ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 жовтня 2016 року Справа № 904/10355/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Барицької Т.Л.,
суддів:Губенко Н.М.,
Картере В.І.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4
на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.05.2016
та на рішеннягосподарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2016
у справі№ 904/10355/15 господарського суду Дніпропетровської області
за позовомОСОБА_4
до1. ОСОБА_5; 2. ОСОБА_6; 3. Приватного підприємства "Пектораль"
треті особи1. Реєстраційна служба Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області; 2. ОСОБА_7
провизнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі приватного підприємства, рішення власника приватного підприємства та статуту

ВСТАНОВИВ:

Подана 08.08.2016 (згідно зі штемпелем поштового відділення зв'язку на конверті) ОСОБА_4 (надалі - скаржник) касаційна скарга б/н від 17.06.2016 на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.05.2016 та на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2016 у справі № 904/10355/15 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі

Згідно з ч. 1 ст. 1111 ГПК України особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Виходячи зі змісту наведених норм, особа, яка оскаржує судове рішення, повинна надавати суду прямий доказ, який однозначно свідчив би про повідомлення сторін про оскарження особою судових рішень.

Не повідомлена належним чином сторона у справі, як учасник господарського процесу, позбавлена можливості володіти об'єктивною інформацією стосовно руху господарського процесу.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 №11 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України" визначено, що у застосуванні п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України господарському суду необхідно враховувати, що належним доказом надсилання іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів можна вважати розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (оригінал касового чека, розрахункової квитанції тощо).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Згідно з п. 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку.

Дослідивши касаційну скаргу з доданими до неї документами, колегія суддів прийшла до висновку, що скаржником не додано до касаційної скарги належних документів на підтвердження направлення іншим сторонам у справі примірника касаційної скарги, оскільки, додані до касаційної скарги описи вкладень до листа, не є розрахунковими документами в розумінні вищенаведених норм, які підтверджували б факт надання відділенням зв'язку поштових послуг, отже, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що скаржником належним чином не дотримані вимоги ст. 1111 ГПК України щодо надсилання сторонам у справі копії касаційної скарги та представлення відповідних доказів до суду касаційної інстанції, що є підставою для повернення касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 1 статті 1113 ГПК України.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі

На підтвердження сплати судового збору ОСОБА_4 до касаційної скарги додано копію платіжного доручення № Р24А97042733А683515 від 20.06.2016.

В силу ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до п. 2.21. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІГосподарського процесуального кодексу України", платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Відтак, враховуючи викладене, додана до касаційної скарги копія платіжного доручення № Р24А97042733А683515 від 20.06.2016 не може вважатися належним доказом сплати судового збору в установленому порядку, що є підставою для повернення скаржнику поданої касаційної скарги відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

З огляду на те, що касаційна скарга повертається скаржникові на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, клопотання заявника про відновлення процесуального строку на оскарження постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.05.2016 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2016 у справі № 904/10355/15, колегією суддів не розглядається.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 86, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.05.2016 та на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2016 у справі № 904/10355/15 повернути скаржнику без розгляду.

2. Справу № 904/10355/15 повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий суддя Т.Л. Барицька

Судді: Н.М. Губенко

В.І. Картере