РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2016Справа №910/7107/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/7107/16

За позовом публічного акціонерного товариства "Центренерго";

до державного підприємства "Вугілля України";

про стягнення 96 330 054,51 грн.

Представники сторін:

від позивача: Савельєв С.І., довіреність № 864/22 від18.12.2016р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Центренерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до державного підприємства "Вугілля України" про стягнення збитків у сумі 96 330 054,51 грн., які становлять суму неотриманого позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків щодо своєчасного складання та реєстрації податкових накладних по оплаті позивачем поставленого, на підставі договорів поставки вугілля №111/29 від 28.05.2015р. та № 111/31 від 31.07.2015р., відповідачу вугілля.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2016р. провадження у справі №910/7107/16 було зупинено до винесення ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/12918/15 за результатами розгляду кредиторських вимог публічного акціонерного товариства "Центренерго".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.08.2016р. апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Центренерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.07.2016р. по справі № 910/7107/16 - задоволено; скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.07.2016р. та справу направлено до суду першої інстанції для її подальшого розгляду.

Згідно з розпорядженням Керівника апарату суду від 12.08.2016р. № 04-23/1651, призначено повторний автоматичний розподіл справи, з огляду на неможливість передачі справи № 910/7107/16 на розгляд судді Домнічевій І.О., в провадженні якої перебувала справа, у зв'язку з її відпусткою. За результатами повторного автоматичного розподілу, справу №910/7107/16 передано на розгляд судді Привалову А.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2016р. справа №910/7107/16 прийнята до провадження та призначений розгляд на 22.09.2016р.

13.09.2016р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі.

20.09.2016р. через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 22.09.2016р. представник позивача не заперечував стосовно відкладення розгляду справи.

З метою повного та об'єктивного дослідження матеріалів справи та у зв'язку з клопотанням представника відповідача, господарський суд відклав розгляд справи на 06.10.2016.

Представник позивача у судовому засіданні 06.10.2016 надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання 06.10.2016 не з'явився.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судового засідання, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 06.10.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

28.05.2015 Публічне акціонерне товариство «Центренерго» (далі - позивач, покупець) та Державне підприємство «Вугілля України» (далі - відповідач, постачальник) уклали Договір поставки вугілля № 111/29 (далі - Договір - 1), відповідно до умов якого, постачальник поставить (передасть) у власність покупця вугільну продукцію (далі - вугілля) в строки, в кількості, асортименті і з якісними характеристиками, по реквізитах та ціні, погодженими сторонами в цьому Договорі.

31.07.2015 між позивачем та відповідачем було укладено Договір поставки вугілля № 111/31 (далі - Договір - 2), відповідно умов якого, постачальник поставить (передасть) у власність покупця вугільну продукцію (далі - вугілля) в строки, в кількості, асортименті і з якісними характеристиками, по реквізитах та ціні, погодженими сторонами в цьому Договорі.

Відповідно до п. 8.5 Договорів 1 та 2, постачальник зобов'язаний своєчасно скласти та зареєструвати податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної).

Згідно з п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

При цьому згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку на додану вартість, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання товарів.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було оплачено поставлене за Договором - 1 вугілля на суму 406 241 679,84 грн., з них 67 706 946,64 грн. податку на додану вартість, що сторонами не заперечується.

Однак, з сплаченого позивачем податку на додану вартість, відповідачем було зареєстровано податкові накладні на суму 50 566 026,56 грн., а отже відповідачем не зареєстровано податку на додану вартість за Договором - 1 у розмірі 17 140 920,08 грн.

За Договором - 2, позивачем було сплачено за отримане вугілля 475 134 806,48 грн., з яких 79 189 134,43 грн. податку на додану вартість.

Відповідачем в свою чергу, не було зареєстровано жодної податкової накладної за Договором - 2.

Відповідно до п. 8.7 Договорів 1 та 2 у разі несвоєчасної реєстрації або відсутності реєстрації податкових накладних, в результаті чого покупець втратить право на податковий кредит за вказаними податковими накладними, постачальник зобов'язаний протягом 5 робочих днів з дати відправки покупцем відповідної вимоги постачальнику сплатити покупцю грошові кошти в розмірі, що дорівнює сумі ПДВ, зазначеній у вказаних податкових накладних та відшкодувати витрати з податку на прибуток, нарахованого на зазначені суми ПДВ.

24.02.2016 позивач звернувся до відповідача з претензією від 23.02.2016 № 8-04/722 про салату грошового зобов'язання, що виникло з порушення норм податкового законодавства.

Відповідач у відповіді на претензію (лист № 0427/02від 04.04.2016) зазначив, що станом на 01.01.2016 загальна сума зобов'язань постачальника перед покупцем по наданим але не зареєстрованим накладним становить 96,3 млн. грн.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема, включається додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача, відповідачем, в свою чергу, не надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача, викладених у позовній заяві.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 96 330 054,51 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Вугілля України" (01601, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 4; ідентифікаційний код: 32709929) на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (03151, м. Київ, вулиця Народного ополчення, будинок 1; ідентифікаційний код: 22927045) 96 330 054 (дев'яносто шість мільйонів триста тридцять тисяч п'ятдесят чотири) грн. 51 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 206 700 (двісті шість тисяч сімсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили, видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.10.2016.

Суддя А.І. Привалов