ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2016 року Справа № 923/993/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Гороголь О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго", м.Херсон

до: Комунального підприємства "Дніпровський" Херсонської міської ради, м.Херсон

про стягнення заборгованості в сумі 599 829,34 грн. за договором про постачання електричної енергії

за участю представників сторін:

від позивача: представник ОСОБА_1, дов. №07/004-16 від 23.12.2015р.;

від відповідача: представник ОСОБА_2, дов. № 1-11/2107 від 28.09.2016р.

Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (позивач) звернулося до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Дніпровський" Херсонської міської ради (відповідач) про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 4117 від 09.09.2008 року у розмірі 599 829,34 грн.

В засіданні суду позивач позовні вимоги підтримав в повному розмірі.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнає, однак просить зменшити розмір нарахованої пені на 99%, у зв'язку з кризовим економічним становищем в державі, в житлово-комунальному господарстві, невиконання зобов'язань з відшкодування пільг та субсидій з державного бюджету, заборгованістю місцевих органів щодо відшкодування пільг та субсидій, заборгованістю населення за надані послуги підприємство знаходиться в скрутному матеріальному стані.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами до матеріалів справи докази, заслухавши представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Між Публічним акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" та Комунальним підприємством "Дніпровський" укладено договір про постачання електричної енергії № 4117 від 09.09.2008р. (далі - Договір).

На момент укладення договору сторони погодились під час виконання умов договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені Договором, керуватись чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ).

Відповідно до п.1 Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 206,26 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 6.11 ПКЕЕ передбачено, що остаточний розрахунок споживача за електроенергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електроенергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором.

Відповідно до п. 1 Додатку № 2 до Договору "Порядок розрахунків та графік зняття показань лічильників та подання їх до електропостачальної організації" відповідач знімає показання електролічильників о 0.00 год. 23 числа у місяці з 31 днем; 22 числа у місяці з 30 днями; 21 числа у місяці з 29 днями; 20 числа у місяці з 28 днями. Споживач зобов'язаний протягом 0,5 доби з моменту зняття показань електролічильників довести їх значення до Електропостачальної організації за встановленою додатком 2а формою та адресою: вул.Робоча, 82 б.

Згідно з п. 7.5 Договору, п. 6.13. ПКЕЕ на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов Додатка № 2 "Порядок розрахунків та графік зняття показів засобів обліку електричної енергії та подання їх до електропостачальної організації лічильників та подання їх до електропостачальної організації" оформлюється акт про використану електричну енергію, акт про прийняття-передавання товарної продукції, акт результатів замірів електричної потужності.

Відповідно до п.1 Додатку № 2 до Договору зазначено, що рахунок на оплату електричної енергії має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів від дня отримання споживачем рахунка постачальника електричної енергії.

Згідно із п.4 Додатку № 2 до Договору у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, а сума боргу повинна бути сплачена з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення.

Так, на виконання умов Договору про постачання електричної енергії № 4117 позивач в період з квітня 2016 року по серпень 2016 року здійснював поставку електроенергії, а відповідач здійснював її споживання.

Про обсяги спожитої електроенергії відповідач звітував позивачеві за кожний розрахунковий період шляхом надання позивачеві актів про обсяги спожитої електроенергії, які відповідач складав самостійно на підставі показів приладів обліку (п.1,2 Додатку № 2 до Договору).

Ґрунтуючись на отриманих від відповідача даних, позивач надав відповідачеві рахунки для оплати спожитої активної електроенергії. Представник відповідача отримував рахунки № 4117 від 27.04.2016р., 25.05.2016р., 24.06.2016р., 26.07.2016р., 31.08.2016р. за період квітень-серпень 2016 року особисто, що підтверджується відміткою про отримання на примірниках рахунків, які залишились у позивача.

Проте, відповідач за період квітень-серпень 2016р., споживаючи електричну енергію, не оплачував її в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 543 073,49 грн. за активну електроенергію.

Підпунктом 2 п. 10.2 ПКЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяги спожитої електроенергії, а також здійснювати інші платежі згідно умов договору.

Відповідно до пп.1 п. 8.1. ПКЕЕ, постачальник електроенергії має право на отримання від споживача своєчасної оплати за електроенергію.

Враховуючі вимоги ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Пункт 2 вказаної статті зазначає, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження виконання обовязків за договором та оплати вартості спожитої активної електроенергії відповідач суду не надав, тому позовні вимоги про стягнення 543 073,49 грн. за активну електроенергію підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення пені та 3% річних, суд виходить із наступного.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки (в тому числі штрафу, пені); відшкодування збитків.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарську відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції, оперативно-господарські санкції (ч.2 ст.217 ГК України).

Згідно зі статтею 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 статті 231 ГК України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до статті 229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Вимога про стягнення пені заявлена позивачем на підставі п.4.2.1 Договору від 09.09.2008 року та пункту 4 Додатку № 2 до Договору, якими передбачено, що у разі за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3, 2.3.4. цього Договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної плати.

Таким чином, враховуючи доведеність факту порушення відповідачем строків розрахунків за договором, умови договору та приписи чинного законодавства, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача пені в сумі 52 038,37 грн. заявлена позивачем обґрунтовано.

Крім того, частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналогічну відповідальність сторони узгодили пунктом 4 додатку № 2 до Договору № 4117 від 09.09.2008 року.

На підставі вказаної норми закону та договору позивачем за прострочення виконання зобов'язань по оплаті спожитої електричної енергії нараховано:

- 4 717 грн. 48 коп. - 3% річних;

- 52 038 грн. 37 коп. - пені.

Зазначене підтверджується детальним розрахунком заборгованості по договору про постачання електроенергії № 4117 від 09.09.2008р. за період квітня - серпня 2016рр.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву відповідач просив зменшити розмір пені за активну електроенергію, у звязку з тим, що санкції нараховані позивачем є занадто великими та стягнення їх у повному обсязі приведе до дестабілізації господарської діяльності і як наслідок, до негативних наслідків щодо забезпечення обслуговуємої території м.Херсон послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Статтею 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право: зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Підпунктом 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Отже, судом при вирішенні питання про застосування свого права зменшити розмір неустойки, беруться до уваги наступні виняткові обставини:

- в матеріалах справи відсутні докази понесення іншими особами збитків, внаслідок порушення відповідачем свого зобовязання з оплати поставлено-отриманого газу за договором;

- в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем значних негативних наслідків внаслідок порушення відповідачем свого зобовязання з оплати електроенергії за договором;

- в матеріалах справи наявні докази, які свідчать про постійне понесення відповідачем збитків у зв'язку з наявністю постійних боргів споживачів за поставлену їм відповідачем теплову енергію.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе зменшити розмір пені за порушення строків оплати електроенергії на 50 % та стягнути з відповідача на користь позивача пеню по активній електроенергії в розмірі 26019,18 грн.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного рішення.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору відшкодовуються йому за рахунок відповідача в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом в порядку ст. 83 ГПК України зменшено суму пені, яка підлягає стягненню з відповідача.

Пунктом 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Комунального підприємства "Дніпровський" Херсонської міської ради (73000, м.Херсон, вул.Кримська, 94, , інші реквізити суду не відомі) на користь Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (73000 м. Херсон, вул. Пестеля, 5, ):

- на рахунок зі спеціальним режимом використання у філії Херсонського обласного управління ВАТ "Ощадбанк" № 10021, МФО 352457, код 05396638, р/р № 0852 543 073 грн. 49 коп. заборгованості за спожиту активну електричну енергію;

- на поточний рахунок № 2 ФХОУ АТ "Ощадбанк" у м.Херсоні, МФО 352457, код 05396638 - 4 717 грн. 48 коп. 3% річних, 26 019 грн. 18 коп. пені та 8 997 грн. 44 коп. судового збору.

3.В решті позовних вимог відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.10.2016р.

Суддя В.В.Литвинова