КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"07" жовтня 2016 р. Справа №910/8549/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Калатай Н.Ф.

розглянувши матеріали апеляційної скарги

публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк"

на рішення господарського суду міста Києва від 13.07.2016 року

у справі №910/8549/16 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Імпекс Дістрібьюшн", м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Ізобуд-Трейд", м. Дніпро

про стягнення 443 059,51 грн.-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року публічне акціонерне товариство "Європейський газовий банк" подало до господарського суду міста Києва позов товариства з обмеженою відповідальністю "Імпекс Дістрібьюшн" про стягнення 443 059,51 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.05.2016 порушено провадження у справі та залучено до участі у справі як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог не предмет спору, товариство з обмеженою відповідальністю "Ізобуд-Трейд".

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.07.2016 року провадження у справі в частині стягнення 273 320, 28 грн. припинено, в решті позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, публічне акціонерне товариство "Європейський газовий банк" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просило рішення господарського суду міста Києва від 13.07.2016 року у справі №910/8549/16 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2016 року у справі №910/8549/16 апеляційну скаргу повернуто з доданими до неї документами на підставі п. 3, ч. 1 ст. 97 ГПК України.

01.09.2016 року публічне акціонерне товариство "Європейський газовий банк" повторно подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просило рішення господарського суду міста Києва від 13.07.2016 року у справі №910/8549/16 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2016 року у справі №910/8549/16 апеляційну скаргу повернуто з доданими до неї документами на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

27.09.2016 року публічне акціонерне товариство "Європейський газовий банк" повторно подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 13.07.2016 року у справі №910/8549/16 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Крім того, публічне акціонерне товариство "Європейський газовий банк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з заявою про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Заявником додано до матеріалів апеляційної скарги клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 13.07.2016 року у справі №910/8549/16.

Дослідивши матеріали поданої втретє апеляційної скарги, колегією суддів встановлено, що скаржником не усунуто недоліків, зазначених в ухвалі Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2016 року у справі №910/8549/16, з огляду на що апеляційна скарга підлягає поверненню.

Крім того, колегія суддів наголошує на наступному.

Відповідно до вимог статті 94 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (підпункт 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ).

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пунктом 3.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 передбачено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Проаналізувавши вказані положення, слід зазначити, що дії суду при розгляді заяви про звільнення від сплати судового збору повинні здійснюватися з дотриманням принципів рівності та збалансованості інтересів сторін. Окрім того, господарському суду надано лише право, а не покладено обов`язок у будь-якому випадку задовольняти заяви учасників судового процесу про звільнення від його сплати ними судового збору. Тобто, вказана норма є суб`єктивною та застосовується лише у випадку, коли заявник надасть суду дійсно переконливі докази скрутного матеріального становища, яке перешкоджає йому вчинити необхідні дії по сплаті судового збору.

Як вбачається з вищевикладеного єдиною підставою для вчинення судом зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір" дій є врахування ним майнового стану сторони.

Крім того, господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями (ч. 2 ст. 3 ГК України).

Відповідно до ст.ст. 42, 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Таким чином, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, а тому, користуючись правом самостійного залучення фінансових ресурсів, здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій та самостійно нести комерційні ризики їх несприятливості, що можуть настати в результаті діяльності товариства. Юридична особа самостійно має розрахувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій, та самостійно прийняти рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво. Отже, скаржник повинен був при здійсненні своєї господарської діяльності допускати можливість настання несприятливих фінансових наслідків такої діяльності, зокрема, звернення до суду за захистом своїх прав, та, відповідно, сплати судового збору при такому зверненні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що позивач не надав жодних доказів скрутного матеріального становища, які перешкоджають йому вчинити необхідні дії по сплаті судового збору. Крім того, в заяві про звільнення від сплати судового збору скаржник не зазначає про наявність або відсутність коштів на рахунках підприємства та не подає відповідних доказів. У зв'язку з наведеним заява скаржника про звільнення від сплати судового збору не може бути задоволено.

Отже, звертаючись до апеляційного суду, як на підставі звільнення від сплати судового збору скаржник не надав доказів виключних обставин за яких може мати місце звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що скаржник не виконав вимоги вище вказаних норм, з огляду на що апеляційна скарга втретє підлягає поверненню.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції, вважає за необхідне також звернути увагу на положення ст. 22 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами. Цей обов'язок сторони закріплено, зокрема, і у Європейській конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, яка не тільки надає особі право на справедливий суд, але і забороняє зловживання наданими їй правами.

Також, відповідно до пункту 5-1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" №7 від 17.05.2011 року, колегія суддів звертає увагу, що частиною третьою статті 22 ГПК України на сторони покладено обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, до яких законом віднесено, зокрема, право апеляційного і касаційного оскарження.

Крім того, основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен додержуватись норм процесуального права.

За змістом положень ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, сторона наділена правом оскарження судового рішення, що є однією з необхідних умов реалізації, встановленого законом права на судовий захист.

Однак, зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Наявність права на оскарження не є безумовною підставою для здійснення судового захисту шляхом прийняття апеляційної скарги, поданої з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

Водночас, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 13.07.2016 року у справі №910/8549/16, яке судом не розглядалося.

Керуючись 86, п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотанні публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовити.

2. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" на рішення господарського суду міста Києва від 13.07.2016 року у справі №910/8549/16 з доданими до неї документами повернути скаржнику.

3. Справу №910/8549/16 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

Н.Ф. Калатай