РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2016 р. Справа № 924/43/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Грязнов В.В. ,

суддя Розізнана І.В.

при секретарі судового засідання Клімук Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача фермерського господарства "Власник" на рішення господарського суду Хмельницької області від 14.09.2015 року у справі №924/43/15

за позовом приватного підприємства "Строй - Сервіс -999"

до фермерського господарства "Власник"

про стягнення 155 481,83 грн.

За участю представників:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 14.09.2015 року у справі №924/43/15 (суддя Олійник Ю.П.) позов приватного підприємства "Строй-Сервіс-999" до фермерського господарства "Власник" про стягнення 155481,83 грн. задоволено.

В обґрунтування вказаного рішення суд першої інстанції зазначив, що оскільки відносини між сторонами не носять договірного характеру, то позивачем обґрунтовано подано позов з підстав набуття відповідачем майна без достатньої правової підстави. Судом прийнято до уваги те, що позивачем виконані роботи з капітального ремонту зернотоку (зерноскладу) власними силами та із своїх матеріалів, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, усними та письмовими поясненнями, наданими в порядку ст.30 ГПК України, працівниками позивача. Також судом враховано, що повернути в натурі позивачу безпідставно набуте відповідачем майно неможливо, оскільки укладений щебінь, асфальтобетонна суміш та роботи по їх укладенню є невідємними від обєкта, на якому вони виконані, а відповідно до приписів ст. 1213 ЦК України у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення коштів (відшкодування вартості набутого майна) є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач фермерське господарство "Власник" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 14.09.2015 року по справі №924/43/15, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову приватного підприємства "Строй-Сервіс-999" до фермерського господарства "Власник" у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що у відповідності до переліку майна, яке передано у власність ФГ "Власник" від громадян-співвласників майна, такий обєкт як "зернотік" у володінні ФГ "Власник" відсутній. Даний факт також підтверджується довідкою Миролюбненської сільської ради від 23.01.2015 року.

На думку апелянта, судом першої інстанції неправомірно встановлено, що відповідач набув у власність майно позивача та отримав послуги по виконанню робіт. Оскільки ПП "Строй-Сервіс-999" не надано доказів про те, що роботи по проведенню ремонту зернотоку надавались позивачем саме фермерському господарству "Власник", то в свою чергу відповідач по справі не набув майно ПП "Строй-Сервіс-999". Окрім того, ФГ "Власник" не зберігало майно позивача, оскільки зернотік, де проводилось укладення асфальтно-бетонної суміші, не належать фермерському господарству. За таких обставин відповідач не є таким, що набув або зберігає у себе майно ПП "Строй-Сервіс-999", а тому відсутня одна з обовязкових умов застосування положень ст.1212 ЦК України до даних правовідносин.

Приватним підприємством "Строй-Сервіс-999", подано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає, що ним були виконані роботи з капітального ремонту зернотоку власними силами та із своїх матеріалів, при цьому набувачем майна (виконаних робіт) є фермерське господарство "Власник", а тому рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, а саме ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.

Також позивачем подано клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи. Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 01.12.2015 року у справі №924/43/15 призначено комплексну будівельно-технічну та бухгалтерську експертизу, провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизи.

14.03.2016 року від фермерського господарства "Власник" надійшла заява про відвід експерта Київського НДІСЕ ОСОБА_4

Відповідно до п.1.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі, коли відвід експерта заявлено після призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі, якщо заявником не обґрунтовано, що про підставу відводу експерта він дізнався лише після початку розгляду справи по суті, то заява про відвід розглядається після повернення матеріалів справи до суду та поновлення провадження у ній, і про результати розгляду цієї заяви зазначається в рішенні або ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

14.09.2016 року на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи №4493/15-26 від 08.09.2016 року разом з матеріалами справи №924/43/15.

03.10.2016 року фермерським господарством "Власник" подано клопотання про залишення без розгляду заяви ФГ "Власник" про відвід експерта Київського НДІСЕ ОСОБА_4. Вказане клопотання було задоволено колегією суддів в судовому засіданні 03.10.2016 року.

Розглянувши апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, висновки судових експертиз, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

ПП "Строй-Сервіс-999" звернувся до господарського суду Хмельницької області про стягнення з відповідача 155481,83 грн. вартості виконаних робіт з ремонту зернотоку, а саме укладення асфальтобетону, що знаходиться в с. Миролюбне Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з ФГ "Власник" коштів в сумі 155481,83 грн., позивач послався на положення ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, відповідно до яких особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, норма статті 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Отже, для застосування положень ст.ст. 1212, 1213 ЦК України у спірних правовідносинах потрібно встановити наявність трьох ознак: набуття майна без достатніх правових підстав; набуття майна однією особою за рахунок іншої; та самого факту набуття або збереження майна. Відсутність хоча б однієї з вказаних ознак не дає можливості застосовувати норми ст.1212 ЦК України при регулюванні правовідносин, що виникли.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано суду примірник договору про виконання капітального ремонту зернотоку, що знаходиться за адресою с. Миролюбне Старокостнятинівського району, на замовлення ФГ "Власник" та силами підрядника ПП "Строй-Сервіс-999". Вказаний договір підписаний лише директором ПП "Строй-Сервіс-999" - ОСОБА_5, підпис голови ФГ "Власник" - відсутній (т.1, а.с. 9-12). Доданий до позовної заяви акт приймання-передачі виконаних будівельних робіт за жовтень 2013р. на суму 155481,83 грн. також містить лише підпис директора ПП "Строй-Сервіс-999" ОСОБА_5, підпис голови ФГ "Власник" на акті також відсутній (т. 1, а.с. 14-17).

Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За наведених обставин справи, а також враховуючи приписи ст. ст. 626, 638 ЦК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що між сторонами відсутні договірні відносини підряду, оскільки позивачем не надано підписаного обома сторонами примірника договору на капітальний ремонт зернотоку, а відповідачем заперечується факт підписання договору з позивачем. Належних доказів, що свідчать про укладення інших правочинів між сторонами, матеріали справи не містять.

При цьому, в підтвердження виконаних робіт по ремонту зернотоку, позивачем надано суду наступні докази: реєстр подорожних листів від 10.10.2013 року та 11.10.2013 року (т.1, а.с. 58), подорожні листи від 09.10.2013 року, 10.10.2013 року та 11.10.2013 року на вантажні автомобілі Каток 18350, автогрейдер Д-598, КАМАЗ 5511 АР7203 СЕ, КАМАЗ 5511 ВХ9336 АС, місце призначення АБЗ Старокостянтинівський район (т. 1, а. с. 59-70), товарно-транспортні накладні ПП "Строй-Сервіс-999" від 10.11.2013 року та 11.10.2013 року на перевезення щебеню за маршрутом: АБЗ м. Старокостянтинів с. Миролюбне, зернотік ФГ "Власник" (т.1, а. с. 71-75). Наявні також копії журналів укатки матеріалів ПП "Строй-Сервіс-999" за 09.10.2013-11.10.2013 роки, у яких зазначено про укатку основи з щебеню площею 900 кв.м., покриття з асфальтобетону площею 440кв.м. та укатку покриття з асфальтобетону площею 460кв.м. в 2013 році на зернотоку ФГ "Власник", а також копію загального журналу виконання робіт за 09.10.2013-11.10.2013 роки, із зазначенням переліку автотранспортних засобів та робіт на зернотоку ФГ "Власник" (т.1, а. с. 200-207).

Висновком судової будівельно-технічної експертизи Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №615/616/15-26 від 21.07.2015р. встановлено, що контрольна вартість матеріалів (асфальтобетонної суміші, виготовленої позивачем згідно Атестату виробництва від 25.01.2012р., та щебеню), використаних ПП "Строй-Сервіс-999" при проведенні капітального ремонту (укладення асфальтобетону) в жовтні 2013р. зернотоку (зерноскладу) становить без ПДВ 95751,00грн., у т.ч. вартість асфальтобетонної суміші 77508,00грн., вартість щебеню 18243,00грн. Кошторисна вартість та обсяг фактично виконаних ПП "Строй-Сервіс-999" робіт по капітальному ремонту (укладення асфальтобетону) зернотоку (зерноскладу) становить 125496,00грн. без ПДВ (т. 2, а.с. 11-20).

З огляду на викладене, судом першої інстанції правомірно встановлено, що приватним підприємством "Строй-Сервіс-999" дійсно власними силами та за власний рахунок було здійснено капітальний ремонт (укладення асфальтобетону) зернотоку, що знаходиться в с. Миролюбне, Старокостянтинівського району, Хмельницької області.

Поряд з цим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Стаття 182 Цивільного кодексу України, зокрема, визначає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно довідки Миролюбненської сільської ради від 23.01.2015 року №16 такий обєкт, як "зернотік", відсутній у переліку майна, що належить відповідачу (т.1, а.с. 39).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 04.11.2015 року за фермерським господарством "Власник" не зареєстровано права власності чи інших речових прав на зернотік, що знаходиться за адресою с. Миролюбне Старокостянтинівського району Хмельницької області (т.2, а.с. 77-78).

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ФГ "Власник" є власником або користувачем такого обєкту нерухомого майна як "зернотік".

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до довідки Дерземагентства у Старокостянтинівському районі від 17.02.2015р. №272 (т.1, а.с. 217,) за ФГ "Власник" на праві постійного користування та за договорами оренди закріплені землі з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства та товарного сільськогосподарського виробництва, з визначеною категорією земель рілля.

Підтвердження права власності чи права користування ФГ "Власник" земельною ділянкою з відповідним цільовим призначенням, на якій розташований зерносклад, матеріали справи не містять.

На виконання ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 року відповідачем надано суду перелік майна, що передано у власність ФГ "Власник" від громадян-співвласників майна реорганізованого КСП СГК "Миролюбне" (т. 3, а.с. 2-3).

Для ідентифікації обєкту нерухомого майна, в якому позивачем проведено капітальний ремонт (укладку асфальтобетону), ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 01.12.2015 року призначено комплексну будівельно-технічну та бухгалтерську експертизу.

Згідно Висновку Хмельницького відділення КНДІСЕ МЮ України №4493/15-26 судової будівельно-технічної експертизи від 08.09.2016 року з-за відсутності технічної документації на обєкти нерухомого майна з відповідними характеристиками, інвентарних номерів будівель та споруд надати відповідь на питання: Чи входить приміщення, що знаходиться в с. Миролюбне Старокостянтинівського району Хмельницької області, в якому виконувались роботи з укладки асфальтобетону ПП "Строй-Сервіс-999", до переліку майна переданого у власність фермерському господарству "Власник" громадянами-співвласниками розпайованого майна (реорганізованого КСП СГК "Миролюбне") та за яким номером та назвою вказане майно зазначено у письмовому переліку майна, наданому суду ФГ "Власник" (т.3., а. с. 2-3) не виявляється можливим. З-за відсутності поштової адреси на обєкти нерухомого майна розташованого на огородженій земельній ділянці, якими користуються ФГ "Власник", встановити поштову адресу, на якій розташований обєкт, в якому ПП "Строй-Сервіс-999" проводились роботи з укладки асфальтобетону, на час дослідження - не виявляється можливим.

З огляду на вищезазначені обставини справи, норми чинного законодавства, а також враховуючи висновок Хмельницького відділення КНДІСЕ МЮ України №4493/15-26 судової будівельно-технічної експертизи від 08.09.2016р., колегія суддів дійшла висновку, що відповідач не є а ні власником, а ні іншим титульним володільцем зернотоку та земельної ділянки, де ПП "Строй-Сервіс-999" проводились роботи з укладки асфальтобетону.

Судом першої інстанції вірно встановлено факт відсутності договірних правовідносин між сторонами та факт виконання позивачем робіт з ремонту зернотоку власними силами та за власний рахунок, однак при винесенні рішення судом не враховано того, що матеріали справи не містять належних доказів в підтвердження набуття майна (виконаних робіт з капітального ремонту зернотоку) саме відповідачем.

Відповідно до п. 1, п. 2 постанови Пленуму ВГСУ №6 "Про судове рішення", рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. Рішення господарського суду має ґрунтуватись, зокрема, на повному з'ясуванні правової кваліфікації відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та визначення правової норми, яка підлягає застосуванню для вирішення спору.

Зазначених вимог судом першої інстанції повною мірою дотримано не було, оскільки, з огляду на предмет доказування в даному спорі, колегія суддів дійшла висновку про достатність, належність та допустимість наявних у справі доказів для підтвердження лише факту виконання позивачем вказаних в позовній заяві будівельних робіт на суму 125496 грн. (без ПДВ), однак вичерпавши всі процесуальні можливості щодо збирання доказів, позивачем не було спростовано заперечення відповідача щодо набуття останнім майна, створеного внаслідок таких робіт. Факт набуття особою майна є обовязковим і первинним в доказуванні позовних вимог, сформованих на підставі ст.ст. 1212,1213 ЦК України.

За наведених обставин справи судова колегія вважає, що суд першої інстанції дав невірну оцінку сукупності зібраних у справі доказів, внаслідок чого дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 49 ГПК України якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що апеляційна карга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову, то відповідно судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фермерського господарства "Власник" задоволити.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 14.09.2015 року у справі №924/43/15 скасувати та прийняти нове рішення.

3. У позові приватного підприємства "Строй-Сервіс-999" до фермерського господарства "Власник" про стягнення 155481,83 грн. - відмовити.

4. Стягнути з приватного підприємства "Строй-Сервіс-999" (31100, АДРЕСА_1, ) на користь фермерського господарства "Власник" (31160, Хмельницька область, Старокостянтинівський район, село Миролюбне, вул. Центральна, 8, 0) 3420,60 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Доручити господарському суду Хмельницької області видачу судового наказу.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

7. Справу №924/43/15 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.