ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2016 р.Справа № 922/2318/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Деньковичу А.Й.

розглянувши матеріали справи

за позовомКерівник Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, м. Первомайський в інтересах держави в особі 1 - Харківської обласної державної адміністрації, м. Харків 2 - Катеринівська Сільська Рада Сахновщинського району Харківської області с. Катеринівка
до 1 - Сахновщинська районна державна адміністрація, смт. Сахновщина 2 - ТОВ "Олександрівське рибне господарство", с. Олександрівка
провнесення змін до договору
за участю представників:

прокурора - Тарасова С.С. посвідчення №036251 від 12.11.2015

1-го позивача - ОСОБА_2 за довіреністю №01-53/6919 від 301215

2-го позивача - не з'явився

1-го відповідача - не з'явився

2-го відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Керівник Первомайської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації (1 позивач) та Катеринівської Сільської Ради Сахновщинського району Харківської області (2 позивач) з позовом до Сахновщинської районної державної адміністрації (1 відповідач) та до ТОВ "Олександрівське рибне господарство" (2 відповідач) в якому просить суд :

- внести зміни до договору оренди землі №4 від 18.12.2006, укладеного між Сахновщинською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю Олександрівське рибне господарство про надання в довгострокове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення за рахунок земель водного фонду зі ставком на території Катеринівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, загальною площею 15,6161 гектарів землі, зареєстрованого у Сахновщинському районному відділенні Харківської регіональної філії Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.12.2006 за № 04, виклавши пункт 9 договору в наступній редакції -

9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі З % від нормативної грошової оцінки землі.

Прокурор в судовому засіданні позов підтримав.

Представники 2-го позивача та відповідачів в судове засідання 29.08.2016 не з'явилися, вимоги ухвал суду про порушення провадження по справі та про відкладення розгляду справи не виконали.

30 серпня 2016 року прокуратурою Харківської області надане до суду правове обґрунтування позовних вимог (вх. №28350) відповідно до якого прокурор просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням (вх. №30093 від 13.09.2016) про продовження строків розгляду спору за межі, встановлені ст. 69 ГПК України.

Ухвалою суду від 13 вересня 2016 року було задоволено клопотання прокурора, продовжено строк розгляду справи до 29 вересня 2016 року та відкладено розгляд справи на 26 вересня 2016 року.

Представники 2-го позивача та відповідачів в судове засідання 26.09.2016 не з'явилися, вимоги ухвал суду про порушення провадження по справі та про відкладення розгляду справи не виконали.

19 вересня 2016 року, через канцелярію суду, прокурором було подано заяву (вх. №30761) про уточнення позовних вимог, відповідно до якої він просить суд викласти пункт 9 договору в наступній редакції - «9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі З % від нормативної грошової оцінки землі», тобто 1372,75 грн. в рік та 114, 40 грн. в місяць.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Враховуючи, що положеннями Господарського процесуального кодексу України не передбачено такої процесуальної дії як уточнення позовних вимог, суд, дослідивши заяву позивача, встановив, що вона є заявою про зміну предмету позову.

Відповідно до приписів пункту 3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Вирішуючи питання щодо прийняття заяви прокурора про зміну позовних вимог (вх. №30761 від 19.09.2016) суд встановив, що її було подано без дотримання вимог, передбачених статтею 54 та ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, а саме, прокурором не було надано доказів направлення на адреси сторін копій цієї заяви, що є підставою для повернення такої заяви без розгляду.

За таких обставин, суд вважає за необхідне повернути заяву прокурора про зміну позовних вимог (вх. №30761 від 19.09.2016) без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Норми ст.22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Приймаючи до уваги, що відповідач, з урахуванням приписів п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, сторони належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представників першого позивача та відповідачів не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі, в зв'язку з чим справа розглядається відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, - за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника першого позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Згідно з ст. 13 Конституції України, ст. 373 Цивільного кодексу України, ст. 1 Земельного кодексу України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією (ст. 14 Конституції України).

Згідно ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Місцеві державні адміністрації в межах відповідної адміністративно- територіальної одиниці, відповідно до вимог ст. ст. 2, 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» забезпечують підготовку та виконання відповідних бюджетів, вирішення питання щодо використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Згідно з вимогами п. З ст.16 вищевказаного Закону місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель, лісів, надр, води та інших природних ресурсів.

Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках визначених законом. Відповідно до статті 123 Конституції України організацію і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.

Статтею 1 Закону України Про прокуратуру прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі №1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної економічної інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Економічна ситуація, що склалася на цей час у державі, обумовлює необхідність збільшення надходжень до бюджету, в тому числі в сфері земельних відносин, реалізації заходів щодо економного та раціонального використання економічних ресурсів держави, зокрема, природного ресурсу землі. Вказане є підставою представництва органами прокуратури інтересів держави в особі Харківської обласної державної адміністрації та Катеринівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області в суді.

Згідно з ч. 9 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, передбачених пунктом 6 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходження об'єктів земельних відносин або основної їх частини, за винятком справ, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розпорядженням голови Сахновщинської районної державної адміністрації №233 від 20.06.2006 затверджено проект відведення та одночасно надано в оренду ТОВ «Олександрівське рибне господарство» строком на 49 років земельну ділянку із земель водного фонду на території Катеринівської та Дубовогрядської сільської ради Сахновщинського району Харківської області для рибогосподарських потреб загальною площею 126,4565 га, в тому числі: водне дзеркало - 33,7518 га, гребля - 1,11822 га, прибережна захисна смуга-91,5225 га.

На підставі вказаного розпорядження між Сахновщинською районною державною адміністрацією та ТОВ «Олександрівське рибне господарство» укладено дев'ять договорів оренди земельних ділянок несільськогосподарського призначення за рахунок земель водного фонду зі ставком на території Катеринівської та Дубовогрядської сільських рад Сахновщинського району для рибогосподарських потреб.

18.12.2006 між Сахновщинською районною державною адміністрацією та ТОВ «Олександрівське рибне господарство» укладено договір оренди земельної ділянки №4 терміном на 49 років.

Відповідно до умов договору ТОВ «Олександрівське рибне господарство» надано в довгострокове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення за рахунок земель водного фонду зі ставком на території Катеринівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, загальною площею 15,6161 гектарів землі.

Вказаний договір оренди зареєстровано у Сахновщинському районному відділенні Харківської регіональної філії Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.12.2006 за № 04.

Згідно п.9 договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 137,28 грн. в рік, п. 5 договору передбачено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 45758,30 грн.

Тобто, ставка орендної плати складає 0,3 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що свідчить про порушення вимог Податкового кодексу України.

У відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» (далі-Закону), оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст. 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону,

однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Частиною 1 пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України і частиною 1 статті 13 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності обов'язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Згідно інформації від 15.06.2016 за №93, наданої Сахновщинською районною радою Харківської області та Катеринівської сільської ради Сахновщинського району від 16.06.2016 за №148 встановлено, що до Сахновщинської районної ради та Катеринівської сільської ради до теперішнього часу від ТОВ «Олександрівське рибне господарство» звернень щодо затвердження на сесії районної ради нової нормативно-грошової оцінки вищевказаної земельної ділянки несільськогосподарського призначення за рахунок земель водного фонду зі ставком не надходило, рішення органами місцевого самоврядування не приймались.

Відповідно до ст. 271 Податкового кодексу України, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації.

Згідно з ст. 289 Кодексу для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Згідно з п. 10 договору встановлено, що обчислення орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Відповідно до п. 11 договору орендна плата вноситься у строк до 25 числа місяця по 11,44 грн. Кінцевий розрахунок - до 15 листопада кожного року.

Грошова плата за договором оренди земельної ділянки №4 від 18.12.2006 вноситься на рахунок загального фонду Катеринівської сільської ради Сахновщинського району на №0420 МФО 851011 ГУ ДКСУ.

Крім того, відповідно до п. 13 вищевказаного договору оренди землі розмір орендної плати переглядається один раз у 2 роки у разі зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Згідно діючого договору оренди землі, укладеного між Сахновщинською районною державною адміністрацією Харківської області та ТОВ «Олександрівське рибне господарство», ставка орендної плати складає 0,3% , тобто істотно занижена, остання повинна становити не менше 3% (згідно ст. 288 Податкового кодексу України). Таким чином, наразі орендна плата сплачується у 100 разів менше граничного законодавчо встановленого розміру, що свідчить про суттєве недоотримання бюджетом коштів.

Так, відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, що визначено також приписами п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України.

При цьому, п.п. 288.5.1 та 288.5.2 п. 288.5 ст. 288 зазначеного Кодексу встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. Тобто, законом визначено нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що підстави виникнення цивільних прав та обов'язків виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів, а також безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Таким чином, розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений Законом - тобто, п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, з набранням чинності Податкового кодексу України, а саме з 01 січня 2011 року, річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати. Тобто, цивільний обов'язок орендаря земельної ділянки платити не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки виник з акту цивільного законодавства і не залежить від волі сторін договору оренди, які зобов'язані привести зміст договору до вимог приписів Закону.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 5 договору оренди землі, нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що є об'єктом оренди було визначено у розмірі 45758,30 грн.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Згідно інформації від 15.06.2016 за №01-24/906, наданої Сахновщинською районною державною адміністрацією Харківської області встановлено, що ТОВ «Олександрівське рибне господарство» до Сахновщинської районної державної адміністрації Харківської області з приводу перегляду розміру орендної плати не зверталось, сама районна державна адміністрація питання збільшення розміру орендної плати не ініціювала.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, договір оренди земельної ділянки №4 від 18.12.2006, що укладений між Сахновщиснькою районною державною адміністрацією Харківської області та ТОВ «Олександрівське рибне господарство», є господарським договором, умови зміни або розірвання якого визначено законом, отже мають бути дотриманими.

Згідно з ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 188 Господарського кодексу України сторони передають на вирішення суду спір, якщо вони не досягли згоди щодо зміни договору. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Згідно з п. п. 2.18, 2.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» вирішення спорів про внесення змін до договору пов'язане із застосуванням положення частини першої статті 626 ЦК України, відповідно до якої договір є узгодженим волевиявленням двох або більше сторін, і тому суд не може зобов'язати іншу сторону договору внести зміни до нього. Отже, зацікавлена сторона у випадках, передбачених законом, може просити суд про внесення зміни до договору згідно з рішенням суду, а не про зобов'язання відповідача внести такі зміни до договору. У визначених законом випадках застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки, орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Відповідно до ч. З ст. 653 Цивільного кодексу України, якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Вказану правову позицію викладено у рішенні господарського суду Херсонської області від 20.07.2015, постанові Одеського апеляційного господарського суду від 25.08.2015 по справі № 923/796/15, постанові Вищого господарського суду України від 17.02.2016 по справі № 916/1047/15-г.

З наведених вище положень вбачається, що обов'язок зі сплати орендної плати є нормативно регульованим і не може визначатися чи змінюватися та припинятися сторонами договору за власним волевиявленням з порушенням умов та порядку, передбачених чинним законодавством; дотримання порядку визначення орендної плати відповідно до проведеної нормативної грошової оцінки є чинником економічного регулювання земельних відносин, визначення економічно обґрунтованих надходжень до місцевих бюджетів та можливості подальшої індексації відповідних надходжень, виконання вимог статті 627 Цивільного кодексу України щодо справедливості укладеного договору шляхом забезпечення застосування рівного підходу при визначенні орендної плати незалежно від особи - учасника правовідносин; порушення цього порядку суперечить частині 1 статті 13 Закону України «Про оцінку земель», частині 1 пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України.

Окрім того, дотримання належного економічного регулювання земельних відносин, забезпечення надходжень платежів з орендної плати до місцевих бюджетів у законодавчо визначених межах шляхом їх вірного правового (в тому числі договірного) врегулювання, що виключає невизначеність у правовідносинах сторін, безпосередньо належить до інтересів держави. Вищевказані твердження містяться у Постанові Вищого господарського суду України від 02.12.2014 у справі №916/2287/14.

В той же час, органом державної влади - Сахновщинською районною державною адміністрацією Харківської області, як стороною договірних відносин, до цього часу не вжито будь-яких заходів щодо усунення вищевказаних порушень в частині ініціювання питання та приведення умов договору в частині розміру сплати орендної плати до вимог Податкового кодексу України, а також щодо виконання ст. 21 Закону України «Про оренду землі», п. 13 вищевказаного договору оренди землі щодо перегляду орендної плати один раз у 2 роки.

Відповідно до вимог ст. 121 Земельного кодексу України, ст. 51 Водного кодексу України наразі розпорядником земель водного фонду та водних об'єктів є Харківська облдержадміністрація. Таким чином, прокурор звертається до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації, як суб'єкта, уповноваженого передавати у власність або у користування земельні ділянки державної власності, а також Катеринівської сільської ради Сахновщинського району як отримувача бюджетних коштів за договором оренди земельної ділянки, у зв'язку із тим, що вказаними органами відповідні заходи на виконання вимог вище перелічених законів, не вжилися.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому статтями 32, 33 Господарського процесуального кодексу України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, відзив на позов не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до платіжного доручення №1191 від 16.06.2016 судовий збір за подання даного позову сплачено прокуратурою Харківської області.

Таким чином, у розумінні ст. 2 Закону України «Про судовий збір» саме прокуратура Харківської області є платником судового збору на користь якого мають бути повернуті судові витрати у разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378,00 грн., підлягають стягненню з другого відповідача на користь прокуратури Харківської області

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1, 2, 12, 15, 22, 29, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Внести зміни до договору оренди землі №4 від 18.12.2006, укладеного між Сахновщинською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олександрівське рибне господарство» про надання в довгострокове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення за рахунок земель водного фонду зі ставком на території Катеринівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, загальною площею 15,6161 гектарів землі, зареєстрованого у Сахновщинському районному відділенні Харківської регіональної філії Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.12.2006 за № 04, виклавши пункт 9 договору в наступній редакції -

«9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі З % від нормативної грошової оцінки землі».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрівське рибне господарство» (с. Олександрівка, Сахновщинський район, Харківська область, 64552, ) на користь прокуратури Харківської області (61050, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4, код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, код 820172, рахунок 7171, код класифікації видатків бюджету - 2800) - 1378,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.10.2016 р.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Суддя ОСОБА_1