ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року Справа № 923/925/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Горголь О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Волна", м.Генічеськ, Херсонської області,

до Фермерського господарства "Багатогалузеве фермерське господарство "Ясна поляна", м. Генічеськ Херсонської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: Приватного нотаріуса Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Кравцова Костянтина Олександровича, м.Генічеськ Херсонської області

про розірвання договору купівлі-продажу

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: Попова О.В., представник за довіреністю № 33 від 14.09.2016р., Куцак А.П., представник за довіреністю від 12.09.2016р.; Попов В.М., (витяг з ЄДРПОУ, станом на 02.09.2016р.);

від третьої особи: не прибув.

Публічне акціонерне товариство "Волна" (позивач) звернулося до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до фермерського господарства "Багатогалузеве фермерське господарство "Ясна поляна" (відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача - приватного нотаріуса Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Кравцова Костянтина Олександровича, в якій просить розірвати договір купівлі-продажу від 19 квітня 2013 року, укладений між позивачем та відповідачем, предметом якого є зерноток, який розташований за адресою: 75500, Херсонська область, м.Генічеськ, вул..К.Маркса, 147-А, а також просить припинити право власності відповідача на вищевказаний зерноток та зобов'язати відповідача повернути його (зерноток) позивачу.

Позивач та третя особа, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не прибули, про причини неявки не повідомили.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці відповідача 27.09.2016 року надіслала відзив, в якому не визнає позовні вимоги, оскільки вважає, що договір укладено з дотриманням усіх обов'язкових норм діючого законодавства та містить у собі всі необхідні умови.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані до справи докази, заслухавши представників відповідача, які прибули в судове засідання, суд -

в с т а н о в и в:

19 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Волна» (позивач, продавець) та Фермерським господарством «Багатогалузеве фермерське господарство «Ясна Поляна» (відповідач, покупець) було укладено Договір купівлі-продажу зернотоку (далі - договір).

Згідно приписів ст..655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 11 ЦК України визначено підстави виникнення цивільних прав та обов'язків. Зокрема, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що визначаються законами, а також із дій осіб, які за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків є договори.

Так, ст.173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Законами України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Однією з підстав виникнення господарського зобов'язання, згідно ст.174 ГК України, є господарський договір.

Відповідно до ч.1 ст.175 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які є одним із видів господарських зобов'язань, - це цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на корить другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, що визначено ст.175 ГК України.

В силу п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За умовами п.1.2. договору, зерноток, що відчужується за даним договором, знаходиться за адресою: Херсонська область, м.Генічеськ, вул..Карла Маркса, 147-А, розташований на земельній ділянці площею 1,9531 га, кадастровий номер якої :02:025:0004.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що продаж об'єкту учиняється за 74849,00 грн., які отримані продавцем від покупця під час оформлення цього договору.

Позивач стверджує у позові, що станом на день звернення з позовом до суду відповідач не виконав умови договору та не сплатив грошові кошти за придбаний зерноток, у зв'язку з чим позивач просить розірвати вищевказаний договір, припинити право власності відповідача на зерноток та зобов'язати відповідача повернути зерноток позивачу.

Матеріалами справи підтверджується, що платіжним дорученням №115 від 10.04.2013 року на суму 54000,00 грн. (а.с.47) та платіжним дорученням №113 від 23.04.2013 року на суму 22849,00 грн. (а.с.48) відповідач розрахувався з позивачем за придбаний зерноток у повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки право позивача не порушено, у позивача відсутні правові підстави вимагати розірвання договору, просити суд припинити право власності відповідача на зерноток та зобов'язати відповідача повернути зерноток позивачу, тобто позов є необгрунтованим.

Відповідач у відзиві наполягає на застосуванні строку позовної давності, зазначає, що строк позовної давності сплинув 19.04.2016 року.

Відповідно до приписів п.2.2. Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. №10 - за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного рішення.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі вищезазначених норм права та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

в и р і ш и в:

1. Відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України (вступна, описова, мотивувальна і резолютивна частини)

Повне рішення складено 17.10.2016р.

Суддя В.В.Литвинова