ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" жовтня 2016 р.Справа № 916/2191/16

Позивач: Приватне підприємство „Вікторіа

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТГЛ Україна»

Про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1- довіреність №1 від 15.07.2016р. , ОСОБА_2- довіреність №7 від 01.09.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_3 довіреність від 15.11.2015 р., ОСОБА_4- довіреність від 15.11.2015р.

В засіданні брали участь:

Від позивача: ОСОБА_1- довіреність №1 від 15.07.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_3 довіреність від 15.11.2015 р.

Суть спору: Позивач, Приватне підприємство (далі - ПП) «Вікторіа », звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (далі- ТОВ) «ТГЛ Україна про стягнення помилково перерахованих коштів у сумі 1750 000 грн.

Представник позивача позовну заяву підтримує, наполягає на задоволенні позову.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Згідно платіжних доручень №1911 від 29.06.2016р. на суму 342 700 грн., №1909 від 29.06.2016р. на суму 257 500 грн., №1910 від 29.06.2016р. на суму 399 800 грн., №1914 від 30.06.2016р. на суму 200 000 грн., №1913 від 30.06.2016р. на суму 300 000 грн., №1917 від 01.07.2016р. на суму 250 000 грн. ПП «Вікторіа» перерахувало ТОВ «ТГЛ Україна» грошові кошти у сумі 1 750 000 грн.

Позивач у справі зазначає, що зазначені грошові кошти на рахунок відповідача було перераховано помилково, так як у призначенні платежу у даних платіжних дорученнях зазначено «оплата по договору б/н від 28.04.2016р., але між сторонами відсутній такий договір.

З метою досудового врегулювання спору позивач 18.07.2016р. надіслав на адресу відповідача лист за №3/07 від 15.07.2016р. з вимогою про повернення помилково отриманих коштів у 7-деннний строк, але зазначена вимога була залишена без відповіді та задоволення.

Неповернення ТОВ „ТГЛ Україна помилково отриманих грошових коштів у сумі 1 750 000 грн. позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у звязку з чим звернувся до суду за захистом та просить суд стягнути з відповідача зазначені кошти у примусовому порядку.

В обгрунтування позову позивач посилається на ст.1212 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Крім того, позивач зазначив, що відповідно до п.1.12 ст.1 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні помилковий переказ рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого субєкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та /або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Неналежним платником є особа , з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів (п.1.32 ст.1 Закону) . Неналежним отримувачем є особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. (п.1.23 ст.1 Закону).

При цьому, відповідно до ст..6 Указу Президента України №227/95 від 16.03.1995р. „Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарстві України підприємства незалежно від форм власності мають повертати у пятиденний строк платникам помилково зараховані на їх рахунок кошти.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що , дійсно, ТОВ «ТГЛ Україна було отримано грошові кошти у сумі 1 750 000 грн. , але, на думку відповідача, зазначені кошти не є помилково перерахованими позивачем та безпідставно отриманими відповідачем , а є платою ПП „Вікторіа за наданими ТОВ „ТГЛ Україна послугами в рамках Договору транспортного експедирування №02-28-04 від 28.04.2015р. ,що був укладений між сторонами у справі. Зазначені кошти є платою експедитору за цим Договором та зараховані відповідачем у якості оплати за послуги надані протягом червня липня 2016р. Станом на 07.10.2016р., з урахуванням зарахування 1 750 000 грн., заборгованість ПП „Вікторіа перед ТОВ „ТГЛ Україна по договору транспортного експедирування №02-28-04 від 28.04.2015р. становить 202 534 грн. 61 коп.

Крім того, відповідач зазначив, що не отримував від ПП „Вікторіа лист-вимогу від 15.07.2016р. щодо повернення помилково отриманих грошових коштів у сумі 1 750 000 грн.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин повноту їх зясування і доведеність, суд доходить до такого висновку :

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Згідно ч.2 ст..193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання , враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Аналіз зазначеної статті дає підстави для висновку, що позадоговірні зобовязання з повернення потерпілому безпідставно набутого майна породжують такі юридичні факти: 1). набуття особою майна або його збережння за рахунок іншої особи; 2).відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно платіжних доручень №1911 від 29.06.2016р. на суму 342 700 грн., №1909 від 29.06.2016р. на суму 257 500 грн., №1910 від 29.06.2016р. на суму 399 800 грн., №1914 від 30.06.2016р. на суму 200 000 грн., №1913 від 30.06.2016р. на суму 300 000 грн., №1917 від 01.07.2016р. на суму 250 000 грн. ПП «Вікторіа» перерахувало ТОВ «ТГЛ Україна» грошові кошти у сумі 1 750 000 грн. із призначенням платежу „оплата по договору б/н від 28.04.2016р.. Але, за матеріалами справи, між сторонами у справі відсутній договір б/н від 28.04.2016р.

Відповідно до ст..6 Указу Президента України №227/95 від 16.03.1995р. „Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарстві України підприємства незалежно від форм власності мають повертати у 5-денний строк платникам помилково зараховані на їх рахунки кошти. При цьому, згідно п.2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті , затвердженої постановою НБУ №22 від 21.01.2004р., кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача (неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі ( п.1.4 Інструкції, п.1.23 ст.1 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні), мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається , що ПП „Вікторіа 18.07.2016р. направило на адресу ТОВ „ТГЛ Україна лист з вимогою про повернення помилково перерахованих грошових коштів у сумі 1 750 000 грн. Факт направлення цього листа підтверджується описом вкладення та фіскальним чеком від 18.07.2016р.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд доходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ПП «Вікторіа» про стягнення з ТОВ «ТГЛ Україна» помилково отриманих грошових коштів у сумі 1 750 000 грн.

Посилання відповідача на зарахування зазначених грошових коштів у сумі 1 750 000 грн. у якості оплати по договору транспортного експедирування №02-28-04 від 28.04.2015р. сприймається судом критично, адже, як вже зазначалося вище, у призначенні платежу у платіжних дорученнях №1911 від 29.06.2016р. на суму 342 700 грн., №1909 від 29.06.2016р. на суму 257 500 грн., №1910 від 29.06.2016р. на суму 399 800 грн., №1914 від 30.06.2016р. на суму 200 000 грн., №1913 від 30.06.2016р. на суму 300 000 грн., №1917 від 01.07.2016р. на суму 250 000 грн. було зазначено „оплата по договору б/н від 28.04.2016р., а не „оплата по договору №02-28-04 від 28.04.2015р..

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача відповідно до ст.ст.44, 49 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 44,49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Приватного підприємства „Вікторіа задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ТГЛ Україна (м.Одеса, Польський узвіз, 11, офіс 8, ) на користь Приватного підприємства „Вікторіа (м. Київ, вул. Єлізавети Чавдар, 7, ) помилково перераховані грошові кошти у сумі 1 750 000 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 26 250 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17 жовтня 2016 р.

Суддя Н.В. Рога