ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р. Справа № 914/762/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Зварич О.В.

ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Лялька Н.Р.

та представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача: ОСОБА_3 - представник (довіреність в матеріалах справи);

від третьої особи: не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, № 2302-вих-2271 від 16.06.2016

на рішення Господарського суду Львівської області від 02.06.2016 (суддя Король М.Р.)

у справі № 914/762/16

за позовом: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Ессет, смт. Рудне, м. Львів

за участь третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, м. Львів

про стягнення 48 557, 85 грн.

Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ Ессет про стягнення 48 557, 85 грн. Позов заявлено на підставі договору №354/310-11 від 19.12.2011 на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення об'єктів соціально-культурного, торгівельного та іншого призначення

Позовні вимоги обґрунтовані невідповідністю встановленого обєкта соціально-культурного, торговельного та іншого призначення погодженому проекту в частині площі відкритого літнього майданчика, за що п. 4.2. договору, передбачена відповідальність у вигляді збільшення у десять разів ставки орендної плати на період до усунення відхилень від проекту до часу його демонтажу або отримання дозволу на його розміщення.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.06.2016 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Місцевий господарський суд при прийнятті рішення, виходив, зокрема з того, що районна адміністрація проводячи відповідну перевірку не залучала районного архітектор як члена комісії, а також особу, що погоджувала проект літного майданчика відповідача. Крім того, акти якими встановлено невідповідність літнього майданчику складалися в односторонньому порядку без залучення відповідального представника відповідача. Належних доказів надсилання таких актів відповідачу та вимоги про усунення відхилень позивачем суду не надано, як і не надано належних та допустимих доказів порушення з боку відповідача правил розміщення літнього майданчика відповідно до погодженого проекту.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач - Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 02.06.2016 та прийняти нове судове рішення, яким присудити до стягнення з відповідача на користь позивача 48 557, 85 грн донарахованої орендної плати (10-ти кратний розмір), мотивуючи свої доводи порушенням місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права.

Зокрема, покликається на те, що Порядком отримання дозволів на встановлення відкритих літніх майданчиків у м. Львові біля об'єктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності не встановлено обов'язку адміністрації для надсилання актів обстеження і вимог із метою усунення невідповідності із доказами їх відправки. Зазначеним порядком дозволяється проста форма направлення поштою або ж подання уповноваженим працівникам особисто. Приписи про усунення порушень скеровувались відповідачу поштою. Також, вказує, що доказом того, що відповідач отримав лист від 08.07.2014 є його конклюдентні дії по усуненню невідповідності.

2 серпня 2016 року відповідач, скориставшись правом, передбаченим ст. 96 ГПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказував про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі та законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду. Отже, просив залишити рішення Господарського суду Львівської області від 02.06.2016 без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 09.08.2016 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради.

В даному судовому засіданні представник позивача підтримала доводи, викладені апеляційній скарзі, просила скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 15.03.2016 та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила, причини неявки суду не повідомила, хоча про час, дату та місце розгляду даної справи була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 26.09.2016.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Господарського суду Львівської області від 02.06.2016 у справі № 914/762/16 залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.12.2011 Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та ТзОВ Ессет укладено договір №354/310-11 на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення об'єктів соціально-культурного, торгівельного та іншого призначення (далі - Договір).

Предметом цього договору є надання відповідачу в оренду конструктивний елемент благоустрою для розміщення відкритого літнього майданчика площею 96,6 кв. м., за адресою: м. Львів, на розі вул. Валової, 5 - Галицької.

Згідно з п. 3.2 договору, орендар сплачує орендодавцеві плату за користування обєктом оренди в розмірі 1 380, 26 грн за місяць до 25 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 4.2. договору, при невідповідності встановленого обєкта соціально-культурного, торговельного та іншого призначення погодженому проекту ставка орендної плати збільшується у десять разів на період до усунення відхилень від проекту до часу його демонтажу або отримання дозволу на його розміщення.

Термін дії договору встановлено в п. 7 договору.

Ухвалою Львівської міської ради №2452 від 05.03.2009 Про затвердження порядку отримання дозволів на встановлення відкритих літніх майданчиків у м. Львові біля обєктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності передбачено, що районні адміністрації здійснюють перевірку літніх майданчиків на відповідність обєктів погодженим проектам, про що складається відповідний акт з переліком всіх відхилень.

На виконання вказаної ухвали міської ради, Галицькою районною адміністрацією 09.04.2014 було проведено обстеження обєкта відповідача, за наслідками якого було складено акт про те, що літній майданчик відповідача не відповідає погодженому проекту в частині площі. Зокрема, площа відкритого літнього майданчика згідно паспорта складає 96,6кв. м., а фактична площа, яка була встановлена перевіркою складає 106, 34 кв. м.

12 травня 2014 року було проведено повторне обстеження даного обєкта, за наслідками якого складено акт в якому комісія зазначила, що вимогу привести відкритий літній майданчик у відповідність до погодженого проекту відповідачем не виконано.

Надалі, 24.07.2014 актом обстеження відкритого літнього майданчика встановлено, що вимогу привести зазначений літній майданчик у відповідність до погодженого проекту СПД виконано.

Отже, комісія з розгляду нарахувань та заборгованості по оплаті за використання нежитлових приміщень, актом №162 від 18.11.2014 та актом № 173 від 26.12.2014, вирішила: провести донарахування відповідачу орендної плати на підставі п.4.2 договору ОКЕБ № 354/310-11 від 19.12.2011 за період з 12.05.2014 до 24.07.2014 в сумі 33 493, 31 грн та за період з 09.04.2014 до 11.05.2014 у розмірі 15 064, 54 грн відповідно.

Загальна сума всіх донарахувань орендної плати відповідачу на підставі п.4.2 договору ОКЕБ № Г-59-14 (П), заявлених позивачем до стягнення складає 48 557, 85 грн.

Згідно з статтею 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Як вказувалось вище, пунктом 2.4 договору передбачено, що при невідповідності встановленого обєкта соціально-культурного, торговельного та іншого призначення погодженому проекту, ставка орендної плати збільшується у десять разів на період до усунення відхилень від проекту до часу його демонтажу або отримання дозволу на його розміщення.

Відповідно до п.4.2.2 Порядку отримання дозволів на встановлення відкритих літніх майданчиків у м. Львові біля об'єктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності, затвердженого ухвалою Львівської міської ради №2452 від 05.03.2009, районні адміністрації звертаються до суб'єктів підприємницької діяльності з вимогою, щодо усунення порушень у визначений термін, а у разі невиконання цієї вимоги - вносять подання управлінню архітектури департаменту містобудування про скасування дозволу.

Згідно з п. 4.2.9 зазначеного вище Порядку у разі встановлення невідповідності обєкта погодженому проекту (про що складається відповідний акт з переліком всіх відхилень) дія дозволу на встановлення відкритого літнього майданчика призупиняється на термін до 1 місяця. Протягом цього терміну субєкт господарювання зобовязаний усунути всі відхилення від погодженого проекту. У разі не приведення обєкта у відповідність до погодженого проекту продовж терміну призупинення дозволу, він анулюється.

Відповідно до п.4.2.8 Порядку отримання дозволів, щороку після встановлення літнього майданчика районний архітектор та працівник районної адміністрації (член комісії) здійснюють його перевірку за місцем встановлення відкритого літнього майданчика на відповідність обєкта погодженому проекту.

У разі встановлення невідповідності обєкта погодженому проекту складається відповідний акт з переліком всіх відхилень (п.4.2.9. Порядку)

Відповідно до п. 4.2.4, всі приписи і повідомлення про усунення порушень цього Порядку направляються субєктам підприємницької діяльності у письмовій формі поштою або подаються уповноваженим представником особисто і реєструються у відповідному журналі.

З долучених до матеріалів справи актів обстеження вбачається, що районна адміністрація проводячи відповідну перевірку не залучала, відповідно до вищенаведеного порядку, районного архітектора як члена комісії, що володіє відповідними спеціальними знаннями, а також як особу, що погоджувала проект літнього майданчика відповідача.

Крім того, до участі в обстеженнях обєкта оренди не було залучено й самого орендаря, а відповідні акти за наслідками такого обстеження складалися в односторонньому порядку працівниками Галицької районної адміністрації.

Разом з тим, долучений позивачем та третьою особою до матеріалів справи супровідний листи районної адміністрації з вимогою до відповідача привести у відповідність до погодженого проекту літній майданчик, не може бути доказом повідомлення останнього про складений акт та виявлене порушення, оскільки відсутні належні та допустимі докази направлення цього листа або його вручення безпосередньо орендарю відповідно до п. 4.2.4 вищезгаданого Порядку. А наданий суду вихідний документ № 31вих-1007 від 08.07.2014 районної адміністрації жодним чином не підтверджує факт надсилання відповідачу повідомлення та вимоги про усунення порушення. Вказаний документ в графі «одержувач» не містять жодних відомостей. Отже, колегія суддів не вважає вказаний вихідний документ належним та допустимим доказом у справі. Інших доказів позивачем чи третьою особою до матеріалів справи не долучено. Також, слід зазначити, що позивач і не надав доказів повідомлення відповідача про здійснені донарахування і не визначив порядок їх сплати.

Більше того, представник відповідача в судовому засіданні заперечував факт отримання поштової кореспонденції від позивача чи третьої особи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. А акти обстеження, повідомлення та вимоги про усунення порушення є доказами по справі, які повинні оцінюватись в сукупності з усіма іншими доказами. Однак, позивачем не подано суду жодних інших належних документів, які б свідчили про порушення з боку відповідача правил розміщення літнього майданчика відповідно до погодженого проекту, відсутні графічні матеріали, фотозображення, абриси території чи інші документи, які могли б фіксувати дане порушення.

Аналогічну правову позицію займає Вищий господарський суд України у своїй постанові від 19.01.2016 у справі № 914/1342/15. Також, слід зазначити, що управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради подало заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 19 січня 2016 року у справі № 914/1342/15. На підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права заявником подано постанову Вищого господарського суду України від 19 січня 2016 року у справі № 914/1502/15. У своїй постанові Верховний Суд України дійшов висновку, що обставини, які формують зміст правовідносин та впливають на застосування норм матеріального права у справах № 914/1342/15 та № 914/1502/15, не можна визнати подібними. Аналіз зазначеного рішення суду касаційної інстанції не дає підстав для висновку про різне застосування положень статей 11, 526, 627, 628, 629 ЦК, оскільки воно ухвалено з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій. Отже, у задоволенні заяви управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 19 січня 2016 року у справі № 914/1342/15 відмовлено.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необґрунтованість здійснення позивачем відповідних донарахувань, що свідчить про безпідставність позовних вимог.

Доводи заявника викладені ним в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає непереконливими та такими, що не відповідають приписам чинного законодавства, спростовуються матеріалами та встановленими обставинами справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У звязку з відсутністю доказів, які б обґрунтовували правомірність та підставність заявленого позову, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Львівської області відповідає законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав його для зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 02.06.2016 у справі № 914/762/16 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повна постанова складена 10.10.2016.

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Кузь В.Л.