ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року Справа № 910/6289/16

Вищий господарський суд України у складі: суддя Львов Б.Ю. - головуючий, судді Палій В.В. і Селіваненко В.П.,

розглянувши касаційну скаргу приватного підприємства "Орлі Парк", м. Київ,

на рішення господарського суду міста Києва від 13.06.2016

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2016

зі справи № 910/6289/16

за позовом приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (далі - Організація), м. Київ, в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ Мьюзік" (далі - ТОВ "УМИГ Мьюзік"), м. Київ,

до приватного підприємства "Орлі Парк" (далі - Підприємство)

про стягнення 13 780 грн. компенсації за порушення авторських прав,

за участю представників сторін:

Організації - Молчанова П.В., Хлєбнікова С.Г.,

ТОВ "УМИГ Мьюзік" - не з'явився,

Підприємства - Мусієнко О.В., Страшного О.О.,

ВСТАНОВИВ:

Організація в інтересах ТОВ "УМИГ Мьюзік" звернулася до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Підприємства 13 780 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав.

Позовні вимоги з посиланням на приписи статті 426 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статей 15, 32, 50, 52 Закону України від 23.12.1993 № 3792-XII "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон № 3792) мотивовано неправомірним використанням Підприємством у ресторані готелю "Парк Орлі" (м. Київ, бульвар Лепсе, 9В), в якому відповідач здійснює господарську діяльність, шляхом публічного виконання музичних творів (зокрема твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" у виконанні "ОСОБА_8") за відсутності необхідного дозволу та без сплати авторської винагороди.

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.06.2016 (суддя Бондарчук В.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2016 (колегія суддів у складі: Пантелієнко В.О. - головуючий суддя, судді Доманська М.Л., Шипко В.В.), позов задоволено.

Прийняті зі справи судові рішення з посиланням на приписи статей 426, 440 ЦК України та статей 1, 15, 50, 52 Закону № 3792 мотивовано необхідністю захисту порушених відповідачем прав ТОВ "УМИГ Мьюзік" як власника майнових авторських прав на зазначений спірний твір, управління яким передано Організації.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Підприємство просить рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів зі справи скасувати внаслідок їх прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Організація подала відзив на касаційну скаргу, в якому зазначила про безпідставність її доводів та просила судові рішення зі справи залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши представників Організації та Підприємства, Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у справі встановлено, що:

- Організація є організацією колективного управління майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності свідоцтвом про облік організації колективного управління від 24.01.2011 № 18/2011;

- 01.01.2014 Організацією та ТОВ "УМИГ Мьюзік" (видавник) укладено договір № АУ003К про управління майновими авторськими правами (далі - Договір), за умовами якого видавник надає Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори, що належать або протягом дії цього договору будуть належати видавнику, а саме: дозволяти або забороняти від імені видавника використання об'єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов цього договору;

- відповідно до пункту 8.3 Договору у випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює Організація, остання має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії, - як для захисту прав видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами;

- пунктом 11.1 Договору встановлено, що він вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2014;

- відповідно до пункту 1 додатку від 01.01.2014 № 1 до Договору сторонами погоджено, що відшкодування витрат, пов'язаних зі збором, розподілом та виплатою винагороди, здійснюється у процентному співвідношенні до загальної суми за встановленими ставками: 40 % від суми винагороди, зібраної на користь правовласника з 01.01.2013 по 31.03.2014; 30 % від суми винагороди, зібраної на користь правовласника з 01.04.2014; 50 % від сум, фактично отриманих організацією на підставі судових рішень;

- 01.01.2014 Організацією та ТОВ "УМИГ Мьюзік" укладено додаток № 2 до Договору;

- 31.12.2014 та 22.12.2015 Організацією і ТОВ "УМИГ Мьюзік" укладено додаткові угоди № 2 та № 3 до Договору, відповідно до яких сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору до 31.12.2015 та 31.12.2016 відповідно;

- 31.12.2014 товариством з обмеженою відповідальністю "Національне музичне видавництво" (ліцензіар) і ТОВ "УМИГ Мьюзік" (ліцензіат) укладено ліцензійний договір № ПЛВ-054/15 (далі - Ліцензійний договір), за умовами якого ліцензіар надає, а ліцензіат набуває в строк та в межах території право використання творів, які містяться в каталозі ліцензіара, що означає право ліцензіата на свій розсуд здійснювати, дозволяти або забороняти здійснювати стосовно зазначених об'єктів наступні дії, зокрема, відтворювати, поширювати, публічно виконувати твори, імпортувати екземпляри творів з метою поширення тощо;

- відповідно до пункту 1.21 Ліцензійного договору термін дії прав на використання обчислюється з 01.01.2015 та закінчується 31.12.2016;

- відповідно до виписки з каталогу творів від 30.01.2015 ТОВ "УМИГ Мьюзік" набуло права на використання твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (код - 1577355, автор музики - ОСОБА_9, ОСОБА_10, автор тексту - ОСОБА_9, ОСОБА_10, виконавець - ОСОБА_8, авторські права на твір 25 %);

- згідно з декларацією музичних творів від 30.01.2015 № 10 ТОВ "УМИГ Мьюзік" передало майнові права на спірний твір (код 1577355, автор музики - ОСОБА_9, ОСОБА_10, автор тексту - ОСОБА_9, ОСОБА_10, виконавець - ОСОБА_8, публічне виконання 25 %, публічне сповіщення 25 %) в управління Організації;

- відповідачем у приміщенні ресторану готелю "Орлі Парк", розташованому за адресою: м. Київ, бульвар Лепсе, 9В, в якому здійснює господарську діяльність Підприємство, вільно розповсюджувались музичні твори шляхом демонстрації відвідувачам ресторану програм телеканалу "М1" за допомогою телеприймача, серед яких твір "ІНФОРМАЦІЯ_1" у виконанні ОСОБА_8, що підтверджується відеозаписом, актом фіксації від 13.05.2015 № 25/05/15 та фіскальними чеками відповідача;

- 13 780 грн. є достатнім та співрозмірним розміром компенсації за порушення майнових авторських прав позивача Підприємством (розмір мінімальної заробітної плати на час подання даного позову та прийняття судових рішень зі справи становив 1 378 грн.).

Відповідно до статті 45 Закону № 3792 суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

За приписами статей 48 і 49 Закону № 3792 можлива передача на договірних засадах авторами або іншими суб'єктами авторського права та/або суміжних прав повноважень з управління майновими правами організаціям колективного управління, на які покладається виконання відповідних функцій, зокрема, збір винагороди на підставі зазначених договорів чи цього Закону, розподіл (перерозподіл між іншими організаціями колективного управління) зібраної винагороди, перерахування належної частки перерозподіленої винагороди іншим організаціям колективного управління, що представляють майнові інтереси відповідних суб'єктів авторського права та/або суміжних прав, або виплата розподіленої винагороди безпосередньо таким суб'єктам.

За наявності договорів з суб'єктами авторського права та/або суміжних прав на управління їх майновими правами, організації колективного управління відповідно до статті 45 Закону № 3792, що надає право таким організаціям представляти інтереси власників майнових авторських прав, виконавців, виробників фонограм (відеограм), мають право звертатися до господарського суду з позовами про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду або стягнення доходу, отриманих порушником внаслідок порушення ним авторського права та/або суміжних прав, і у тому випадку, коли з порушником авторського права чи суміжних прав організацією колективного управління не укладено будь-якої угоди.

Організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

За наведених обставин судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що Організація на підставі Договору № АУ003К та декларації наділена повноваженнями на управління майновими правами суб'єкта авторського права - позивача у справі, зокрема щодо музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" у виконанні ОСОБА_8.

За змістом статей 435, 440, 441, 443 ЦК України, статей 7, 15, 31-33 Закону № 3792: право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (за договором, який відповідає визначеним законом вимогам); використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Відповідно до частини третьої статті 426 ЦК України використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Частиною третьою статті 15 Закону № 3792 визначено, що виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Відповідно до приписів статті 1 Закону № 3792 публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час; публічне сповіщення (доведення до загального відома) - це передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гама-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

Як зазначено в пункті 41 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання - як у реальному часі ("наживо"), так і з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення), а також публічна демонстрація аудіовізуального твору (зі звуковим супроводом чи без такого) у місці, відкритому для публічного відвідування, або в іншому місці (приміщенні), де присутні особи, які не належать до кола однієї сім'ї чи близьких знайомих цієї сім'ї, - незалежно від того, чи сприймається твір публікою безпосередньо у місці його публічної демонстрації (публічного показу), чи в іншому місці одночасно з такою демонстрацією (показом). Відповідальність за публічне виконання твору (в тому числі при його виконанні в реальному часі - "наживо") несе фізична чи юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

Згідно з пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 № 71 "Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань" (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 № 957) суб'єкти комерційного використання повинні, зокрема, не перешкоджати представникам уповноважених організацій колективного управління фіксувати факти прямого чи опосередкованого комерційного використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, зокрема, за допомогою технічних засобів і (або) шляхом складення відповідного акта фіксації.

Використання твору без дозволу суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону № 3792, за яке пунктом "г" частини другої статті 52 цього Закону передбачена можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

Попередні судові інстанції у прийнятті судових рішень зі справи виходили з того, що відповідачем у власному приміщенні ресторану готелю "Орлі Парк", розташованому за адресою: м. Київ, бульвар Лепсе, 9В, вільно розповсюджувались музичні твори шляхом демонстрації відвідувачам ресторану програм телеканалу "М1" за допомогою телеприймача, серед яких твір "ІНФОРМАЦІЯ_1" у виконанні ОСОБА_8, що підтверджується, зокрема, відеозаписом та актом фіксації від 13.05.2015 № 25/05/15.

Водночас відповідач послідовно заперечував використання спірного музичного твору шляхом демонстрації відвідувачам ресторану "Орлі" програм телеканалу "М1" за допомогою телеприймача.

Посилання на саме такий спосіб використання спірного твору (демонстрація програм телеканалу "М1" за допомогою телеприймача) не містять ні позовна заява Організації, ані згаданий акт фіксації від 13.05.2015 № 25/05/15.

Отже, як місцевим, так і апеляційним господарськими судами:

- не було з необхідною повнотою досліджено наявних відеозапису та акта фіксації від 13.05.2015 № 25/05/15;

- не наведено доказів, які свідчили б про використання спірного музичного твору при демонстрації програм телеканалу "М1";

- не встановлено, чи мав відповідач технічну можливість (яку саме) для публічного виконання музичних творів без використання телеприймача;

- не з'ясовано, в який саме спосіб (за допомогою яких технічних пристроїв, інше) відбулося використання названого твору "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Отже, попередні судові інстанції припустилися неправильного застосування приписів частини першої статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення суддею за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 цього Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, що відповідно до частини першої статті 11110 ГПК України є підставою для скасування судових рішень зі справи.

Касаційна ж інстанція відповідно до частини другої статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на наведене справа має бути передана на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого необхідно встановити обставини, зазначені в цій постанові, дати їм та доводам сторін належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу приватного підприємства "Орлі Парк" задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 13.06.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2016 зі справи № 910/6289/16 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Суддя Б.Львов

Суддя В.Палій

Суддя В.Селіваненко