ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р.Справа № 916/980/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Лавриненко Л.В., Пироговський В.Т.

секретар судового засідання Мельник Ю.М.

за участю:

від ПАТ «ППІ «Південмедбіосинтез» - ОСОБА_1, довіреність № 1, від 24.03.2016;

від ДП «Центр державного земельного кадастру» - ОСОБА_2, довіреність № 527, від 01.07.2016;

Представник ОСОБА_3 банку України в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру»

на рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2016

у справі № 916/980/16

за позовом Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру»

до відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Проектно-Пошуковий інститут «Південмедбіосинтез»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 банк України

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» (далі ДП «Центр державного земельного кадастру») звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічне акціонерне товариство «Проектно-пошуковий інститут «Південмедбіосинтез» (далі ПАТ «ППІ «Південмедбіосинтез») про визнання недійсним договору оренди нежилого приміщення № 2012-01-20 від 16.01.2012, укладений між ПАТ «ППІ «Південмедбіосинтез» та Одеською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру», предметом якого є тимчасове, оплатне користування приміщеннями, що розташовані на 4, 5, 7, 8, 9 поверхах 11 поверхового будинку (літ. «А»), а також складським приміщенням, яке розташоване на господарчому подвірї (літ. «Б»), яке знаходиться за адресою: 65078, м. Одеса, вул. Космонавтів, 32.

Позивач посилається на те, що відповідачем не було отримано на момент укладення Договору згоди ОСОБА_3 банку України щодо наступної передачі об'єкту іпотеки в оренду, що призводить до того, що у відповідності до вимог Закону України «Про іпотеку» договір є недійсним.

Крім того позивач вказує, що у осіб, які укладали Договір з обох сторін був відсутній необхідний обсяг цивільної дієздатності та посилається до норм ст. 92 Цивільного кодексу України та норм п. 1 ст. 761 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.06.2016 у задоволенні позову ДП «Центр державного земельного кадастру» - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ДП «Центр державного земельного кадастру» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішенням Господарського суду Одеської області від 22.06.2016 повністю та прийняте нове рішення, яким позовні вимоги ДП «Центр державного земельного кадастру» задовольнити в повному обсязі.

Зокрема, особа яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що позивачем заявлено позовну вимогу щодо визнання договору недійним, зокрема, у зв'язку з відсутністю згоди Іпотекодержателя на передання в оренду майна, яке передане в іпотеку, ця правова позиція узгоджується із положеннями ч. З ст. 12 Закону України «Про іпотеку» щодо недійсності правочину із передачі в оренду предмета іпотеки без згоди іпотекодержателя.

В свою чергу, суд першої інстанції, неповно з'ясувавши обставини, що мають значення для справи, хибно визнав доведеним факт наявності згоди іпотекодержателя на укладання спірного договору оренди, пославшись на лист Управління ОСОБА_3 банку України в Дніпропетровській області № 12-110/1135 від 13.02.2014, проте, згідно іпотечного договору № 60 від 24.03.2009 іпотекодержателем є ОСОБА_3 банк України, а не Управління ОСОБА_3 банку України в Дніпропетровській області. Таким чином згода на передання в оренду майна, яке передане в іпотеку, повинна бути надана саме ОСОБА_3 банком України.

ПАТ «ППІ «Південмедбіосинтез» надав відзив на апеляційну скаргу та просить рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2016 у справі № 916/980/16 залишити без, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Філінюк І.Г., судді Пироговський В.Т., Лавриненко Л.В.) від 25.07.2016 апеляційну скаргу ДП «Центр державного земельного кадастру» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 20.09.2016 о 10:30.

20.09.2016 ухвалою Одеського апеляційного господарського суду продовжено строк апеляційного провадження до 10.10.2016 включно та відкладено розгляд апеляційної скарги на 04.10.2016 о 10:30.

В процесі розгляду апеляційної скарги позивачем заявлено клопотання про залучення третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача - Фонд Державного майна України та ПАТ «Укрмедпром».

Судова колегія, дослідивши клопотання позивача, заслухавши пояснення сторін, дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Дана норма містить вимогу, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, може вступити у справу, якщо рішення з господарського спору може вплинути на її права або обов'язки щодо однієї з сторін, а не у зв'язку з необхідністю виконання нею своїх службових обов'язків, оскільки Фонд державного майна може притягнути відповідача до відповідальності за порушення норм ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», а ПАТ «Укрмедпром» володіє 25% у статутному капіталі відповідача.

Колегія суддів не вбачає підстав для залучення Фонд державного майна України та ПАТ «Укрмедпром» в якості третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору, у звязку з існування у останніх корпоративних прав ПАТ «ППІ «Південмедбіосинтез», оскільки рішення у даній справі не може вплинути на їх права або обов'язки.

У судове засідання 04.10.2016 зявився представник ПАТ «Південмедбіосинтез», який в повному обсязі не згоден із твердженнями скаржника, викладених в апеляційній скарзі та просить суд у задоволені апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції від 22.06.2016 у справі № 916/980/16 залишити без змін.

Представник ДП «Центр державного земельного кадастру» в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між ПАТ «ППІ «Південмедбіосинтез» Одеською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» укладено договір оренди нежилого приміщення № 2012-01-20 від 16.01.2012 предметом якого є тимчасове, оплатне користування приміщеннями, що розташовані на 4, 5, 7, 8, 9 поверхах 11 поверхового будинку (літ. «А»), а також складським приміщенням, яке розташоване на господарчому подвірї (літ. «Б»), яке знаходиться за адресою: 65078, м. Одеса, вул. Космонавтів, 32.

Відповідно до п. 1.1. Договору оренди право власності орендодавця на 11 поверховий будинок (Літ.-«А»), який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів,32 підтверджується Наказом державного комітету з медичної та мікробіологічної промисловості «Держкоммедбіоприбор» від 18.01.1995 №7.

Зазначеним наказом, відповідно до Указу Президента України від 15.06.1993 року №210/93 «Про корпоратизацію підприємств». Наказу міністерства економіки України від 27.08.1993р. №54, Наказу по Держкоммедбіопрому №121 від 30.11.1994 року засноване ВАТ «ППІ «Південмедбіосинтез» шляхом перетворення Державного проектно-пошукового інституту «Південгіпробіосинтез» та затверджено статут товариства.

Фонд Державного майна України листом від 27.10.2004 №10-21-14906, керуючись Положенням про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарських товариств, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 25.11.2003 №2097 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.12.2003 за №1201/8522, надав ВАТ «ПШ «Південмедбіосинтез» перелік майна, переданого до статутного фонду товариства.

Передані ПАТ «ППІ «Південмедбіосинтез» об'єкти нерухомого майна зареєстровані Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 01.12.2004, про що зроблено запис №3528 в книзі 39не-20, реєстраційний номер 8763992 (копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно додається.)

Відповідно до частини 4 ст.З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за яких умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

1 грудня 2004 року КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації об'єктів нерухомості» надало витяг №5662482, в якому власником нерухомого майна: корпус №1 літ. Б., корпус №2 літ. А, що знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Космонавтів,32 зазначено ПАТ «ППІ «Південмедбіосинтез». Окрім того вказаним БТІ був виготовлений технічний паспорт на будівлю.

17 березня 2009 року ПАТ «ППІ «Південмедбіосинтез» отримало витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно №22177961. У витягу зазначено, що власником будівель є ПАТ «ППІ «Південмедбіосинтез». При цьому сказано, що підстава виникнення права власності є наказ №7 від 18 січня 1995 року. Окрім того у витязі міститься і опис об'єкта: корпус №1 літера Б, корпус №2 літера А із зазначенням з чого складаються обидва корпуси: «Літера А -корпус №2 загальною площею 7990,6 м2; літ.А2,А3,А4 - склад загальною площею 143,6 м2; Літера Б- корпус №1 загальною площею 3111,1 м2; літ.Б2 - майстерня -гараж загальною площею 430,5 м2; літ.Б3-трансформаторна; літ.Б4- зварювальна загальною площею -15,2 м2. Тобто склад ( літ.А2;АЗ;А4) є невід'ємною частиною корпуса №2 (літ.А). а майстерня-гараж (літ.Б2), трансформаторна (літ.БЗ). зварювальна (літ.Б4) є невід'ємними частинами корпусу №1 (літ.Б), іншими словами вказані об'єкти є приналежностями відповідних корпусів.

Отже, ПАТ «ППІ «Південмедбіосинтез» є належним власником нерухомого майна за адресою м. Одеса, вул. Космонавтів,32, яке було передано в оренду ДП «Центр державного земельного кадастру».

У відповідності до п. 1.4 ст. 1 Договору визначено, що майно, яке передається Відповідачем в оренду є предметом іпотечного договору від 24.03.2009, укладеного між Відповідачем та ОСОБА_3 банком України.

Відповідно до п.4.2. Договору оренди передача орендованого приміщення від позивача до відповідача здійснюється відповідно до Акту здачі-приймання приміщення, підписання якого свідчить про фактичну передачу орендованого приміщення Відповідачу.

Відповідно п.3.1. Договору оренди строк оренди встановлюється з 16.01.2012 року по 15.01.2013.

Відповідно п. 7.4. Договору оренди дія Договору оренди припиняється після підписання сторонами акту здачі-приймання орендованого приміщення від Відповідача до Позивача.

Відповідно п.5.1, п.5.3. Договору оренди загальна оренда плата становить: 83 333,34 грн, крім цього ПДВ - 16 666,66 грн, всього - 100 000,0 грн . (сто тисяч грн. 00 коп.) на місяць та включає в себе компенсацію за комунальні послуги та компенсацію за експлуатаційні витрати.

Відповідно п. 5.2. договору оренди орендна плата сплачується Відповідачем незалежно від наслідків своєї господарської діяльності щомісячно не пізніше 10 календарного дня поточного місяця за поточний місяць оренди у національній валюті України на розрахунковий рахунок Товариства на підставі рахунка-фактури, а в разі відсутності цього рахунка - без нього.

Згідно п.2 ст. 795 ЦК України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

29 лютого 2016 року між ПАТ «ППІ «Південмедбіосинтез» та Одеською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» була укладена Додаткова угода до Договору оренди нежилого приміщення №2012-01-20 від 16.01.2012. Предметом додаткової угоди була зміна орендованої площі та встановлення нової вартості орендної плати .

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є недійсність договору оренди нежилого приміщення № 2012-01-20 від 16.01.2012, укладеного між ПАТ «ППІ «Південмедбіосинтез» та ДП «Центр державного земельного кадастру» на підставі, зокрема статей 203, 215 Цивільного Кодексу України та з огляду на передачу в оренду нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці без відповідної згоди іпотеко держателя, наявність якої передбачено нормами Закону України «Про іпотеку.»

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначені загальні вимоги до чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За приписами статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Ііпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; іпотекодержатель - кредитор за основним зобов'язанням.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено володіння, користування і розпорядження предметом іпотеки та встановлено, що іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу). Іпотекодавець має право одержувати від предмета іпотеки продукцію, плоди і доходи, якщо інше не встановлено іпотечним договором.

Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя, зокрема, передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування (абз. 4 частини 3 статті 9 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з іпотечного договору № 60 від 24.03.2009, останній укладено між ОСОБА_3 банком України, в особі заступника начальника управління ОСОБА_3 банку України в Днпропетровської області та ВАТ «ППІ «Південмедбіосинтез».

Здійснюючи судовий розгляд справи судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні докази станом на дату укладення договору оренди надання іпотекодержателем письмової згоди на укладення іпотекодавцем спірного договору оренди майна - предмета іпотеки.

Проте, відповідачем, як іпотекодавцем, була отримана згода Управління ОСОБА_3 банку України в Дніпропетровській області, про що свідчить лист від 13.02.2014 №12-110/1135 у якому іпотекодержатель зазначає, що не заперечує щодо передачі в оренду Одеській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» приміщення за адресою: м. Одеса, вул, Космонавтів, 32 площею 1067,3 кв.м..

Також, місцевим господарським судом зазначено, що представник третьої особи наголосив на тому, що ОСОБА_3 банком України була надана згода щодо передачі об'єкту іпотеки в оренду.

Пунктом 2.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначено, що у процесі вирішення спору сторони можуть самі усунути у встановленому порядку порушення, які тягнуть за собою визнання правочину недійсним, зокрема, шляхом: вчинення нового правочину; погодження правочину з відповідним державним органом, якщо це необхідно було для даного правочину, а таке погодження не було раніше здійснено тощо. Сторони також не позбавлені права вчинити правочин про внесення змін до правочину з метою приведення його у відповідність із законом (крім зміни ціни в договорі після його виконання, оскільки згідно з частиною третьою статті 632 ЦК України така зміна не допускається). Якщо згаданий правочин (про внесення змін) не суперечить вимогам закону, господарський суд приймає судове рішення, виходячи з його умов. При цьому господарським судам необхідно мати на увазі, що законом не передбачено заборони стосовно надання правочинові, - в тому числі про внесення змін до іншого правочину, - за згодою сторін зворотної дії в часі.

Крім того, ОСОБА_3 банк України не звертався до суду з вимогами про визнання договору оренди недійсним, у звязку з порушенням його прав як іпотекодержателя орендованого майна.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з обґрунтованими висновком суду першої інстанції про те, що позивачем, не доведено наявності підстав для визнання в судовому порядку, на підставі ч.3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» недійсним договору оренди № 2012-01-20 від 16.01.2012.

Крім того, відповідно до вимог законодавства при укладанні договору були виконані усі істотні умови у відповідності до ч.1 ст. 284 Господарського кодексу України: «Істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу».

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що у особи яка підписала спірний договір з боку Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» була відсутня довіреність на підписання договору оренди, судова колегія зазначає наступне.

В період з 01.09.2016 по 31.05.2016 ПАТ «Проектно-Пошуковий інститут «Південмедбіосинтез» були надані позивачу послуги з оренди Приміщення на загальну суму 781 861,35 грн.(сімсот вісімдесят одна тисяча вісімсот шістдесят одна гривня) ,виставлені рахунки-фактури для здійснення оплати, складені та належним чином підписані акти користування нежилими приміщеннями.

В період з 01.09.2015 по 31.10.2015 позивачем здійснено оплату на загальну суму 40 000,00 грн.(сорок тисяч грн 00 коп.) 85 430,33 грн.(вісімдесят п'ять тисяч чотириста тридцять гривень, 33 копійки).

В період з 21.03.2016 по 30.04.2016 позивачем здійснено оплату на загальну суму 45 430,33 грн.(сорок п'ять тисяч чотириста тридцять гривень, 33 копійки)

Відповідач своїм листом від 15.03.2016 року №18/02 повідомило Одеську регіональну філію ДП «Центр державною земельного кадастру» ( лист отримано філією 16.03.2016) про відмову від Договору оренди №2012-01-20 від 16.01.2012 у зв'язку із систематичною несплатою орендної плати за листопад, грудень місяці 2015 року та січень, лютий, березень місяці 2016 року та вимогою звільнення і повернення до 31.03.2016 орендованих приміщень, які займає Одеська регіональна філія ДП «Центр державного земельного кадастру» за адресою м. Одеса, вул. Космонавтів,32 .

Відповідач листами від 30.03.2016 №21/01 та від 20.04.2016 №31/01 знову звернувся до позивача з вимогою сплатити на р/р ПАТ «ППІ «Південмедбіосинтез» існуючу заборгованість за оренду приміщень, яка виникла з 01.09.2015, звільнити орендовані приміщення та передати приміщення відповідно акту приймання-передачі.

29.02.2016 та 31.05.2016 згідно умов Договору оренди між Сторонами договору підписані акти здачі-приймання (повернення) нежилих приміщень, відповідно яких позивач повернув відповідачу з тимчасового платного користування нежилі приміщення загальною площею 1 186,80 кв.м., які знаходяться за адресою м. Одеса, вул. Космонавтів,32.

Отже, позивач повністю звільнив та передав відповідачу 31.05.2016 нежилі приміщення, які знаходилися у нього в тимчасовому платному користуванні за адресою м. Одеса, вул. Космонавтів,32.

Відповідно до статті 241 ЦК правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Із аналізу змісту частини першої статті 241 ЦК випливає, що законодавець не ставить схвалення правочину в обов'язкову залежність від наявності рішень окремих органів управління товариства, оскільки підтвердженням такого схвалення закон визначає вчинені на його виконання дії особи, в інтересах якої його було укладено. Такі дії повинні свідчити про прийняття правочину до виконання

Таким чином, сама по собі відсутність у начальника Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» довіреності на укладення від імені товариства спірного договору не створює підстав для визнання цього договору недійсним, оскільки за матеріалами справи договір не тільки прийнято до виконання, але і значною мірою виконано (постанова Верховного Суду України від 06.04.2016 у справі №3-84гс16).

Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення.

Разом з тим, ч. 3 ст. 207 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання, визнане судом недійсним, також вважається недійсним з моменту його виникнення. Якщо ж за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним з моменту його виникнення і припиняється на майбутнє, а не з моменту укладення.

Фактичне користування майном на підставі договору оренди в разі визнання його недійсним унеможливлює застосування наслідків наслідки недійсності правочину відповідно до ст. 216 ЦК, тому такий договір повинен визнаватися судом недійсним і припинятися лише на майбутнє, а не з моменту укладення, як того вимагає позивач, оскільки використання майна, оренда, надання послуг «річ» безповоротна, і відновити первісне положення сторін практично неможливо. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 у справі №910/24029/13.

Інші наведені скаржниками у апеляційних скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2016 по справі № 916/980/16 є законним та обґрунтованим, оскільки його винесено в результаті повного зясування обставин, що мають значення для справи та правильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99,

101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2016 у справі № 916/980/16 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 07.10.2016.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Cуддя Л.В. Лавриненко

Cуддя В.Т. Пироговський