ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.10.2016 Справа № 908/2652/16

Суддя господарського суду Запорізької області Сушко Л.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Оріхівської міської ради Запорізької області (адреса 70500 м. Оріхів Запорізької області, вул. Шевченка, б. 11)

до відповідача ОСОБА_1 державної виконавчої служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області (адреса 70500 м. Оріхів Запорізької області, вул. Запорізька, б. 59)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Оріхівтепломережа» (адреса 70500 м. Оріхів Запорізької області, вул.. Покровська, б. 62-А)

про звільнення майна з-під арешту

ВСТАНОВИВ:

Оріхівська міська рада Запорізької області звернулася до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_1 державної виконавчої служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області та просить суд звільнити майно, а саме: автомобіль УАЗ 3303, д/н 2424ЗПО та автомобіль ГАЗ 5312, д/н 04523НР, з-під арешту.

Розглянувши матеріали позовної заяви та зясувавши підстави, для здійснення дій, передбачених розділом ІХ Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК), суд дійшов висновку, що слід відмовити у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України, виходячи з наступного.

Так, згідно ст. 13 ГПК України Справи, підсудні місцевим господарським судам, місцеві господарські суди розглядають у першій інстанції усі справи, підвідомчі господарським судам.

У відповідності із ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, повязаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 60 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв'язку з чим зазначені вимоги є приватноправовими.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів, публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб'єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов'язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Так, позивач фактично у своїх позовних вимогах не ставить питання про визнання права власності на спірне майно, а відтак у господарського суду не має підстав вважати даний спір приватноправовим, тобто таким, що відноситься до юрисдикції господарських судів.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що публічно-правові спори не підлягають розгляду в господарських судах України, суд дійшов висновку, про наявність достатніх підстав для відмови у прийняття позовної заяви Оріхівської міської ради Запорізької області до ОСОБА_1 державної виконавчої служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області про звільнення майна з-під арешту, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що заявник не позбавлений права звернутися з цією позовною заявою до адміністративного суду.

Крім того, враховуючи, що господарським судом Запорізької області в прийнятті позовної заяви Оріхівської міської ради Запорізької області до ВДВС Оріхівського РУЮ Запорізької області про звільнення майна з-під арешту відмовлено, відтак заява Оріхівської міської ради Запорізької області про забезпечення позову Оріхівської міської ради Запорізької області до ВДВС Оріхівського РУЮ Запорізької області про звільнення майна з-під арешту судом не розглядається.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62, ст. 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

В прийнятті позовної заяви Оріхівської міської ради Запорізької області до ОСОБА_1 державної виконавчої служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області про звільнення майна з-під арешту відмовити.

Копії ухвали направити сторонам, заявнику разом з позовною заявою з додатками, в т.ч. оригінал квитанції №14 від 08.08.2016р. про сплату судового збору в сумі 1378,00 грн., а також заява про забезпечення позову з додатками, в т.ч. оригінал квитанції №0.0.629558613.1 від 07.10.2016р. про сплату судового збору в сумі 689,00 грн. за заявою про забезпечення позову.

Суддя Л.М. Сушко