ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2016 р.Справа № 916/1497/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Савицького Я.Ф.,

при секретарі судового засідання: Селиверстовій М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 (паспорт),

від відповідача - Дубровська Г.В. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Муніципальна служба охорони»

на рішення господарського суду Одеської області від 04.07.2016

у справі № 916/1497/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Муніципальна служба охорони»

про стягнення 409 532,00 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 05.10.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2016 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, позивач) звернувся до господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Муніципальна служба охорони» (далі - ТОВ «Муніципальна служба охорони», відповідач) про стягнення 409 532,00 грн., з яких сума заборгованості по орендній платі 288 000,00 грн., 3% річних - 13 300,00 грн., інфляційні нарахування - 108 232,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності внесення плати за оренду обладнання згідно умов договору оренди обладнання №030113 від 01.01.2013.

Рішенням господарського суду Одеської області від 04.07.2016 позов ФОП ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, стягнуто з ТОВ «Муніципальна служба охорони» на користь позивача 288 000,00 грн. заборгованості з орендної плати, 13 300,00 грн. - 3% річних, 108 232,00 грн. - інфляційних втрат та 6 142,98 грн. - судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на те, що наявні матеріали у справі засвідчують обґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ТОВ «Муніципальна служба охорони» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні повної заяви.

Скаржник вважає рішення господарського суду необґрунтованим таким, що постановлено на підставі не повного з'ясування всіх обставин справи в їх сукупності.

06.09.2016 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення господарського суду, рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим, підстави для його скасування та ухвалення нового, відсутні.

Крім цього, 06.09.2016 до Одеського апеляційного господарського суду від ФОП ОСОБА_1 надійшла заява про відвід колегії суддів, заява про розгляд справи без участі позивача та клопотання про направлення справи до місцевого господарського суду для усунення недоліків судового рішення.

Позивач в судове засідання 07.09.2016 не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

07.09.2016 в судовому засіданні з'ясувавши думку представника відповідача, судова колегія відхилила заяву позивача щодо відводу колегії суддів, а заяву про розгляд справи без участі позивача - задовольнила та розпочала розгляд справи.

В судовому засіданні 07.09.2016 представник відповідача надала пояснення, в яких підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити останню.

07.09.2016 ухвалою Одеського апеляційного господарського суду розгляд даної справи було відкладено на 05.10.2016.

03.10.2016 до суду апеляційної інстанції від позивача вдруге надійшла заява про відвід колегії суддів та заява про проведення судового засідання за відсутності ФОП ОСОБА_1

З'ясувавши в судовому засіданні 05.10.2016 думку представника відповідача щодо заяви позивача про відвід колегії судді, судова колегія ухвалила у задоволенні даної заяви відмовити.

Заява позивача про проведення судового засідання за відсутності ФОП ОСОБА_1 судовою колегією не розглядалась, оскільки позивач особисто прибув у судове засідання.

В судовому засіданні 05.10.2016 позивач надав пояснення, в яких заперечував щодо апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві та просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.10.2016 підтримала пояснення, які були надані в минулому судовому засіданні та просила суд, залучити до матеріалів справи додаткові документи.

З'ясувавши думку представника позивача щодо клопотання відповідача про залучення до матеріалів справи додаткових документів, судова колегія порадившись на місці, ухвалила, відмовити представнику відповідача у задоволенні його клопотання, оскільки заявник не довів поважність причин ненадання їх суду першої інстанції, а саме лише у цих випадках відповідно до приписів ст.101 ГПК України апеляційна інстанція має право прийняти додаткові документи.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2013 між ФОП ОСОБА_1 (Орендодавець) та ТОВ «Муніципальна служба охорони» (Орендар) був укладений договір оренди обладнання №030113, за умовами якого, Орендодавець надає Орендарю за обумовлену договором плату в тимчасове володіння та користування обладнання, яке зазначено в Додатку №1 к договору який є невід'ємною його частиною, для використання в підприємницької діяльності з метою отримання прибутку (п. 1.1. договору).

Відповідно до Додатку №1 в оренду передається наступне обладнання: пульт централізованого спостереження «Орлан» з чотирма виносними модемами, НАSP - ключ апаратного захисту, настільний комп'ютер AMD, монітор НР, клавіатура з мишкою.

Орендодавець зобов'язується передати, згідно з Додатком №1 до договору, обладнання яке є об'єктом оренди на протязі п'яти днів з моменту підписання дійсного договору, а Орендар зобов'язаний в строки узгоджені сторонами відповідним договором вносити оренду плату за користування отриманим в оренду обладнання (пп. 2.1.1. пункту 2.1., пп. 2.2.4. п.2.2. договору).

Орендна плата по договору складає 8 000,00 (вісім тисяч) грн. на місяць (п. 5.1. договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та дії на протязі дванадцяти місяців з моменту його підписання, до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним та припиняє свою дію 25.12.2013 (п.9.1, п.9.2 договору). Якщо за 5 днів до спливу строку договору ні одна з його сторін не заявить про свій намір не продовжувати оренду по договору або укласти новий договір оренди на істотно інших умовах використання обладнання, договір автоматично продовжується на наступні дванадцять місяців (п.9.7 договору).

В матеріалах справи відсутні докази, що вищевказаний договір є розірваним, припиненим або визнаний недійсним, отже договір оренди обладнання №030113 від 01.01.2013 є чинним.

З акту приймання передачі в оренду обладнання (додаток № 2 до договору оренди № 030113 від 01.01.2013), який підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб, вбачається, що на виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв пульт централізованого спостереження «Орлан» з чотирма виносними модемами кількості однієї штуки; НАSP - ключ апаратного захисту в кількості однієї штуки; настільний комп'ютер AMD Dual Core A4-3420 2.8GHz/2Gb DDR3/HDD 500Gb/Radeon HD6410D/DVD-RW, монітор НР, клавіатура з мишкою в кількості однієї штуки.

З наявних в матеріалах справи виписок банку вбачається, що відповідач сплатив орендну плату лише за січень, лютий, березень, квітень та травень 2013 (а.с. 16-20), у зв'язку з чим, за період з червня 2013 року по травень 2016 року за ТОВ «Муніципальна служба охорони» утворилась заборгованість з орендної плати в розмірі 288 000,00 грн. (36 місяців х 8 000,00 грн.).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України.

Вказані норми чинного законодавства передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У ст. ст. 216 - 218 ГК України зазначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Приймаючи до уваги, що відповідач не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів сплати заборгованості за Договором оренди в повному обсязі, колегія суддів вважає, що господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 288 000,00 грн.

Щодо нарахування інфляційних втрат та 3% річних апеляційною інстанцією за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі «Законодавство» було перевірено розрахунки, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат за період з липня 2013 по квітень 2016 в розмірі 108 232,00 грн. та 3% річних за період з 01.06.2013 по 31.05.2016 в сумі 13 300,00 грн. є обґрунтованою та господарський суд правомірно задовольнив позов в цій частині.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що відповідач не отримав копії позовної заяви, у зв'язку з чим, не мав можливості ознайомитись зі змістом вимог позивача, судова колегія зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позовну заяву до господарського суду подано належним чином, з доказами направлення відповідачу її копії з доданими матеріалами, що підтверджується описом вкладення у рекомендований лист від 06.06.2016 та фіскальним чеком пошти від 06.06.2016.

Судова колегія не приймає до уваги посилання апелянта, що господарський суд приймаючи оскаржене рішення за відсутності представника відповідача порушив принципи процесуального законодавства та вимог рівності і змагальності сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 10.06.2016 (а.с. 39). 01.07.2016 представник відповідача ознайомилась з матеріалами справи (а.с. 41) та того ж дня, подала клопотання про відкладення справи, яке обґрунтовано пізнім отримання доручення на представлення інтересів відповідача та необхідністю надання доказів, заперечень та узгодження позиції з клієнтом.

Судова колегія вважає, що господарський суд правомірно відмовив відповідачу у задоволенні вищевказаного клопотання та розглянув справи за відсутності представника відповідача, адже повідомлення про призначення судового засідання на 04.07.2016 було отримано відповідачем за 6 днів до засідання, що є достатнім часом для вчасного надання доручення на представлення інтересів в судді, надання заперечень, доказів та узгодження позиції по справі.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.).

Так, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Отже, відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що позивач з урахуванням всіх обставин справи подав суду достатньо доказів, які об'єктивно і у визначеному законом порядку підтвердили його позовні вимоги, у зв'язку з чим господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги позивача є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Таким чином, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що місцевий господарський суд розглянув всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, належним чином проаналізував правовідносини, що виникли між сторонами, та вірно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта про порушення і неправильне застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження.

Крім цього, судова колегія зазначає, що клопотання позивача від 06.09.2016 про направлення до місцевого господарського суду для усунення недоліків судового засідання, яке обґрунтовано тим, що оскаржене рішення містить помилку в ідентифікаційному коді відповідача замість вірного 37678555 помилково вказано 37678588.

Судова колегія вважає, що вищевказане клопотання підлягає частковому задоволенню, у зв'язку з чим, рішення господарського суду по суті спору залишити без змін, змінивши в резолютивній частині рішення ідентифікаційний код замість помилково вказаного 37678588 на вірний 37678555 та на підставі вищевикладеного видати наказ з врахуванням виправлення.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає статтям 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 04.07.2016 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

В резолютивній частині рішення господарського суду Одеської області від 04.07.2016, змінити невірно зазначений ідентифікаційний код Товариства з обмеженою відповідальністю «Муніципальна служба охорони» 37678588 на вірний 37678555.

Зобов'язати господарський суд Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням реквізитів сторін, з врахуванням виправлення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Гладишева Т.Я.

Савицький Я. Ф.