КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2016 р. Справа№ 910/2319/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

За участю представників:

Від позивача : Портянко О.В. - представник;

Від відповідача: не з'явився.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнеспартнери"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2016

у справі № 910/2319/16 (суддя Прокопенко Л.В.)

за позовом Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнеспартнери"

про стягнення штрафу у розмірі 35 000 грн та пені 15750 грн.

ВСТАНОВИВ:

Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнеспартнери" про стягнення штрафу у розмірі 35 000 грн та пені 15750 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що за результатами проведеної позивачем перевірки було виявлено порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 13 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації територіальному відділенню у встановлені головою територіального відділення строки, у зв'язку з чим на відповідача було накладено штраф в розмірі 35 000, 00 грн. Оскільки відповідач не сплатив штраф у встановлений законодавством строк, у позивача виникло право на нарахування пені.

З огляду на викладене, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 35 000, 00 грн. штрафу та 15 750, 00 грн. пені.

04.03.2016 року позивач, в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача 35 000,00 грн. штрафу та 30 450,00 грн. пені. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.03.2016 у справі № 910/2319/16 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнеспартнери" штраф у розмірі 35 000 гривень та пеню в розмірі 30 450 гривень та зарахувати зазначену суму в дохід загального фонду Державного бюджету України за кодом бюджетної класифікації: 21081100, на р/р 0007, МФО 821019, в УДК у Печерському районі мста Києва.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнеспартнери" до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1378 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Одночасно відповідачем подано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, у зв'язку із відсутністю належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм процесуального та матеріального права, рішення прийнято без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи та за відсутності представника відповідача не повідомленого належним чином про судове засідання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнеспартнери" у справі №910/2319/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.08.2016 поновлено строк апеляційного оскарження, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнеспартнери" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 27.09.2016.

18.08.2016 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечув проти доводів апеляційної скарги та просив суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

26.09.2016 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, які колегією суддів були оглянуті та долучені до матеріалів справи.

В судове засідання, призначеному на 27.09.2016, представник відповідача не з'явився.

Представником позивача в судовому засіданні 27.09.2016 подано клопотання про продовження строку вирішення спору, яке колегія суддів задовольнила та долучила до матеріалів справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2016 продовжено строк вирішення спору, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнеспартнери" відкладено на 13.10.2016.

В судовому засіданні, призначеному на 13.10.2016, представник позивача заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача у судове засідання, призначене на 13.10.2016, вкотре не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме повідомлення про вручення поштового відправлення, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" (зі змінами та доповненнями) Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині зокрема здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Положеннями статті 4 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (зі змінами та доповненнями) встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб'єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України, адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державні уповноважені Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

Статтею 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має зокрема наступні повноваження: 1) розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; 2) приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; 3) розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість; 4) перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; 5) при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Судом встановлено, що Адміністративною колегією Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України (позивач) розглянуто справу №137-03/09.15 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнеспартнери" (відповідач) та прийнято рішення від 29.10.2015 №148/03-р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", відповідно до якого визнано дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнеспартнери", які полягають у неподанні інформації на вимогу голови Відділення від 23.07.2015 №26-03/2440 у встановлений головою відділення строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

За вчинене правопорушення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнеспартнери" накладено штраф у розмірі 35 000, 00 грн.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України №148/03-р/к від 29.10.2015 у справі №137-03/09.15 позивачем було направлено на юридичну адресу відповідача та отримано 10.11.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 16).

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено. Рішення Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України та державного уповноваженого Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Згідно п. п. 2, 21 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 15 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" у застосуванні згаданого припису частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також частини другої статті 47 цього Закону господарським судам слід враховувати таке. За цими приписами передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено. Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів. Аналогічним чином вирішується й питання щодо строків оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України, прийнятих у справах про недобросовісну конкуренцію. Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Господарським судом не можуть братися до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення (заявника, відповідача, третьої особи в розумінні статті 39 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, якщо такі доводи заявлено після закінчення строків, встановлених частиною другою статті 47 та частиною першою статті 60 названого Закону, оскільки дана особа не скористалася своїм правом на оскарження відповідного акта державного органу, а перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України.

Враховуючи те, що копію рішення Адміністративної колегії Київського Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України №148/03-р/к від 29.10.2015 у справі №137-03/09.15 відповідачем було отримано 10.11.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 16), відповідно до ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" граничним терміном оскарження даного рішення до господарського суду є 11.01.2016.

При цьому, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів оскарження відповідачем у встановлений Законом строк рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України №148/03-р/к від 29.10.2015 у справі №137-03/09.15 та визнання його недійсним. Таким чином, відповідач не заперечував щодо необґрунтованості розміру штрафу в сумі 35 000, 00 грн.

Згідно ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", ст. 4 Закону України "Про захист економічної конкуренції" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є зокрема здійснення державного контролю за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" під час розгляду заяв і справ про узгоджені дії, концентрацію, про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі під час проведення розслідування, дослідження, прийняття розпоряджень, рішень за заявами і справами, здійснення інших повноважень у сфері контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, контролю за узгодженими діями, концентрацією органи та посадові особи Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень керуються лише законодавством про захист економічної конкуренції і є незалежними від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та суб'єктів господарювання, а також політичних партій та інших об'єднань громадян чи їх орган.

Отже, законом чітко визначено, що Антимонопольний комітет України є єдиним органом державної влади, до повноважень якого віднесено здійснення державного контролю за додержання законодавства про захист економічної конкуренції, та відповідно, виявлення, фіксацію порушень норм цього законодавства, а також вжиття передбачених законом заходів щодо їх усунення, в тому числі шляхом прийняття обов'язкових до виконання рішень з цього приводу. Чинні рішення органів Антимонопольного комітету України, ухвалені за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, строк оскарження яких минув, відповідно до ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, є єдиними належними доказами вчення особою відповідного правопорушення.

Рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу (ч. ч. 2, 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Таким чином, відповідач мав сплатити штраф, накладений на нього згідно рішення №148/03-р/к від 29.10.2015 у справі №137-03/09.15 до 11.01.2016 включно.

Однак, в порушення норм чинного законодавства, відповідач не сплатив штраф у розмірі 35 000, 00 грн.

Згідно ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені.

З огляду на викладене та враховуючи чинність рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України №148/03-р/к від 29.10.2015 у справі №137-03/09.15 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 35 000, 00 грн. штрафу, які доведені позивачем належними та допустимими доказами, а відповідачем не спростовані, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

За порушення строку оплати штрафу, позивачем нарахована пеня за кожний день прострочення сплати штрафу у розмірі півтора відсотка від суми штрафу за період 12.01.2016 по 09.03.2016 включно в розмірі 30 450, 00 грн. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

Оскільки розмір пені, заявлений позивачем до стягнення, відповідає вимогам встановленим ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 30 450, 00 грн. пені, які доведені позивачем належними та допустимими доказами, а відповідачем не спростовані, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про скасування рішення суду від 09.03.2016 у зв'язку з його прийняттям без участі представника відповідача, не повідомленого належним чином, не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Так, відповідач належним чином був повідомлений про призначення розгляду справи судом першої інстанції на 09.03.2016, оскільки ухвалу суду від 13.02.2016 про порушення провадження у справі та призначення розгляду на 09.03.2016 було направлено 19.02.2016 за юридичною адресою: 01001, м. Київ, вул. М. Грушевського, 4, нежиле прим. № 52.

Отже, відповідач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, не був позбавлений можливості надати суду всі необхідні докази на підтримання своїх заперечень проти позовних вимог, а також користувався наданими йому процесуальними правами, тому посилання відповідача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права є необґрунтованими.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, а заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймає до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнеспартнери" є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнеспартнери" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2016 у справі № 910/2319/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2016 у справі № 910/2319/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/2319/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська