РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2016Справа №910/14462/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

про стягнення 30 274,25 грн.

Суддя М.М. Якименко

Представники сторін:

від позивача: Кузьмик І.П. - за довіреністю №110116-01/с від 11.01.2016 року;

від відповідача: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до риватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення 30 274,25 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну ОСОБА_2, яка є страхувальником позивача, завдано матеріальної шкоди страхувальником відповідача, яка відшкодована позивачем в якості страхового відшкодування. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача 30 274,25 грн. - відшкодування витрат, заподіяних позивачеві, 1 378,00 грн. - судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2016 року порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 13.09.2016 року.

02.09.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро надійшли документи по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 року, в зв'язку з нез'явленням представника відповідача, відкладено розгляд справи на 20.09.2016 року

19.09.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В судове засідання 20.09.2016 року представник відповідача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні 20.09.2016 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 20.09.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.04.2013 року між ОСОБА_2 (далі по тексту - страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі по тексту - страховик, позивач) укладено Договір страхування наземного транспорту №04/13-Тз/Св (далі за текстом - Договір), за умовами якого застраховано транспортний засіб марки «Ford», державний номер НОМЕР_1 (далі по тексту - застрахований транспортний засіб).

Відповідно до Договору страхування страховик повинен відшкодовувати шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме: пошкодження, втрата або знищення транспортного засобу або додаткового обладнання внаслідок ДТП - дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу.

З матеріалів справи слідує, що 20.10.2013 року в м. Севастополь на вул. Реднєва сталося ДТП, в результаті якого зіткнулися застрахований транспортний засіб, транспортний засіб марки «BMW 520» державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, автомобіля «Volkswagen Caddy», д/н НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_4, автомобіля НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2, та автобуса «Богдан А 09201», д/н НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_5, у результаті чого застрахованому транспортному засобу завдано пошкодження (Довідка №9287259 від 20.10.2013р. про дорожньо-транспортну пригоду; Акт огляду колісного транспортного засобу від 25.10.2013 року, Висновок про матеріальні збитки, завдані власнику транспортного засобу №6454-10/13 від 07.11.2013 року - наявні в матеріалах справи).

Відповідно до довідки ВДАІ м. Севастополя винним в даній ДТП визнано водія автомобіля «BMW 5201», д/н НОМЕР_6, ОСОБА_3 На дану особу відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 ККУ. Позивачем було надіслано запит до Гагарінського районного суду м. Севастополя щодо отримання копії вироку відносно ОСОБА_3 У відповідь на даний запит судом 19.03.2014 р. була дана відповідь, що матеріали справи знаходились у Гагарінському районному суді м. Севастополя, у судді Щербакової В.В., наступне судове засідання по справі призначене на 08.04.2014 р.

Враховуючи те, що територія Автономної республіки Крим визнана окупованою відповідно до Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 p., в ПРАТ «СК «Арсенал страхування» відсутня можливість отримати копію вироку про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3

Позивачем надіслано запит до Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС України з проханням надати інформацію чи притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності ОСОБА_3 стосовно ДTП від 20.10.2013 р. У відповідь на даний запит Департамент Державної автомобільної інспекції МВС України надіслав інформацію, що відповідно до обліково-реєстраційний даних підсистеми «Адміністративна практика» НАІС ДДАІ МВС України станом на 07.10.2015 р. інформація, про притягнення гр.. ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, відсутня. Проте Департамент Державної автомобільної інспекції МВС України не взяв до уваги, що ОСОБА_3 було притягнуто до кримінальної, а не адміністративної відповідальності.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Ford», д/н НОМЕР_7 отримав механічні пошкодження, та його власнику, страхувальнику Позивача, заподіяно матеріальну шкоду.

У зв'язку з названою подією, згідно Звіту № 6454-10/13 від 07.11.2013 p., наданого ЗАТ «Український центр після аварійного захисту «Експерт-сервіс» вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Ford», д/н НОМЕР_7, в результаті його пошкодження в ДТП, без урахування коефіцієнта фізичного зносу, склала 23 201,05 грн., з урахування коефіцієнта фізичного зносу - 31437,57 грн. Проте, відповідно до Рахунку-фактури № АЧВ00008187 від 26.10.2013 р. та Рахунку-фактури № АЧВ00009511 від 27.11.2013 p., наданих ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «СРС» вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Ford», д/н НОМЕР_7, в результаті його пошкодження в ДТП, склала 30 962,30 грн.

У зв'язку зі зверненням страхувальника до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу (копія заяви в матеріалах справи), позивачем було визнано вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, про що складено відповідний страховий акт, видано наказ на здійснення виплати страхового відшкодування страхувальникові (зазначені документи містяться в матеріалах справи) у розмірі 30 274,25 грн. (за мінусом франшизи).

Відповідно до ст. 22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті її цивільного права, має право на їх відшкодування. Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Договір укладений між позивачем та страхувальником за своєю правовою природою є договором страхування. Правовідносини щодо страхування регулюються нормами Цивільного кодексу України, зокрема, главою 67 ЦК України.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Майнова шкода, завдана страхувальникові позивача була відшкодована позивачем відповідно до умов Договору, однак винним у ДТП є ОСОБА_3

Відсутність в матеріалах справи судового рішення, яким названий вище громадянин був би притягнутий до відповідальності за скоєння ДТП не може бути достатньою підставою для відмови в позові, оскільки в силу приписів ст. 35 ГПК України таке рішення є обов'язковим для суду, проте, не єдиним доказом наявності вини заподіювача шкоди (аналогічного висновку притримується Вищий Господарський Суд України в постанові від 27.01.2016 року у справі №910/17113/15).

Відповідно до єдиної централізованої бази даних МТСБУ цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі по тексту - відповідач) відповідно до Полісу серія АС №6473027, що в свою чергу є підставою для відшкодування завданої майнової шкоди відповідачем.

Згідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У відповідності до вимог ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що страховик виконав своє грошове зобов'язання та сплатив на користь ОСОБА_2 30 274,25 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №900 від 11.11.2013 року на суму 29 641,75 грн. та №2900 від 04.12.2013 року на суму 632,50 грн.

Відповідно до Полісу АС №6473027 ліміт відповідальності відповідача: за шкоду по життю та здоров'ю 100 000,00 грн., за шкоду по майну 50 000,00 грн., франшиза 0,00 грн.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відзив відповідача на позовну заяву не приймається судом в якості належного та допустимого доказу та спростовується наявними в матеріалах справи документами та чинним законодавством.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 30 274,25 грн. - відшкодування витрат, заподіяних позивачеві, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, ВУЛИЦЯ ІЛЛІНСЬКА, будинок 8, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, ВУЛИЦЯ БОРЩАГІВСЬКА, будинок 154, ) 30 274 (тридцять тисяч двісті сімдесят чотири) грн. 25 коп. - відшкодування витрат, заподіяних позивачеві, 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 07.10.2016 року.