ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.10.16р. Справа № 904/6474/16

За позовом Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ ім. Бабушкіна", м. Дніпро

третя особа-1: Регіональне відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Днапро

третя особа-2: ОСОБА_1, м. Дніпро

третя особа-3: ОСОБА_2, м. Дніпро

третя особа-4: ОСОБА_3, м. Дніпро

третя особа-5: ОСОБА_4, м. Дніпро

про забов'язання вчинити певні дії

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_5, дов. № 7/10-665 від 31.05.2016;

від відповідача: ОСОБА_6, дов. від 23.08.2016; Дорошенко о.О., дов. від 15.09.2016;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: ОСОБА_1, паспорт серії АМ 0812015;

від третьої особи-3: ОСОБА_2, паспорт серії АН 710307;

від третьої особи-4: ОСОБА_7, паспорт серії АМ 984571;

від третьої особи-5: ОСОБА_4, паспорт серії АН 461988;

СУТЬ СПОРУ:

Дніпропетровська міська рада (далі Позивач) звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. Бабушкіна» (далі Відповідач), в якому просить суд зобов'язати Відповідача безоплатно передати до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська, в особі Дніпропетровської міської ради по акту приймання-передачі, гуртожитки за адресою: м. Дніпро, вул. Караваєва, 3 та м. Дніпро, вул.. Караваєва, 3-А разом з об'єктами інженерної інфраструктури, що обслуговують ці гуртожитки.

Заявлені позовні вимоги, обґрунтовані нормами Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що вилучення гуртожитків, що увійшли до статутного капіталу товариства, передбачає його зменшення, при цьому, рішення про зменшення статутного капіталу товариства, загальними зборами акціонерів ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. Бабушкіна» не приймалося. Крім того, у відзиві на позовну заяву, Відповідач зазначає, що доданим у справу рішенням Дніпропетровської міської ради про надання згоди на прийняття житлового фонду та гуртожитків до комунальної власності територіальної громади міста, не визначено передачу спірних гуртожитків по вул. Караваєва, 3, та вул. Караваєва, 3-А. Також обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач посилається на відсутність рішення компетентного органу ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. Бабушкіна» щодо здійснення безоплатної передачі спірних гуртожитків.

Треті особи підтримали заявлені Позивачем вимоги, та просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

В судовому засіданні 13.10.2016 року, оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно ст. 85 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, та інших учасників процесу, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі № 25/321 від 18.01.2005 року за позовом ВАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. Бабушкіна» до Фонду державного майна України, яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.05.2005 року, встановлено, що в процесі приватизації ВАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. Бабушкіна», до статутного фонду товариства його засновником ФДМ України було передано гуртожитки, які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Караваєва, 3 та м. Дніпропетровськ, вул. Караваєва, 3-А.

В силу приписів ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням у господарській справі, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», дія цього закону поширюється на гуртожитки, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації).

Статтею 3 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», яка визначає засади забезпечення реалізації прав на житло мешканців гуртожитків, визначено, що забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, здійснюється з дотриманням таких підходів:

1) всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад;

2) передача гуртожитків у власність територіальних громад відповідно до цього Закону має бути здійснена в строки, передбачені державною програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад;

3) передача гуртожитків згідно із цим Законом у власність територіальних громад здійснюється відповідно до порядку, передбаченого Законом України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів, з урахуванням особливостей цього Закону;

4) гуртожитки, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), передаються у власність територіальних громад відповідно до державної програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад з урахуванням особливостей, визначених цим Законом;

5) рішення про передачу гуртожитків, на які поширюється дія цього Закону, у власність територіальних громад приймає орган, уповноважений управляти державним майном, інший орган, якому передано в користування державне майно, або суд;

6) видатки, пов'язані з капітальним ремонтом гуртожитків (їх цілісних майнових комплексів), що передаються у власність територіальних громад згідно з цим Законом, здійснюються за рахунок передбачених на це відповідно до державної програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад коштів державного та місцевих бюджетів.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», яка визначає особливості передачі гуртожитків у власність територіальних громад, гуртожитки (як цілісні майнові комплекси), на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність відповідних територіальних громад. Гуртожитки державної форми власності у власність територіальних громад передаються безоплатно. Гуртожитки, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), передаються у власність територіальної громади за умови попередньої повної компенсації вартості гуртожитку або безоплатно, за умови згоди на це власника гуртожитку. Розмір компенсації вартості гуртожитків розраховується відповідно до вартості гуртожитків, за якою їх було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), з урахуванням її зменшення внаслідок нарахованого фізичного зносу і збільшення в результаті фактичних витрат власників на проведення капітального ремонту за час перебування гуртожитків у їх власності. У разі наявності корпоративних прав держави у статутному капіталі таких товариств розмір компенсації визначається пропорційно обсягу таких прав відповідно до закону. За згодою сторін компенсація вартості гуртожитків може здійснюватися грошима або майном (майновими правами). Порядок визначення розміру компенсації встановлюється Кабінетом Міністрів України. Рішення про передачу гуртожитків у власність територіальних громад приймають відповідні органи управління (уповноважені особи) власників гуртожитків або суд. Видатки, пов'язані з передачею гуртожитків у власність територіальних громад, здійснюються за рахунок передбачених на це відповідно до державної програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад коштів державного та місцевих бюджетів.

Таким чино, виходячи зі змісту наведених норм Закону, слід відзначити, що передачі у власність територіальних громад, підлягають всі гуртожитки, які були включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації. Передача таких гуртожитків відбувається за умови повної компенсації вартості гуртожитку, або безоплатно, за умови згоди на це власника гуртожитку. Передача гуртожитку здійснюється за рішенням законного власника гуртожитку або за рішенням суду. Рішення про передачу гуртожитку у власність територіальній громаді приймає власник гуртожитку або суд. Прийняття гуртожитків у власність територіальних громад здійснюється за рішенням відповідної місцевої ради (або за рішенням виконавчого органу місцевої ради з наступним затвердженням цією радою).

Як вище встановлено судом, спірні гуртожитки, які розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Караваєва, 3 та м. Дніпро, вул. Караваєва, 3-А, увійшли до статутного фонду Відповідача в процесі приватизації, а отже, в силу вимог Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», зазначені гуртожитки підлягають передачі у власність територіальних громад.

Рішення про передача спірних гуртожитку у власність територіальної громади міста, Відповідачем, як власником гуртожитків, чи уповноваженою ним особою, не приймалося (доказів не надано), однак, враховуючи приписи ст. 5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», відсутність такого рішення не виключає можливість передачі гуртожитку у власність територіальної громади за рішенням суду.

Як убачається зі змісту позовної заяви, Дніпропетровська міська раду просить суд зобов'язати Відповідача здійснити передачу гуртожитків до комунальної власності міста на безоплатній основі.

З огляду на приписи ст. 14 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», згідно якої гуртожитки, що увійшли до статутних капіталів товариств в процесі приватизації, можуть бути передані у власність територіальної громади безоплатно лише за умови згоди на це власника гуртожитку, та за відсутності доказів надання такої згоди відповідними органом ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. Бабушкіна», який згідно статуту товариства наділений повноваженнями щодо розпорядження майном товариства, у суду відсутні підстави для задоволення вимог Позивача в частині безоплатної передачі спірних гуртожитків.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, заявлені Позивачем вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом зобов'язання Відповідача передати до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська, спірних гуртожитків разом з об'єктами інженерної інфраструктури, що обслуговують ці гуртожитки.

Суд вважає безпідставними заперечення Відповідача з посиланням на необхідність зменшення статутного капіталу товариства в разі вилучення спірних гуртожитків, адже, законодавець не повязує відчуження майна господарського товариства з обовязковим прийняттям рішення про зменшення його статутного фонду.

Щодо відсутності рішення Дніпропетровської міської ради про надання згоди на прийняття спірних гуртожитків до комунальної власності територіальної громади міста, слід зауважити, що предметом спору у даній справі є вимога про зобов'язання Відповідача здійснити передачу гуртожитку, при цьому, питання прийняття зазначеного майна у власність територіальної громади, судом в даному спорі не розглядається.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 32, 33, 35, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. Бабушкіна» (49019, м. Дніпро, вул. Ударників, 54, ) передати до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська, в особі Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 75, ) по акту приймання-передачі, гуртожитки за адресою: м. Дніпро, вул. Караваєва, 3 та м. Дніпро, вул. Караваєва, 3-А разом з об'єктами інженерної інфраструктури, що обслуговують ці гуртожитки.

Стягнути з Публічного акціонерного товариство «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. Бабушкіна» (49019, м. Дніпро, вул. Ударників, 54, ) на користь Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 75, ) 689 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 18.10.2016

Суддя ОСОБА_8