КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2016 р. Справа№ 921/429/15-г/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Зеленіна В.О.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Маркевич Х.М., Шевченко В.В.,

від відповідача - Іванкіна Ю.Б.,

від третьої особи 1. - не з'явився,

від третьої особи 2. - не з'явився,

від третьої особи 3. - не з'явився,

від третьої особи 4. - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго»

на рішення господарського суду міста Києва від 05.07.2016р.

у справі № 921/429/15-г/18(головуючий суддя - Карабань Я.А., судді: Головіна К.І., Головатюк Л.Д.)

за позовом відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго»

до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1.приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Березій Зінаїди Анатоліївни, 2. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сидоренко Андрія Васильовича,3. другого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції,

та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк»

про визнання частково недійсними та такими, що не підлягають виконанню векселі №80, №81 та №82

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.07.2016р. у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відкрите акціонерне товариство «Тернопільобленерго» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 05.07.2016р. у справі №921/429/15-г/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2016р. апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго» прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2016р. продовжено строк розгляду справи в порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням №09-52/5345/16 від 04.10.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку з перебуванням судді Кропивної Л.В. у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу суддів від 04.10.2016р., в зв'язку з перебуванням судді Кропивної Л.В., яка не є головуючим суддею, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Зеленін В.О., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2016р. апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго» на рішення господарського суду міста Києва від 05.07.2016р. у справі № 921/429/15-г/18 прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Відповідно до п. 9-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги.

ВАТ «Тернопільобленерго» надало письмові пояснення, відображені у клопотанні та копії рішення господарського суду Івано-Франківської області від 18.05.2016р. у справі №909/548/15 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 07.09.2016р. у справі №909/548/15.

ПАТ «НАК «Нафтогаз України» заперечує проти апеляційної скарги у повному обсязі.

Треті особи своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

За таких обставин, справа розглядається за відсутності представників третіх осіб, які належним чином повідомлені.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Згідно наказу державної акціонерної теплопостачальної компанії «Тернопільобленерго» від 18.12.1995р. №20-к Костюк Богдан Якович приступив до виконання обов'язків голови правління - директора компанії. /а.с. 38, т.1/.

На загальних зборах акціонерів ДАЕК «Тернопільобленерго» 15.02.1999р. Костюка Б.Я. обрано головою правління. /а.с. 42, т.1/.

На першому засідання Спостережної ради ВАТ «Тернопільобленерго» 15.02.1999р. було вирішено, що угоди на суму більше 1 000 000,00 грн. мають погоджуватись із Спостережною радою. /а.с. 45, т.1/.

24.04.2000р. між Українським кредитним банком та НАТ «Нафтогаз України» було підписано договір №Т-102/042000, за умовами якого банк зобов'язався передати НАК «Нафтогаз України» у власність векселі, перелік яких вказано у додатку №1 на загальну суму 66 715 946,15 грн. /а.с. 164, т.1/.

Згідно п. 3.3. договору датою передачі векселів банку являється дата підписання сторонами акту приймання-передачі векселя.

04.05.2000р. ВАТ «Тернопільобленерго», правонаступником якого є позивач, були видані Українському кредитному банку прості векселі №80, № 81 та № 82 на суму 1 000 000,00 грн. кожен, із строком платежу - за пред'явленням, але не раніше 01.01.2015р. /а.с. 10-12, т.1/.

04.05.2000р. Український кредитний банк передав НАК «Нафтогаз України» по акту приймання-передачі 67 простих векселів, в тому числі векселі №80, № 81 та № 82 на суму 1 000 000,00 грн. /а.с. 168, т.1/.

ПАТ «НАК «Нафтогаз» 24.03.2015р. звернулось до позивача із листом №26-2132/1.2-15 про оплату вищезазначених векселів до 12-00 07 квітня 2015р. /а.с. 9, т.1/.

Позивач у відповідь на лист від 24.03.2015р. №26-2132/1.2-15 просив, враховуючи низку обставин, розглянути можливість розтермінування оплати до кінця 2015р. щомісячними платежами. /а.с. 162, т.1/.

23.04.2015р. приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. спірні векселі були опротестовані в неоплаті, що підтверджується, зокрема, актами про протест векселя про неоплату. /а.с. 184-186, т.1/.

29.04.2015р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сидоренком А.В. вчинені виконавчі написи з реєстровими номерами 636, 637, 638 про стягнення з ВАТ «Тернопільобленерго» по 1 000 000,00 грн. за кожним з оспорюваних векселів. /а.с. 82-84, т.1/.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ст. 90 Закон України «Про нотаріат» стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

13.05.2015р. державним виконавцем другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції відрито провадження по виконавчим написам 636, 637, 638. /а.с. 79-81, т.1/.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що спірні векселі видані без погодження із Спостережною радою, підпис на векселях від імені голови правління підробний, відсутність у спірних векселях вказівки на організаційно-правову форму юридичної особи.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 08.06.2007р. №5 «Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів» відносини, пов'язані з обігом векселів в Україні, регулюються Конвенцією, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (з урахуванням застережень, передбачених у додатку II до неї), Конвенцією про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Конвенцією про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів (підписані в Женеві 7 червня 1930 р.), а також Законами України від 5 квітня 2001 р. № 2374-III «Про обіг векселів в Україні» (ст. 2 якого містить застереження стосовно дії окремих положень Уніфікованого закону на території України), від 23 лютого 2006 р. № 3480-IV «Про цінні напери та фондовий ринок», від 6 липня 1999 р. № 826-XIV «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 р., якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі», від 6 липня 1999 р. № 827-XIV «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 р. про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі», від 6 липня 1999 р. № 828-XIV «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 р. про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів».

Необхідно також врахувати, що вексельні правочини (зокрема, щодо видачі, акцептування (в тому числі в порядку посередництва), індосування, авалювання та оплати векселя) регулюються не тільки нормами спеціального вексельного законодавства, а й загальними нормами цивільного законодавства про угоди та зобов'язання (статті 202 - 211, 215 - 236, 509 - 609 Цивільного кодексу України (далі - ЦК)). Тому за відсутності спеціальних норм у вексельному законодавстві до вексельних правочинів застосовуються загальні норми ЦК з урахуванням їх особливостей.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про цінні папери і фондову біржу» (від 18.06.1991р.) вексель - цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю).

Відповідно до ст. 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі простий вексель містить:

1) назву «простий вексель», яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений;

2) безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей;

3) зазначення строку платежу;

4) зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж;

5) найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж;

6) зазначення дати і місця складання простого векселя;

7) підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Уніфікованого Закону документ, у якому відсутній будь-який з реквізитів, зазначених у попередній статті, не має сили простого векселя, за винятком випадків, зазначених нижче у цій статті.

Як вбачається з матеріалів справи, в процесі розгляду справи у суді першої інстанції було проведено судову почеркознавчу експертизу.

Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 14713/14714/15-32 від 27.04.2016р. підписи від імені Костюка Б.Я. в графі «Голова правління» в простих векселях №80, №81 та №82 від 04.05.2000р. виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів не Костюком Богданом Яковичем, а іншою особою.

Відповідно до ч. 5 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Уніфікованого закону до простого векселя також застосовуються такі положення: наслідки підпису відповідно до умов, зазначених у статті 7; наслідки підпису особи, яка діє без повноважень або з перевищенням своїх повноважень (стаття 8).

Відповідно до ст. 7 Уніфікованого закону якщо на переказному векселі є підписи осіб, нездатних зобов'язуватися за переказним векселем, або підроблені підписи, або підписи вигаданих осіб, або підписи, які з будь-яких інших підстав не можуть зобов'язувати тих осіб, які поставили їх на переказному векселі або від імені яких переказний вексель був підписаний, то зобов'язання інших осіб, які поставили свої підписи на ньому, є все ж таки юридично дійсними.

Відповідно до ст. 8 Уніфікованого закону кожний, хто поставив свій підпис на переказному векселі як представник особи, від імені якої він не був уповноважений діяти, сам зобов'язаний за векселем і, якщо він заплатить, матиме ті самі права, які мала б та особа, за яку він мав намір діяти. Таке ж правило застосовується до представника, який перевищив свої повноваження.

Таким чином, виявлення підробленого підпису на векселі від імені векселедавця або ж підпису вигаданих осіб чи інших, які не можуть зобов'язуватися за векселем із тих чи інших підстав, не означає відсутності такого підпису взагалі. Такий вексель не може вважати таким, що має дефект форми.

Спірні векселі містять підписи головного бухгалтеру та скріплені відтисками печаток.

Доказів підроблення або викрадення печатки позивача, матеріали справи не містять.

Як вже зазначалось, на першому засідання Спостережної ради ВАТ «Тернопільобленерго» 15.02.1999р. було вирішено, що угоди на суму більше 1 000 000,00 грн. мають погоджуватись із Спостережною радою. Враховуючи суму кожного векселя, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку проте, що погодження Спостережної ради у даному випадку не є обов'язком.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України «Про цінні папери та фондову біржу» (від 18.06.1991р.) простий вексель містить такі реквізити:

а) найменування - «вексель»;

б) просту і нічим не обумовлену обіцянку сплатити визначену суму;

в) зазначення строку платежу;

г) зазначення місця, в якому повинен здійснюватись платіж;

д) найменування того, кому або за наказом кого платіж повинен бути здійснений;

е) дату і місце складання векселя;

є) підпис того, хто видає документ (векселедавця).

Аналогічні реквізити містить ст. 75 Уніфікованого закону.

У спірних векселях відсутня організаційно-правова форма банку, що, на думку апелянта є порушенням та підставою для визнання векселя недійсним.

Проте, не зазначення у спірних векселях організаційно-правової форми юридичної особи Українського кредитного банку - закритого акціонерного товариства, не свідчить про відсутність найменування особи, якій або за наказом якої повинен був здійснений платіж, оскільки відсутність організаційно-правової форми Українського кредитного банку вбачає за можливе визначити та ідентифікувати юридичну особу.

Публічне акціонерне товариство «Акцепт-банк» являється правонаступником закритого акціонерного товариства «Український кредитний банк», що підтверджується рішенням господарського скік міста Києва від 29.12.2015р. у справі №904/9103/15 та не потребує доказування відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 08.06.2007р. №5 «Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів» розглядаючи спори, пов'язані з обігом векселів, суди мають перевіряти, чи відповідає документ формальним вимогам, що дозволяють розглядати його як цінний папір (вексель).

Перелік обов'язкових реквізитів простого векселя наведено у ст. 75 Уніфікованого закону.

Позивач, в порушення ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, не навів та не довів належними та допустимими доказами відсутності обов'язкових реквізитів у спірних векселях та обставини, з якими закон пов'язує недійсність векселя.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи, колегія суддів приходить до висновку, що господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

За наведених у даній постанові обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду міста Києва від 05.07.2016р. у справі № 921/429/15-г/18.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 05.07.2016р. у справі №921/429/15-г/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №921/429/15-г/18 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді В.О. Зеленін

Є.Ю. Пономаренко