РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2016Справа №910/16718/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»
до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»
про відшкодування збитків, завданих в результаті ДТП в розмірі 52799,77 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Мирончук Ю.І. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (надалі - відповідач) про відшкодування збитків, завданих в результаті ДТП в розмірі 52799,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №090925 від 19.09.2014, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП), виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2016 порушено провадження у справі №910/16718/16, розгляд справи призначено на 10.10.2016; витребувано у Моторного (транспортного) страхового бюро України інформацію щодо полісу №АС/9371372.

21.09.2016 через відділ діловодства суду від МТСБУ надійшла витребувана судом інформація.

04.10.2016 до відділу діловодства суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні 10.10.2016 позовні вимогти підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в засідання господарського суду свого представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 10.10.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.09.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепло Сервіс Комфорт» (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №090925, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2014 року випуску.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься зокрема ДТП, а вигодонабувачем є страхувальник.

Строк дії договору встановлено з 19.09.2014 по 18.09.2015 (п. 9 договору).

Пунктом 10.3. договору сторони погодили, що при визначенні розміру страхового відшкодування (при проведенні відновлювального ремонту) до уваги беруться виключно розрахунки, складені страховиком, або акт (висновок) незалежної автотоварознавчої експертизи, підготовлений за його замовленням спеціалізованою організацією (оцінювачем, суб'єктом оціночної діяльності, судовим експертом) або обсяг коштів, визначений у калькуляції ремонту СТО.

За приписами статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Як встановлено в ст. 8 Закону України "Про страхування", страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

11.11.2014 о 08 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Закревського відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме: ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_3, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перетнув суцільну горизонтальну лінію дорожньої розмітки та здійснив виїзд на зустрічну смугу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 (водій ОСОБА_3), який рухався у зустрічному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 11.12.2014 у справі №754/19538/14-п (провадження №3/754/4931/14), встановлено порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.3. (б), 11.4. Правил дорожнього руху України; визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

11.11.2014 власник застрахованого автомобіля марки «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1, звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку по договору страхування Авто КАСКО, в якій просив виплатити відшкодування на СТО для здійснення ремонту.

Відповідно до рахунку-фактури №СЧ-0034051 від 30.12.2014, складеного СТО Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр Голосіївський», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП складає 44037,06 грн.

Крім того, як вбачається зі Звіту №1886/14 (665/15) про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2014 р.в., внаслідок пошкодження у ДТП станом на 11.11.2014, що складений 16 квітня 2015 року оцінювачем ОСОБА_4 (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Фонду державного майна України НОМЕР_2 від 20.12.2003), вартість відновлювального ремонту КТЗ «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 69279,79 грн.

Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Дана норма кореспондується з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування".

Відповідно до норм чинного законодавства та з урахуванням умов Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №090925 від 19.09.2014, склав страхові акти №UA004/L02/03 від 05.01.2015 та №UA004/L02/06 від 14.04.2015, згідно з якими пошкодження транспортного засобу автомобіля марки «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в загальному розмірі 52799,77 грн.

На підставі складених страхових актів, позивач сплатив суму страхового відшкодування в загальному розмірі 52799,77 грн. на рахунок СТО ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський», що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №29385 від 05.01.2015 та №31886 від 15.04.2015.

Окрім того, за фактом відновлювального ремонту автомобіля марки «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1, СТО ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» складено акти виконаних робіт №ЗН-053273 від 19.02.2015, №ЗН-053461 від 23.02.2015, №ЗН-053677 від 26.02.2015 та №ЗН-050832 від 08.04.2015 на загальну суму 59277,64 грн.

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом зокрема є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Перехід права вимоги за наведеними норми права (ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування") слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями ст. 1191 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що для її застосування необхідні дві умови: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов'язання перед потерпілим; регрес має місце після припинення зобов'язання з відшкодування шкоди.

Позивач, виплативши страхове відшкодування страхувальнику за договором майнового страхування (потерпілому), отримав від останнього права кредитора, а не регресу до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Зважуючи на викладене, саме положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" регулюються правовідносини між сторонами у справі, яка розглядається, а не ст. 1191 ЦК України, на яку посилається позивач.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_3, яким спричинено ДТП належить Представництву Європейського банку реконструкції та розвитку в м. Києві та знаходився під керуванням ОСОБА_2

Доказів того, що ОСОБА_2 не мав права керування транспортним засобом автомобілем марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_3, та притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП матеріали справи не містять. А тому, враховуючи положення статті 62 Конституції України, які закріплюють принцип презумпції невинуватості особи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 керував вищевказаним транспортним засобом на законних підставах.

За приписами ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_3, відшкодовується ним як законним володільцем цього транспортного засобу.

Під час розгляду справи судом встановлено, що Представництво Європейського банку реконструкції та розвитку в м. Києві уклало з Товариством з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АС/9371372, строк дії якого встановлено з 05.03.2014 по 04.03.2015 і предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом автомобілем марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_3.

За приписами п. 1.1., 1.4. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Отже, оскільки ОСОБА_2 експлуатував автомобіль марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_3, на законних підставах, що встановлено вище, то відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації цього автомобіля була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта».

Позивач звертався до відповідача з вимогою в порядку суброгації №229/2015 від 18.05.2015, в якій просив відшкодувати 52799,77 грн. Вказана вимога отримана представником Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" 25.05.2015, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи. Втім, відповідач не надав відповіді на претензію та страхове відшкодування не виплатив.

Як передбачено в пункті 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому за умовами ст. 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Також, відповідно до п. 12.1 ст. 12 України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АС/9371372 передбачено, що страхова сума за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50000,00 грн., франшиза - 0 грн.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача (59277,64 грн.), а також визначені полісом №АС/9371372 розміри страхової суми (50000,00 грн) та франшизи (0 грн.), суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 50000,00 грн.

Як встановлено в ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача, в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (01032, м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 119; ідентифікаційний код 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вулиця Артема, будинок 40; ідентифікаційний код 20782312) страхове відшкодування у розмірі 50000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1304 (одну тисячу триста чотири) грн. 93 коп.

3. В решті позову - відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.10.2016.

Суддя О.А. Грєхова