ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2016 р. Справа № 911/2555/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Белишевій А. В.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 7-75/21 від 18.11.2015 р.);

від відповідача: не зявились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства „Європейський газовий банк, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Прядко, м. Ірпінь

про звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно (приміщення) в рахунок погашення заборгованості у розмірі 1 468 904, 32 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПАТ „Європейський газовий банк звернулось в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ „Прядко звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на будову будівельного цеху літер - „Б, „Б1, „Б2, загальною площею 730, 0 кв.м. та будинок колишньої прохідної, будинок збуту літер „А, „а, загальною площею 86, 1 кв.м., що знаходяться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. ІІІ Інтернаціоналу, 152, шляхом проведення прилюдних торгів в рахунок погашення заборгованості ТОВ „Прядко, що виникла на підставі кредитного договору № 528-230212 від 23.02.2012 р. і становить 1 468 904, 32 грн, та передання предмету іпотеки до моменту реалізації у відповідності до ст. 34 Закону України „Про іпотеку в управління на період до його реалізації ПАТ „Європейський газовий банк.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невиконанням відповідачем свого обовязку щодо своєчасного повернення кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом згідно кредитного договору № 528-230212 від 23.02.2012 р., укладеного між ПАТ „Європейський газовий банк та ТОВ „Прядко, виконання якого забезпечене нерухомим майном, а саме приміщеннями, що належать відповідачу, згідно договору іпотеки № 912-230212/1 від 23.02.2012 р., укладеного між ТОВ „Прядко та ПАТ „Європейський газовий банк.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.06.2015 р. порушено провадження у справі № 911/2555/15 за позовом ПАТ „Європейський газовий банк до ТОВ „Прядко про звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно (приміщення) в рахунок погашення заборгованості у розмірі 1 468 904, 32 грн і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 08.07.2015 р.

08.07.2015 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 22.07.2015 р.

22.07.2015 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 22.07.2015 р. про призначення експертизи, у якому він просить суд призначити у справі судову експертизу з метою зясування дійсної (реальної) ринкової вартості нерухомого майна, що є предметом іпотечного договору.

22.07.2015 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 05.08.2015 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.08.2015 р. призначено у справі № 911/2555/15 судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, та зупинено провадження у справі №911/2555/15 до завершення судової будівельно-технічної експертизи та отримання господарським судом Київської області відповідного експертного висновку та матеріалів справи № 911/2555/15.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.11.2015 р. ухвалу господарського суду Київської області від 05.08.2015 р. у справі № 911/2555/15 залишено без змін.

26.05.2016 р. до канцелярії суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли лист № 22581/15-43 від 25.05.2016 р. про повернення матеріалів справи без виконання, у звязку із відсутністю попередньої оплати за проведення експертизи в повному обсязі по судовій будівельно-технічній експертизі за справою № 911/2555/15, та матеріали справи № 911/2555/15.

Ухвалою господарського суду Київської області від 31.05.2016 р. поновлено провадження у справі № 911/2555/15 і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 06.07.2016 р.

06.07.2016 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від позивача надійшли пояснення № 1475 від 06.07.2016 р., що долучені судом до матеріалів справи.

06.07.2016 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від відповідача надійшли додаткові пояснення б/н від 05.07.2016 р., що долучені судом до матеріалів справи, та клопотання б/н від 05.07.2016 р. про зупинення провадження у справі, у якому він просить суд зупинити провадження у справі до завершення процедури припинення відповідача шляхом приєднання.

06.07.2016 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 20.07.2016 р.

20.07.2016 р. у судовому засіданні за наслідками розгляду вищевказаного клопотання відповідача про зупинення провадження у справі судом було відмовлено в його задоволенні за безпідставністю і необґрунтованістю, оскільки відповідачем не надано суду усіх достатніх належних та допустимих доказів, що підтверджують обставини, викладені у зазначеному клопотанні.

Також у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про судове засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомив, документи, витребувані судом, надав.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

23.02.2012 р. між ПАТ „Європейський газовий банк та ТОВ „Прядко було укладено кредитний договір № 528-230212, згідно якого кредитодавець зобовязався надати позичальнику кредит в сумі 38 591, 00 грн, а позичальник зобовязався в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови кредитного договору.

Згідно з п.п. 1.2., 1.3. кредитного договору цільове призначення кредиту: придбання нерухомості. Кредит надається на строк з 23 лютого 2012 року по 21 лютого 2013 року, якщо інший термін повернення кредиту не встановлений договором про внесення змін до договору або не визначений у відповідності до умов договору.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. кредитного договору за користування кредитними коштами у межах встановленого в п. 1.3. строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 25 % річних. При цьому, за користування кредитними коштами понад строк, визначений п. 1.3. договору, процентна ставка встановлюється в розмірі 50 % річних.

23.02.2012 р. між сторонами погоджено графік погашення кредиту.

28.03.2012 р. між ПАТ „Європейський газовий банк та ТОВ „Прядко було укладено договір про внесення змін до кредитного договору № 528-230212 від 23.02.2012 р., згідно якого сторони домовились викласти п. 1.1. кредитного договору в наступній редакції: „Банк відкриває позичальнику не відновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітами 38 591, 00 грн та 55 120 дол. США..

30.11.2012 р. між ПАТ „Європейський газовий банк та ТОВ „Прядко було укладено договір про внесення змін до кредитного договору № 528-230212 від 23.02.2012 р., згідно якого сторони домовились змінити процентну ставку за користування кредитними коштами.

13.02.2013 р. між ПАТ „Європейський газовий банк та ТОВ „Прядко було укладено договір про внесення змін до кредитного договору № 528-230212 від 23.02.2012 р., згідно якого сторони домовились, що кредит надається на строк по 11 лютого 2014 року, якщо інший термін повернення кредиту не встановлений договором про внесення змін до договору або не визначений у відповідності до умов договору.

30.04.2013 р. між ПАТ „Європейський газовий банк та ТОВ „Прядко було укладено договір про внесення змін до кредитного договору № 528-230212 від 23.02.2012 р., згідно якого сторони домовились встановити строк сплати процентів по договору за квітень 2013 року по 05 червня 2013 року включно.

10.02.2014 р. між ПАТ „Європейський газовий банк та ТОВ „Прядко було укладено договір про внесення змін до кредитного договору № 528-230212 від 23.02.2012 р., згідно якого сторони домовились, що кредит надається на строк по 11 лютого 2014 року, якщо інший термін повернення кредиту не встановлений договором про внесення змін до договору або не визначений у відповідності до умов договору.

Позивач свої зобовязання за кредитним договором № 528-230212 від 23.02.2012 р. виконав належним чином, на виконання п. 1.1. договору перерахував на рахунок відповідача 52 000, 00 дол. США в якості суми кредиту, що підтверджується банківською випискою, а відповідач, в порушення умов договору, кредитні кошти позивачу не повернув, сплативши позивачу 22 068, 29 дол. США, що підтверджується банківськими виписками, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем по поверненню кредитних коштів станом на 07.08.2015 р. склала 52 000, 00 дол. США, та 6 182, 25 дол. США заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 04.04.2012 р. по 31.12.2014 р., що підтверджується банківськими виписками.

У квітні 2015 р. ПАТ „Європейський газовий банк звернулось в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ „Прядко про стягнення 58 581, 38 дол. США заборгованості за кредитним договором № 528-230212 від 23.02.2012 р., з яких: 52 000, 00 дол. США боргу за кредитом, 6 182, 25 дол. США боргу за процентами за користування кредитом та 399, 13 дол. США пені.

Рішенням господарського суду Київської області від 07.08.2015 р. у справі № 911/1775/15 за позовом ПАТ „Європейський газовий банк до ТОВ „Прядко про стягнення заборгованості та штрафних санкцій позов задоволено частково і присуджено до стягнення з ТОВ „Прядко на користь ПАТ „Європейський газовий банк 52 000, 00 доларів США боргу за кредитом, що по курсу НБУ станом на 07.08.2015 р. (1 дол. США = 21, 484096 грн) складає 1 117 172, 99 грн, 6 182, 25 доларів США боргу за процентами за користування згідно кредитного договору № 528-230212 від 23.02.2012 р., що по курсу НБУ станом на 07.08.2015 р. (1 дол. США = 21, 484096 грн) складає 132 820, 05 грн та 399, 13 доларів США пені, що по курсу НБУ станом на 07.08.2015 р. (1 дол. США = 21, 484096 грн) складає 8 574, 95 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 цього ж кодексу обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вищевказані обставини були встановлені рішенням господарського суду Київської області від 07.08.2015 р. у справі № 911/1775/15 за позовом ПАТ „Європейський газовий банк до ТОВ „Прядко про стягнення заборгованості та штрафних санкцій.

Отже, суд дійшов висновку, що вищевказані обставини є доведеними і не підлягають доказуванню на підставі ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

У процесі розгляду справи судом встановлено, що станом на час розгляду справи відповідач свої обовязки щодо повернення кредиту та оплати відсотків за користування кредитом, пені згідно з кредитним договором № 528-230212 від 23.02.2012 р. та рішенням господарського суду Київської області від 07.08.2015 р. у справі № 911/1775/15 не виконав.

23.02.2012 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки № 912/230212/І (в редакції договору про внесення змін від 28.03.2012 р.), згідно з умовами п. 1.1. якого цей договір забезпечує вимогу іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору № 528-230212 від 23.02.2012 р., а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору (далі - кредитний договір) укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем, за умовами якого іпотекодержатель відкриває іпотекодавцю невідновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітами 38 591, 00 грн та 55 120, 00 доларів США, на визначених кредитним договором умовах.

Згідно з п. 1.2. договору іпотеки іпотекодавець зобовязаний в строки визначені кредитним договором повернути іпотекодержателю кредит у розмірі фактичного залишку за кредитом, сплатити відсотки за користування ним у розмірі відповідно до умов кредитного договору, а також можливу неустойку в розмірі подвійної ставки НБУ у випадках, передбачених кредитним договором.

Відповідно до п. 1.3. договору іпотеки предметом іпотеки за цим договором є обєкт нерухомого майна, а саме:

- будова будівельного цеху літер - „Б, „Б1, „Б2, загальною площею 730, 0 кв.м.,

- будинок колишньої прохідної, будинок збуту літер „А, „а, загальною площею 86, 1 кв.м.

Вказані обєкти нерухомого майна знаходиться за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. ІІІ Інтернаціоналу, 152. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу обєкту нерухомого майна, посвідченого 23.02.2012 р. за реєстровим № 373 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 Зазначений обєкт розташований на земельній ділянці площею 18, 5206 га, кадастровий номер земельної ділянки: :01:030:0004.

Пунктом 1.4. договору іпотеки (в редакції договору про внесення змін від 28.03.2012 р.) передбачено, що за домовленістю сторін станом на дату укладання цього договору загальна заставна вартість предмету іпотеки складає 2 397 896, 00 грн. На строк дії цього договору предмет іпотеки залишається у володінні (користуванні) іпотекодавця.

Пунктом 5.1. договору іпотеки передбачено, що у разі порушення (часткового порушення) іпотекодателем умов кредитного договору або умов цього договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодателю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 5.4. договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: - за рішенням суду; - на підставі виконавчого напису нотаріуса; - згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з п. 5.5. договору іпотеки встановлено способи задоволення вимог іпотекодержателя:

5.5.1. У випадку невиконання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушених зобовязань за цим або за кредитним договором у встановлений іпотекодержателем строк, така вимога іпотекодержателя задовольняється за рахунок предмета іпотеки, за вибором іпотекодержателя у порядку, що передбачений ст. 37 Закону України „Про іпотеку шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, або ст. 38 Закону України „Про іпотеку - шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі - покупцеві.

В такому випадку це застереження у відповідності до ст. ст. 36, 37, 38 Закону України „Про іпотеку вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя і є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі цього договору іпотеки, який в цьому випадку є правовстановлювальним документом.

5.5.2. Реалізація предмету іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Початкова ціна продажу предмету іпотеки прилюдних торгів встановлюється за рішенням суду або згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, якщо така згода не досягнута - спеціалізованою організацією, що проводить прилюдні торги на підставі оцінки предмета іпотеки. При цьому початкова ціна не може бути нижчою за 90 відсотків вартості предмета іпотеки, визначеної шляхом його оцінки.

5.5.3. Іпотекодержатель має право організувати продаж предмету іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу між іпотекодавцем та покупцем, який укладається в порядку, визначеному статтею 6 Закону України „Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати'. При цьому кошти за придбану нерухомість покупець сплачує на банківські реквізити іпотекодержателя.

Іпотекодержатель за 30 днів до дня продажу предмета іпотеки письмово повідомляє всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому Законом порядку обтяження на нерухомість або майнові права на предмет, що є предметом іпотеки. Ці особи мають переважне право на придбання предмета іпотеки відповідно до пріоритету і зареєстрованих прав.

5.5.4. Якщо іпотекодавець та іпотекодержатель не досягай згоди стосовно ціни продажу предмету іпотеки, то іпотекодержатель укладає договір з незалежним оцінювачем про оцінку предмета іпотеки, і продаж предмета іпотеки здійснюється за ціною, встановленою незалежною оцінкою.

Відповідно до п. 5.6. договору іпотеки право вибору способу задоволення вимог іпотекодержателя, встановлених пунктом 5.5. цього договору, та вибір способу задоволення таких вимог належить іпотекодержателю.

Пунктом 6.1. договору іпотеки визначено строк його дії, згідно якого договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Вказаний договір іпотеки було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстровано в реєстрі за № 377.

28.03.2012 р. між позивачем та відповідачем було підписано договір про зміну договору іпотеки № 912-230212/І, посвідченого 23.02.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 377.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із наданням грошових коштів в кредит здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення договору про позику, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 цього ж кодексу розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 1046 цього ж кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1048 цього ж кодексу передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Статтею 1049 цього ж кодексу передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений кредитним договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обовязок щодо повернення кредиту та оплати відсотків за користування кредитом у повному обсязі не виконав і його заборгованість перед позивачем складає 1 334 504, 85 грн, з якої 1 115 184, 51 грн - основна заборгованість по кредиту, 219 320, 34 грн основна заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, що підтверджується кредитним договором № 528-230212 від 23.02.2012 р. та договорами про внесення змін до нього, рішенням господарського суду Київської області від 07.08.2015 р. у справі № 911/1775/15, розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви, наявними у матеріалах справи.

Крім того, позивачем при зверненні із даним позовом до відповідача в суд заявлено до погашення пеню від суми основної заборгованості, передбачену кредитним договором № 528-230212 від 23.02.2012 р., за періоди прострочення відповідачем виконання зобовязання по поверненню кредиту з 10.02.2015 р. по 16.04.2015 р. всього на загальну суму 106 874, 35 грн та за періоди прострочення відповідачем виконання зобовязання по сплаті відсотків за користування кредитом з 07.07.2014 р. по 16.04.2015 р. всього на загальну суму 27 525, 11 грн відповідно у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Пунктом 5.2. кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредитних коштів та/або сплати процентів та комісій за користування кредитними коштами, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який стягується пеня за кожен день прострочки. У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України сторони домовляються, що нарахування пені за прострочення виконання зобовязань повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом) припиняється через один рік від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Розрахунок пені від суми основної заборгованості по поверненню кредиту та по сплаті відсотків за користування кредитом, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, а тому вимоги позивача про стягнення із відповідача пені від суми основної заборгованості по поверненню кредиту та по сплаті відсотків за користування кредитом у вищевказані періоди у загальному розмірі 134 399, 47 грн за кредитним договором № 528-230212 від 23.02.2012 р. є законними і обґрунтованими.

Як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві просить в рахунок погашення заборгованості ТОВ „Прядко перед ПАТ „Європейський газовий банк за кредитним договором № 528-230212 від 23.02.2012 р. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на будову будівельного цеху літер - „Б, „Б1, „Б2, загальною площею 730, 0 кв.м. та будинок колишньої прохідної, будинок збуту літер „А, „а, загальною площею 86, 1 кв.м., що знаходяться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. ІІІ Інтернаціоналу, 152, і становить 1 468 904, 32 грн, з якої 1 115 184, 15 грн основна заборгованость по кредиту, 219 320, 34 грн основна заборгованость по сплаті відсотків за користування кредитом, 134 399, 47 грн пеня, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, яка буде визначена під час проведення виконавчих дій, та передати предмет іпотеки до моменту реалізації у відповідності до ст. 34 Закону України „Про іпотеку в управління на період до його реалізації ПАТ „Європейський газовий банк.

З приводу вказаних позовних вимог позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із забезпеченням виконання зобовязання іпотекою здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України „Про заставу, Законом України „Про іпотеку, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Згідно з ч. 1 ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 582 цього ж кодексу визначено, що оцінка предмета застави здійснюється у випадках, встановлених договором або законом.

Оцінка предмета застави здійснюється заставодавцем разом із заставодержателем відповідно до звичайних цін, що склалися на момент виникнення права застави, якщо інший порядок оцінки предмета застави не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 589 цього ж кодексу у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 2 ст. 590 цього ж кодексу передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 1 Закону України „Про заставу застава - це спосіб забезпечення зобовязань, якщо інше не встановлено законом.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до ст. 19 цього ж закону за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Частинами 1, 5 ст. 20 цього ж закону передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше пятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду.

Згідно з ч. 6 ст. 3 Закону України „Про іпотеку у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Частинами 1, 2 ст. 7 цього ж закону передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Якщо вимога за основним зобовязанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобовязання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобовязання.

Частиною 1 ст. 12 цього ж закону передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Частинами 1, 3 ст. 33 цього ж закону передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 34 цього ж закону передбачено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду.

Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду.

Згідно з ст. 35 цього ж закону у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 39 цього ж закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються:

загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону;

пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;

початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Відстрочка виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не допускається у разі, якщо:

іпотеку включено до іпотечного пулу;

відстрочка може призвести до істотного погіршення фінансового стану іпотекодержателя;

проти іпотекодавця чи іпотекодержателя порушено справу про банкрутство.

Як було зазначено вище та встановлено судом у процесі розгляду справи, станом на час розгляду справи станом на час розгляду справи відповідач свої обовязки щодо повернення кредиту та оплати відсотків за користування кредитом, пені згідно з кредитним договором № 528-230212 від 23.02.2012 р. та рішенням господарського суду Київської області від 07.08.2015 р. у справі № 911/1775/15 не виконав.

У звязку із невиконанням відповідачем своїх обовязків щодо повернення кредиту у розмірі 1 115 184, 15 грн, щодо сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 219 320, 34 грн, щодо сплати пені у розмірі 134 399, 47 грн пені за кредитним договором № 528-230212 від 23.02.2012 р., укладеним між позивачем та відповідачем, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 115 184, 15 грн основної заборгованості по кредиту, 219 320, 34 грн основної заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 134 399, 47 грн пені підлягають задоволенню за рахунок заставного (іпотечного) майна, а саме будови будівельного цеху літер - „Б, „Б1, „Б2, загальною площею 730, 0 кв.м. та будинку колишньої прохідної, будинку збуту літер „А, „а, загальною площею 86, 1 кв.м., що знаходяться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. ІІІ Інтернаціоналу, 152, що належить відповідачеві, та є предметом договору іпотеки № 912-230212/І від 23.02.2012 р. шляхом проведення публічних торгів за початковою ціною реалізації, визначеної у відповідності до незалежної оцінки майна.

Згідно з Звітом про незалежну оцінку майна будови будівельного цеху літер - „Б, „Б1, „Б2, загальною площею 730, 0 кв.м. та будинку колишньої прохідної, будинку збуту літер „А, „а, загальною площею 86, 1 кв.м., що є частиною майнового комплексу, загальною площею 45 872, 5 кв.м., які розташовані за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. ІІІ Інтернаціоналу, 152, та належать ТОВ „Прядко, проведеною і складеним 13.04.2016 р. ЗАТ „Консалтингюрсервіс, ринкова вартість будови будівельного цеху літер - „Б, „Б1, „Б2, загальною площею 730, 0 кв.м., які розташовані за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. ІІІ Інтернаціоналу, 152, на дату оцінки становить 162 030, 00 грн, а ринкова вартість будинку колишньої прохідної, будинку збуту літер „А, „а, загальною площею 86, 1 кв.м., які розташовані за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. ІІІ Інтернаціоналу, 152, на дату оцінки становить 47 011, 00 грн.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У звязку із тим, що позивач у своїй позовній заяві не зазначив жодних обставин та доказів їх підтвердження, відповідні обґрунтування необхідності передачі йому предмету іпотеки до моменту реалізації у відповідності до ст. 34 Закону України „Про іпотеку в управління на період до його реалізації, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для передачі іпотекодержателю (позивачу) предмету іпотеки в управління на період до його реалізації у відповідності до ст. 34 Закону України „Про іпотеку, а тому позовна вимога позивача до відповідача про передачу предмету іпотеки в управління до моменту реалізації, є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно за відповідним іпотечним договором, укладеним між позивачем та відповідачем, із встановленням способу реалізації заставленого майна (предмету іпотеку) шляхом проведення публічних торгів в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем за відповідним кредитним договором, та передачу предмету іпотеки до моменту реалізації у відповідності до ст. 34 Закону України „Про іпотеку в управління на період до його реалізації позивачу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. В рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю „Прядко (ідентифікаційний код 37818898) перед Публічним акціонерним товариством „Європейський газовий банк (ідентифікаційний код 34693790) за кредитним договором № 528-230212 від 23.02.2012 р., укладеним між Публічним акціонерним товариством „Європейський газовий банк (ідентифікаційний код 34693790) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Прядко (ідентифікаційний код 37818898), у загальному розмірі 1 468 903 (один мільйон чотириста шістдесят вісім тисяч девятсот три) грн 96 (девяносто шість) коп., що складається з 1 115 184 (один мільйон сто пятнадцять тисяч сто вісімдесят чотири) грн 15 (пятнадцять) коп. основної заборгованості по кредиту, 219 320 (двісті девятнадцять тисяч триста двадцять) грн 34 (тридцять чотири) коп. основної заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 134 399 (сто тридцять чотири тисячі триста девяносто девять) грн 47 (сорок сім) коп. пені, звернути стягнення на заставлене майно (предмет іпотеки) за договором іпотеки № 912-230212/І від 23.02.2012 р., укладеним між Публічним акціонерним товариством „Європейський газовий банк (ідентифікаційний код 34693790) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Прядко (ідентифікаційний код 37818898), а саме на будову будівельного цеху літер - „Б, „Б1, „Б2, загальною площею 730, 0 кв.м., та будинок колишньої прохідної, будинок збуту літер „А, „а, загальною площею 86, 1 кв.м., що знаходяться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. ІІІ Інтернаціоналу, 152.

3. Встановити спосіб реалізації заставленого майна (предмету іпотеку), загальною початковою вартістю 209 041 (двісті девять тисяч сорок одна) грн 00 (нуль) коп., шляхом проведення публічних торгів.

4. Відмовити в задоволенні інших позовних вимог.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Прядко (ідентифікаційний код 37818898) в доход Державного бюджету України судові витрати 29 378 (двадцять девять тисяч триста сімдесят вісім) грн 08 (вісім) коп. судового збору.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

30 вересня 2016 р.