КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2016 р. Справа№ 925/519/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Разіної Т.І.

Чорної Л.В.

секретар судового засідання - Верьовкін С.С.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 06.10.2016 року по справі №925/519/16 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

на рішення Господарського суду Черкаської області від 14.06.2016р.

у справі №925/519/16 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом Фермерського господарства "Назаренків"

до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Таганчанська сільська рада

про визнання додаткової угоди укладеною.

ВСТАНОВИВ:

В травні 2016 року Фермерське господарство "Назаренків" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі-відповідач) про визнання додаткової угоди укладеною.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у встановлений законом строк не надав заперечень стосовно поновлення дії договору оренди від 16.05.2006р., внаслідок чого позивач просить суд визнати укладеною додаткову угоду про поновлення строку дії останнього в запропонованій редакції.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 14.06.2016р. у справі №925/519/16 позов задоволено повністю.

Визнати укладеною з 18 травня 2016 року між Головним управління Держгеокадастру у Черкаській області та Фермерським господарством "Назаренків" додаткову угоду до укладеного між Канівською районною державною адміністрацією і Фермерським господарством "Назаренків" договору оренди землі від 16.05.2006 року, зареєстрованого у Канівському районному відділі Черкаської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.05.2006 року за № 07, про поновлення цього договору на 10 років на тих самих умовах, які були передбачені цим договором та додатковим договором про внесення змін від 02.03.2009 року, зареєстрованого у Канівському районному відділі Черкаської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.03.2009 року № 02.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції від 14.06.2016р., відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить зазначене рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального права.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, відповідач та третя особа наданим їм процесуальним правом не скористалися та в судове засідання повторно не з'явилися, своїх повноважних представників не направили, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Вислухавши думку представника позивача та враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення відповідача та третю особу про дату, час та місце судового засідання з розгляду апеляційної скарги та те, що неявка зазначених представників не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останніх.

Згідно із ч.1 ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

У відповідності до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, 16.05.2006 року між Канівською районною державною адміністрацією в особі голови Лисуна Миколи Олександровича, який діє на підставі Закону України "Про державні адміністрації", як орендодавцем, та Фермерським господарством "Назаренків", як орендарем, був укладений договір оренди землі (далі-Договір), відповідно до умов якого орендодавець на підставі розпорядження від 16 травня 2006 року № 248 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без зміни її цільового призначення, яка знаходиться а адміністративних межах Таганчанської сільської ради.

Договір зареєстрований у Канівському районному відділі Черкаської регіональної філії центру ДЗК, про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 17.05.2006р. № 07.

16.05.2016р. року між орендодавцем та орендарем був підписаний акт прийому-передачі земельної ділянки (а.с.30 т.1).

Відповідно до п.2 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 75,82 га , з них: ріллі - 74,40 га, польових шляхів - 1,12 га за рахунок земель резервного фонду, що знаходяться в адміністративних меж Таганчанської сільської ради.

Пунктом 6 Договору передбачено, що договір укладено строком на 10 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір його продовжити.

Позивач із дотриманням 30 денного терміну визначеного п.6 Договору, а саме 22.03.2016р. та 31.01.2016р. надіслав Головному управлінню Держгеокадастру у Черкаській області, до якого у встановленому порядку перейшли повноваження щодо передачі у власність або у користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, письмові заяву та лист - повідомлення про поновлення договору оренди землі від 16.05.2006, в яких просив прийняти рішення про поновлення договору оренди землі від 16.05.2006 зареєстрованого за №07 на новий строк і тих самих умовах, до яких приклав проект додаткової угоди (а.с.34-38 т.1).

Лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі із прикладеним примірником додаткової угоди відповідачу було вручено поштовим зв'язком 01.04.2016 року (а.с.36-38 т.1).

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта про те, що даний лист слід вважати врученим йому лише 19.04.2016 року - за штампом вхідної реєстрації у Головному управлінні Держгеокадастру у Черкаській області, оскільки реєстрація кореспонденції у пізніший термін після її фактичного отримання є лише внутрішніми особливостями діяльності установи останнього.

Судова колегія проаналізувавши умови укладеного Договору вважає, що останній за своїм змістом та правовою природою є договором найму (оренди), який підпадає під правове регулювання Земельного кодексу України, глави 58 Цивільного кодексу України та глави 30 Господарського кодексу України.

Спеціальним законом, що регулює суспільні відносини на Україні з питання оренди землі, є Закон України "Про оренду землі".

Відповідно до п.2 ч.2 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.12.2012р. N01-06/1821/2012 "Про доповнення інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 N 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів" до спірних правовідносин має застосовуватись саме та редакція закону, яка була чинною на момент їх виникнення, оскільки згідно зі статтею 58 Конституції України закон та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із п.2.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України N6 від 17 травня 2011 року "Про деякі питання практики розгляду справ спорах, то виникають із земельних відносин" відповідно до яких, у вирішенні спорів пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України "Про оренду землі".

У відповідності до ст.33 Закону України "Про оренду землі" (в редакція на дату укладення договору) після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням."

Положення статті 33 Закону України "Про оренду землі" фактично об'єднує дві самостійні підстави для продовження дії договору оренди на той же строк і на тих же умовах, аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду України у справі №6-219цс14 від 25.02.2015 року.

Як свідчать матеріали справи, позивач протягом строку дії Договору належним чином виконував його умови, повністю вносив орендну плату і по даний час продовжує користуватися земельною ділянкою, яка не вилучалася у нього в установленому порядку.

Даний факт апелянтом відповідно до вимог ст.ст.33,34 ГПК України не спростовано належними та допустимими доказами.

Крім того, відповідно до довідки від 16.05.2016 року Канівського відділення Корсунь-Шевченківської ОДПІ у позивача немає заборгованості зі сплати податків і зборів (а.с.40 т.1).

Стосовно посилань апелянта на те, що у листі віл 17.05.2016р. останній заперечив проти поновлення Договору, з посилання на не дотримання позивачем вимоги положень Закону Україну «Про оренду землі», судова колегія не приймає до увагу, оскільки доказів направлення і вручення даного листа позивачу відповідач не надав, пославшись на направлення такого роду кореспонденції простою поштою. Крім того, представник відповідача заперечив проти отримання від відповідача даного листа.

Щодо заперечень апелянта проти поновлення Договору на новий термін і на тих же умовах, які фактично зводяться не до існування доказів неналежного виконання позивачем умов цього договору, а до доводів про те, що договір не відповідає вимогам ст.15 Закону України "Про оренду землі" щодо відсутності інформації про кадастровий номер, місце розташування і розмір земельної ділянки, яку передано в оренду. Також орендна плата повинна бути збільшена з урахуванням збільшення нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Судова колегія зазначене не приймає до увагу виходячи з викладеного та, зокрема з наступного.

Статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачає підстави для поновлення договору оренди землі на тих же умовах і на той же строк.

В той же час, положення частини 5 статті 33 зазначеного кодексу передбачає, що орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

При цьому, апелянт в розумінні ст.ст.33,34 ГПК України не надав належних і допустимих доказів того, що він в місячний термін з моменту отримання пропозиції позивача про поновлення договору оренди направив позивачу свої заперечення в порядку ч.5 ст.33 Закону України "Про оренду землі", оскільки, як зазначалось вище, лист від 17.05.2016 року не має доказів його направлення позивачу. Тим більше цей лист навіть датований після спливу місячного терміну (з 01.04.2016 року) з моменту отримання пропозиції позивача про поновлення дії Договору.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що ч.5 ст.33 Закону України "Про оренду землі" покладає саме на відповідача обов'язок перевірити договір оренди земельної ділянки на відповідність його вимогам закону та узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору. Цих вимог закону відповідач не виконав, переклавши всю відповідальність за внесення змін до договору оренди землі на позивача. При цьому, за змістом ст.33 Закону України "Про оренду землі" позивач повинен лише клопотати про поновлення дії договору оренди на той же строк і на тих же умовах.

Також, судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, що саме позивач повинен був протягом строку дії Договору оренди вносити всі необхідні зміни до останнього, а не відповідач, оскільки він також мав повне право на зазначені дії. Крім того, судовою колегією враховує, що сторони договору оренди земельної ділянки є рівноправними суб'єктами, кожен з яких може бути ініціатором внесення змін до цього договору в будь-який час. Сторони не позбавлені права внести всі необхідні зміни і доповнення до Договору навіть після поновлення його дії на тих же умовах і на той же строк.

Враховуючи викидане та оскільки відповідач у встановлений законом строк не розглянув звернення позивача та обґрунтованих заперечень щодо поновлення строку дії Договору не надав, Договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Також судова колегія вважає, що позивач правомірно просить суд визнати укладеною додаткову угоду до Договору з дня наступного після закінчення терміну дії останнього, тобто з 18.05.2006 року, оскільки це повністю забезпечує безперервність договірних стосунків між сторонами та юридичну визначеність їх відносин на всі періоди.

Крім того, наявне в матеріалах справи рішення Таганчанської сільської ради «Про надання згоди на продовження договору оренди земельної ділянки ФГ «Назаренків»» №4-8/VII від 22.03.2016р., яким відмовлено в наданні погодження на поновлення договору оренди ФГ «Назаренків» площею 74,4 га (а.с.81 т.1), судовою колегією також не приймається до уваги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

З 01 січня 2013 року повноваження щодо передачі у власність або у користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності перейшли до Головного управління Держземагенства у Черкаській області.

Відповідно до п. 2 та п. 5 ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 р.№ 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади", Державне агентство земельних ресурсів України реорганізоване шляхом перетворення в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України.

Постановою Кабінет Міністрів України від 14.01.2015 р. № 5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області; реорганізовані територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держземагенства у Черкаській області шляхом його приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області. Встановлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру. 25 квітня 2015 року була проведена державна реєстрація Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Наказом Держгеокадастру від 26.05.2015 № 84 "Про питання діяльності Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області" погоджена можливість забезпечення здійснення покладених на Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області функцій і повноважень Головного управління Держземагенства у Черкаській області, що припиняється.

Отже, належною особою, уповноваженою на передачу у користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, є Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, а не Таганчанська сільська рада.

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, сторонами не надано.

Доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційні скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судові витрати на підставі ст.49 ГПК України покладаються на апелянта.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 103, 104, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 14.06.2016р. у справі №925/519/16 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Черкаської області від 14.06.2016р. у справі №925/519/16 залишити без змін.

3.Матеріали справи №925/519/16 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Т.І. Разіна

Л.В. Чорна