РІШЕННЯ

"26" вересня 2016 р.Справа № 921/377/14-г/7

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С. , судді Боровець Я.Я. , судді Шумський І.П.

розглянув справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача 1: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, с.Остап'є, Підволочиський район, Тернопільська область

до відповідача 2: Підволочиського районного бюро технічної інвентаризації, вул.Залізнична, смт.Підволочиськ, Підволочиський район, Тернопільська область

про стягнення солідарно 668 875 грн. упущеної вигоди

За участю представника позивача: ОСОБА_1 (фізична особа - підприємець) - НОМЕР_1 від 20.10.1999р., свідоцтво серії НОМЕР_4 від 18.12.2008р.

Суть справи:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 та Підволочиського районного бюро технічної інвентаризації (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 06.09.2016р.) про стягнення солідарно 668 875 грн. упущеної вигоди.

Ухвалою суду від 24.04.2014р. порушено провадження у справі.

Ухвалами від 13.05.2014р., 27.05.2014р.,17.06.2014р. розгляд справи відкладався з підстав зазначених в ухвалах та ухвалою від 17.06.2014р. строк розгляду спору продовжено до 08.07.2014р.

У судовому засіданні з 01.07.2014р. по 07.07.2014р. оголошувалися перерви.

Ухвалою суду від 07.07.2014р. провадження у справі зупинено та призначено судову економічну та технічну експертизу, проведення якої доручено Тернопільському відділенню Київського науково - дослідного інституту судових експертиз та Тернопільському національному технічному університету ім. І.Пулюя.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 27.03.2015р. у справі призначено додаткову судову економічну експертизу, проведення якої доручено Тернопільському відділенню Київського науково - дослідного інституту судових експертиз.

Ухвалами суду від 09.06.2015р. поновлено провадження у справі та прийнято справу до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Стадник М.С., судді: Шумський І.П. та судді Андрушків Г.З. та призначено її до розгляду на 30.06.2015р.

У судовому засіданні 30.06.2015р., в порядку ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 07.07.2015р.

Ухвалою суду від 07.07.2015р. розгляд справи відкладено на 15.07.2015р.

Ухвалою суду від 15.07.2015р. за розпорядженням керівника апарату суду внесено зміни до складу колегії суддів, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Андрушків Г.З., призначено судову колегію у складі: головуючого судді: Стадник М.С., судді Шумського І.П., судді Галамай О.З. та зупинено провадження у справі у зв`язку з призначенням додаткової судово-технічної експертизи, проведення якої доручено Тернопільському національному технічному університету ім. І.Пулюя.

У зв'язку з переведенням судді Галамай О.З. на посаду судді господарського суду Львівської області внесено зміни до складу колегії суддів по розгляду справи та призначено судову колегію у складі: головуючого судді Стадник М.С., суддів: Шумського І.П. та Андрусик Н.О.

Ухвалами суду від 22.03.2016р. поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 05.04.2016р.

За розпорядженням керівника апарату внесено зміни до складу колегії суддів по розгляду справи та призначено судову колегію у складі: головуючого судді Стадник М.С., суддів: Шумського І.П. та Хоми С.О.

Ухвалою суду від 05.04.2016р. призначено судове засідання на 15.04.2016р.

Ухвалою суду від 15.04.2016р. провадження у справі зупинено та призначено додаткову судову економічну експертизу, проведення якої доручено Тернопільському відділенню Київського науково - дослідного інституту судових експертиз.

За розпорядженням керівника апарату внесено зміни до складу колегії суддів по розгляду справи та призначено судову колегію у складі: головуючого судді Стадник М.С., суддів: Шумського І.П. та Боровця Я.Я.

Ухвалою суду від 02.08.2016р. поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 23.08.2016р.

Ухвалами суду від 23.08.2016р., 06.09.2016р. розгляд справи відкладався.

Ухвалою суду від 06.09.2016р. прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог до розгляду.

Ухвалою суду від 19.09.2016р. розгляд справи відкладено на 26.09.2016р.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Позивач підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити. В обґрунтування заявлених вимог просить суд врахувати наступне: ФОП ОСОБА_2, всупереч умов договору купівлі - продажу від 15.06.2007р., звернувся до Підволочиського РБТІ із заявою про реєстрацію права власності на комплекс під №1А, який складається з цегляної печі для випалу цегли, загальною площею 307,1 кв.м. (зазначеною в генплані під літерою "а"), цегляної компресорної (зазначеної в генплані під літерою "б"), цегляного складу з побутовими кімнатою (зазначеної в генплані під літерою "в"), піднавісів (дерев'яні стовпи), зазначені в генплані під цифрами "1-2-3-4-5-6", під навісу (металеві стовпи), зазначені в генплані під цифрою "7", які розташовані за адресою: АДРЕСА_2, не надавши доказів на підтвердження факту проведення розрахунку за майно, а саме нотаріально посвідченої заяви продавця, оформлення якої передбачено умовами договору; Підволочиським РБТІ, в порушення вимог п.3.5.4 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5, без доказів оплати, а саме нотаріально засвідченої заяви, неправомірно зареєструвало 26.01.2009р. право власності за ОСОБА_2, видавши йому свідоцтво про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії НОМЕР_5, та своїми діями порушило право власника (ОСОБА_1.) на майно; рішенням Підволочиського районного суду від 19.10.2012р. у справі №2-258/12р., яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 06.12.2012р., визнано недійсною реєстрацію права власності на комплекс за ФОП ОСОБА_2 та розірвано договір купівлі - продажу від 15.06.2007р. укладеного між ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_5; позивач протягом тривалого часу не мав змоги використовувати приміщення в цілях здійснення підприємницької діяльності у зв'язку з чим не отримав упущену вигоду, наявність якої підтверджено висновками експертів. Вважає, що вина ОСОБА_2 та Підволочиського районного бюро технічної інвентаризації доведена матеріалами справи, а тому просить стягнути солідарно з відповідачів упущену вигоду від здійснення господарської діяльності по виробництву цегли з використанням технічної можливості комплексу майна у сумі 668 875 грн. згідно розрахунку встановленого експертом. Просить суд звернути увагу, що відповідачі не надали заперечень на висновки експертів, а отже погодилися з такими.

Відповідач 1 у відзиві на позов від 26.05.2014р. проти позову заперечив, стверджуючи про безпідставність позовних вимог, так як: позивачем не надано доказів упущеної вигоди, так як він підприємницької діяльності не здійснював, оскільки для виготовлення цегли необхідно дозвіл на використання цегельно-черепичної сировини, яка відноситься до корисних копалин; не подано доказів використання виробничих потужностей цегельного заводу для здійснення підприємницької діяльності; позивач спірне майно передавав в оренду ОСОБА_2 (договір оренди №1 від 01.04.2008р.), з якого рішенням Підволочиського районного суду від 13.03.2013р. стягнуто на користь ОСОБА_1 29275,35грн. орендної плати, а тому вважає, що позивач фактично використовував спірне майно та отримував прибуток у вигляді орендної плати за період з 26.01.2009р. по 03.09.2012р.; відповідно до договору купівлі-продажу обладнання від 14.05.2007р., позивач передав у власність ОСОБА_2 частину обладнання цегельного заводу, а саме: 1/2 частини транспортера для переміщення цегли, преси по виготовленню цегли ФМК-8 та ФМК-21, та відповідно до договору купівлю-продажу обладнання від 14.05.2007р. ОСОБА_4 передала у власність ОСОБА_2 частину обладнання цегельного заводу, а тому позивач не міг використовувати завод для виготовлення цегли без даного обладнання. Щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2, представник пояснив, що розписками підтверджено виконання сторонами умов договору купівлі - продажу про проведення повного розрахунку, а Підволочиське РБТІ не порушувало законних прав та інтересів позивача, а тому не може нести будь-якої відповідальності, в тому числі і відшкодування упущеної вигоди.

Крім того, представник підприємця ОСОБА_2 звернув увагу суду на те, що актом державного виконавця відділу ДВС Підволочиського районного управління юстиції від 03.04.2013р., складеного на виконання наказу господарського суду Тернопільської області від 28.02.2013р. у справі №6/112-2070, засвідчено інформацію зазначену ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про те, що прес по виготовленню цегли ФМК-8 був демонтований ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у 2006 році, а ФОП ОСОБА_2 передав прес по виготовленню цегли ФМК-21 та транспортер для переміщення цегли, який знаходився на заводі. Проти даних доводів позивач заперечень не заявив.

Представники позивача заперечили пояснення представника відповідача 1 щодо періоду стягнення орендної плати, зазначивши, що рішенням Підволочиського районного суду від 13.03.2013р. стягнуті кошти за період з 01.04.2008р. по 26.01.2009р., оскільки з 26.01.2009р. за ОСОБА_2 незаконно зареєстровано право власності на об'єкт (цегельний завод).

Відповідач 1 відзив на позов, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, та висновків експертів, викладених у додаткових судово - економічній та технічній експертизі, не надав, жодних клопотань суду станом на 26.09.2016р. не заявив. В процесі розгляду справи відповідач 1 подав клопотання від 07.04.2016р. про подальший розгляд справи без його участі.

Підволочиське РБТІ у відзиві на позов від 06.05.2014р. проти позовних вимог заперечило, посилаючись на те, що державна реєстрація права власності комплексу цегельного заваду проведена відповідно до чинного законодавства на підставі поданих ОСОБА_2 документів, оскільки підстави для відмови в такій реєстрації були відсутні. Щодо посилань позивача на п.3.5.4 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, звернув увагу, що в редакції положення станом на день звернення ОСОБА_2 про реєстрацію такий пункт був відсутній, а тому реєстратор не зобов'язаний був перевіряти подані документи на відповідність законодавству. Вважає, що відповідальність за достовірність даних поданих документів несе ОСОБА_2

Відповідач 2 відзив на позов, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, та висновків експертів, викладених у додаткових судово - економічній та технічній експертизі, не надав, жодних клопотань суду станом на 26.09.2016р. не заявив. В процесі розгляду справи РБТІ подавало клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представників сторін, встановлено:

- рішенням Підволочиського районного суду у справі №2-1104 від 15.12.2003р. визнано право власності за ОСОБА_1 на компресорну, піч для випічки цегли, піднавіси в кількості п'яти штук, склад з побутовими кімнатами, розташованими на території цегельного заводу в АДРЕСА_3 що раніше належали с/г ТОВ "Остап'ївське" на загальну суму 38 160 (тридцять вісім тисяч сто шістдесят) гривень, придбане ним 05.11.2003р. на прилюдних торгах. На підставі рішення суду за ОСОБА_1 проведено державну реєстрацію права власності на 71/100 цегельного комплексу;

- між СГ ТОВ "Лорд" в особі директора ОСОБА_7, що діє на підставі Статуту (далі - Продавець), та приватним підприємцем ОСОБА_4 (далі - Покупець 1) та приватним підприємцем ОСОБА_1 (далі - Покупець 2) укладено договір купівлі-продажу від 10.06.2005р., відповідно до умов якого Продавець передає у власність Покупця - 1 та Покупця - 2, а Покупець - 1 та Покупець - 2 приймають у власність у рівних частках по 1/2 частині обладнання цегельного заводу, а саме по 1/2 частині транспортера для переміщення цегли, по 1/2 частині преса для виготовлення цегли ФМК-8 та по 1/2 частині преса для виготовлення цегли ФМК-21, які на момент купівлі-продажу у справному стані та сплачують за це майно по 38 500,00 грн., загалом - 79 000,00 грн.;

- між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 від імені якого діє ОСОБА_5 на підставі довіреності (Покупець), 14.05.2007р. укладено договір купівлі-продажу обладнання, відповідно до якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця 1/2 частини транспортера для переміщення цегли та пресів по виготовленню цегли ФМК-8 та ФМК-21, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 а Покупець зобов`язувався прийняти об'єкт продажу, сплатити ціну продажу в сумі 42600 доларів США, що по курсу НБУ складає 215130 грн., та які сплачуються з розстрочкою платежу: до 01.08.2007р. - 126250 грн. (еквівалент 25000 дол. США); до 01.12.2007 - 25250 грн. (еквівалент 5000дол. США); до 01.12.2008р. - 63630 грн. (еквівалент 12600 дол. США). Право власності на об'єкт продажу переходить до Покупця після проведення повної оплати за майно, та передається майно на підставі акту приймання - передачі протягом п'яти днів з моменту надходження коштів;

- між ОСОБА_4 (Продавець) та ОСОБА_2 від імені якого діє ОСОБА_5 на підставі довіреності (Покупець) укладено аналогічно змісту договір купівлі-продажу обладнання, відповідно до якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця 1/2 частини транспортера для переміщення цегли та пресів по виготовленню цегли ФМК-8 та ФМК-21, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 а Покупець зобов`язувався прийняти об'єкт продажу, сплатити ціну продажу в сумі 42600 доларів США, що по курсу НБУ складає 215130 грн. із розстрочкою платежу до 01.12.2008р. Право власності на об'єкт продажу переходить до Покупця після проведення повної оплати за майно, та передається майно на підставі акту приймання - передачі протягом п'яти днів з моменту надходження коштів;

- між приватним підприємцем ОСОБА_4 (Сторона - 1), приватним підприємцем ОСОБА_1 (Сторона -2) та ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_2 (Сторона -3), укладено 17.05.2007р. договір про спільну діяльність, відповідно до умов якого сторони зобов`язуються шляхом об'єднання майна та зусиль спільно діяти у сфері комерційної діяльності для досягнення спільних господарських цілей: модернізації виробництва керамічної цегли; збільшення кількості і якості випускаємої продукції; отримання прибутку від спільної діяльності,який розподіляється в наступному порядку: ОСОБА_2 - 50%; ОСОБА_1 - 25%; ОСОБА_4 - 25%. Термін дії договору - з моменту підписання до 05.01.2008р.;

- між ОСОБА_1, ОСОБА_4 (Продавці) та ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_2 (Покупець), укладено нотаріально посвідчений 15.06.2007р. серії ВЕР №215274 Договір купівлі-продажу (далі Договір купівлі - продажу комплексу), відповідно до умов якого Продавці продали, а Покупець придбав комплекс цегельного заводу під АДРЕСА_5, загальною площею 307, 1 кв.м., що складається із (цегляної) печі для випалу цегли, загальною площею - 307,1 кв. м., зазначеної у генплані під літ. "А", (цегляної) компресорної, зазначеної в генплані під літ. "Б", (цегляного) складу з побутовими кімнатами, зазначеного в генплані під літ. "В", піднавісів (дер. стовпи), зазначених під цифрами "1-2-3-4-5-6", піднавісу (мет. стовпи), зазначеного в генплані під цифрою "7", яке належить на праві власності ОСОБА_1 - 71/100 частини майна та ОСОБА_4 - 29/100 частини майна. Покупець зобов'язується сплатити до 01.12.2008р. вартість майна в сумі 99099,00 грн. (екв. 19800 дол. США). Передача відчужуваного майна здійснюється протягом 5-ти робочих днів з моменту надходження коштів, що засвідчується актом приймання - передачі майна. У п.11 Договору купівлі - продажу комплексу міститься застереження, що право власності на комплекс, що відчужується, виникає у Покупця з моменту державної реєстрації договору після повного розрахунку за комплекс, при цьому факт повного розрахунку підтверджується нотаріально посвідченою заявою продавця про розрахунок;

- між ОСОБА_1, ОСОБА_4 (Орендодавець) та ОСОБА_5 (Орендар) укладено договір оренди №1 від 01.04.2008р., відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду приміщення загальною площею 307,1 м2 за адресою: АДРЕСА_6 та сплачує орендну плату в сумі 50000,00 грн. з ПДВ за рік. Згідно п.5.1 договору оренди, він діє з моменту його підписання до 01.04.2009р.;

- за заявою ОСОБА_2, на підставі Договору купівлі - продажу комплексу від 15.06.2007р. серії ВЕР №215274, Підволочиським РБТІ проведено 26.01.2009р. реєстрацію права власності на нерухоме майно - комплекс за ОСОБА_2, про що свідчить витяг з Реєстру;

- Рішенням господарського суду Тернопільської області від 27.11.2012р. у справі №6/112-2070, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.02.2013р., що набрало законної сили, розірвано Договір купівлі-продажу обладнання від 14.05.2007р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та Договір купівлі-продажу обладнання від 14.05.2007р., укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, та зобов'язано ФОП ОСОБА_2 передати ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 транспортер для переміщення цегли, прес по виготовленню цегли ФМК-8 та прес по виготовленню цегли ФМК-21,у зв'язку з не проведенням повної оплати за обладнання в обумовлені сторонами строки;

- Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 27.10.2010р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 23.12.2010р., відмовлено у задоволенні позовних вимог про розірвання договору купівлі-продажу від 15.06.2007р., визнання недійсною реєстрації права власності спірного майна за ОСОБА_2, стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання вказаного договору купівлі-продажу, стягнення орендної плати по договору оренди від 01.04.2008р. за необґрунтованістю позовних вимог. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.04.2012р. скасовано рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 27.10.2010р. та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 23.12.2010р., справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

За наслідками нового розгляду справи, ухвалою Підволочиського суду від 18.10.2012р. роз'єднано позовні вимоги, і вимоги до ОСОБА_5 про стягнення орендної плати виділено у самостійне провадження, а рішенням Підволочиського районного суду від 19.10.2012р. та додатковим рішенням від 26.10.2012р. у справі № 2-258/12р., яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 06.12.2012р., що набрало законної сили, розірвано Договір купівлі-продажу комплексу цегельного заводу у зв'язку з не оплатою комплексу у встановлені строки та визнано недійсною реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на комплекс цегельного заводу по АДРЕСА_7 за договором купівлі-продажу від 15.06.2007р., укладеним між ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_5, як здійсненої з порушенням вимог чинного законодавства.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13.03.2013р.у справі №2/604/12/13, зміненого ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 03.06.2013р., стягнуто з ОСОБА_5: на користь ОСОБА_1 - 30619,09 грн., з яких: 23343,10 грн. - борг по орендній платі по Договору оренди від 01.04.2008р. за період 01.04.2008р. по 26.01.2009р., 4878,71 грн. - інфляційні та 2397,28 грн. - річні; на користь ОСОБА_4 12506,38 грн., з яких 9534,50 грн. - борг по орендній платі по Договору оренди від 01.04.2008р. за період 01.04.2008р. по 26.01.2009р., 1992,71 грн. - інфляційні та 979,17 грн. - річні. Рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, факти, встановлені вищезазначеними рішеннями, мають преюдиційне значення та не потребують доказування у даній справі.

Позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідачів наступним: набувши шляхом здійснення незаконної реєстрації 26.01.2009р. права власності на комплекс цегельного заводу, відповідач ФОП ОСОБА_2, а відповідач Підволочиське РБТІ провівши реєстрацію такого права власності, позбавив ФОП ОСОБА_1 можливості проводити діяльність із використання виробничих потужностей заводу. Це право власності за ним зберігалося з 26.01.2009р. по 06.12.2012р., до набрання чинності рішенням Підволочиського суду Тернопільської області, яким реєстрацію права власності визнано недійсною. Зазначеними вище діями відповідачів позивачеві заподіяно збитків у виді упущеної вигоди - доходів, які він міг би реально одержати за звичайних обставин, якби право ОСОБА_1, як власника 71/100 частки у праві власності на завод, не було порушено.

Суд, на підставі ст. 43 ГПК України, давши оцінку поданих сторонами доказам та наведеним представниками сторін в процесі розгляду справи доводам в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

При цьому, суд виходив із наступного:

- статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зазначені норми визначають об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України, ч.2 ст.20 ГК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті.

Предметом спору в даній справі є вимога позивача про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди у зв'язку з протиправною поведінкою відповідачів, а саме неправомірним зайняттям відповідачем 1 цегельного заводу за участю Відповідача 2, що на правах власності належить позивачу, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості використовувати його для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 614 ЦК України).

Згідно статті 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Дана норма Закону кореспондується зі ст.224 ГК України, згідно якої учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності згідно ст.623 ЦК України.

З огляду на положення статті 22 ЦК України та статті 224 ГК України, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Тобто, пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, що потерпілий кредитор дійсно планував отримати відповідні доходи, все зробив для їх отримання, мав для цього всі можливості і неодмінно отримав би такий дохід, якби договір був виконаний належним чином.

Отже, за змістом статей 22, 611, 612, 614, 623 ЦК України, ст.224 ГК України для застосування такого засобу відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та завданими збитками, вина та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Матеріалами справи підтверджено наявність у діях ФОП ОСОБА_2 усіх складових, з якими закон пов'язує настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків, зокрема упущеної вигоди :

1/ протиправна поведінка боржника доведена:

- рішенням господарського суду Тернопільської області від 27.11.2012р. у справі №6/112-2070, яке набрало законної сили 12.02.2013р., яким розірвано Договір купівлі-продажу обладнання від 14.05.2007р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, та Договір купівлі-продажу обладнання від 14.05.2007р., укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, та зобов'язано ФОП ОСОБА_2 передати ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 транспортер для переміщення цегли, прес по виготовленню цегли ФМК-8 та прес по виготовленню цегли ФМК-21, у зв'язку з порушенням ФОП ОСОБА_2 умов договору, а саме не проведення до 01.12.2008р. повної оплати за обладнання;

- рішенням Підволочиського районного суду від 19.10.2012р. та додатковим рішенням від 26.10.2012р. у справі № 2-258/12р., яке набрало законної сили 06.12.2012р., розірвано Договір купівлі-продажу комплексу цегельного заводу у зв'язку з не оплатою ОСОБА_2 комплексу у встановлені строки, а саме до 01.12.2008р. та визнано недійсною реєстрацію права власності на нерухоме майно: комплекс цегельного заводу по АДРЕСА_7 за договором купівлі-продажу від 15.06.2007р., укладеним між ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_5, як здійсненої ОСОБА_2 26.01.2009р. з порушенням вимог чинного законодавства;

2/ сума збитків (упущеної вигоди) ОСОБА_1 від здійснення господарської діяльності по виробництву цегли з врахуванням технічної можливості 71/100 частини комплексу становить 668875 грн. за період з 26.01.2009р. по 06.12.2012р., що підтверджено:

- висновками первинної судово-економічної експертизи №891/14-22 від 27.02.2015р. та додаткової судово-економічної експертизи №372/16-22 від 14.06.2016р., первинної технічної експертизи від 10.11.2014р. та додаткової технічної експертизи від 05.03.2016р., дослідження яких проводилося з врахуванням технічної можливості комплексу майна. Експертними висновками встановлено, що ФОП ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснювали підприємницьку діяльність по виготовленню цегли, підтвердженням чого є: податкові розрахунки сум доходів і сум сплачених з них податків за 2007 рік; розрахункові відомості про нарахування і перерахування страхових внесків; звіти про нараховані внески, перерахування та витрати, пов'язані із загальнообов'язковим державним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за 9 місяців 2007 року; копії Журналу відпуску цегли за 2007 рік, які долучались відповідачем ОСОБА_2 до матеріалів справи № 2-258/12р. (що розглядалась Підволочиським районним судом Тернопільської області), яка одночасно є свідченням провадження у 2007 році спільної діяльності між ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5; договір про спільну діяльність між ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 від 17.05.2007р.; договір оренди комплексу №1 від 01.04.2008р., укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_4 та орендарем ОСОБА_5, який використовувався для здійснення господарської діяльності по виготовленню цегли, що підтверджено і рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13.03.2013р. у справі №789/577/13 про стягнення орендної плати за період дії договору з 01.04.2008р. по 26.01.2009р., а саме у його мотивувальній частині зазначено як обставини, встановлені судом, те, що ОСОБА_5 дійсно використовував потужності заводу, у тому числі з використанням праці найманих працівників; долучені до матеріалів справи копії трудових договорів найманих працівників з ОСОБА_1 та ОСОБА_5; приписи про усунення порушень законодавства про охорону праці.

Вищезазначені обставини свідчать про використання цегельного заводу за призначенням, а тому розмір упущеної вигоди встановлений експертним дослідженням є реальним.

3/ причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та завданими збитками:

- будучи неплатоспроможним виконати умови договорів купівлі - продажу обладнання та комплексу цегельного заводу, ОСОБА_2 не врегулював питання оплати шляхом внесення змін до договорів, не відмовився від них, як передбачено його умовами, а вдався до незаконних дій по проведенню реєстрації за собою права приватної власності на нерухоме майно, яке разом з обладнанням складає цілісний майновий комплекс; був обізнаним у незаконності своїх дій, незаконно утримував комплекс цегельного заводу у своєму користуванні, тим самим унеможливив використання його ОСОБА_1, чим спричинив йому збитки;

4/ вина: так як відповідач ФОП ОСОБА_2 не довів, що вживав всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання по договорах купівлі - продажу та неможливість їх виконання у зв'язку з форс - мажорними обставинами, не надав доказів на підтвердження обставин, які спонукали його до здійснення дій щодо протиправного позбавлення ОСОБА_1 права власності на майно та обмеження у його здійсненні, тим самим не довів відсутності вини у спричинені збитків;

5/ встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди: в даному випадку такими доказами є здійснення заходів, направлених на повернення майна у свою власність для здійснення підприємницької діяльності по виготовленню цегли шляхом звернення з позовами до господарського та цивільного судів, так як між сторонами виник спір щодо права власності на майно, а тому такий вирішувався у судовому порядку, як передбачено умовами договору: п.13.2 Договору купівлі - продажу обладнання сторони передбачили, що у разі невиконання сторонами умов договору, договір розривається за рішенням суду; у п. 15 Договору купівлі - продажу комплексу передбачено відмову від умов договору за взаємною згодою сторін, а у разі наявності спору, такий вирішується в судовому порядку.

Доводи, заявлені відповідачем у відзиві на позов, судом відхиляються, як необґрунтовані та спростовані матеріалами справи.

При таких обставинах, позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення коштів із ФОП ОСОБА_2

Заперечення Підволочиського РБТІ відхиляються, так як здійснення реєстрації права власності за ОСОБА_2 з порушенням чинного законодавства встановлено рішенням суду, і даний факт не потребує доказування.

Разом з тим, в позові до Підволочиського РБТІ відмовляється за відсутності усіх елементів складу цивільного правопорушення, враховуючи, що реєстрація проводилася тільки нерухомого майна, а упущена вигода розрахована з врахуванням цілісного комплексу з обладнанням.

Судовий збір в сумі 10 033,13 грн. та вартість експертизи, сплаченої ОСОБА_1 у сумі 5 448,52 грн. покладається на ФОП ОСОБА_2, згідно ст.49 ГПК України та Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.43, 49, 82, 84 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (с. Остап'є, Підволочиського району, Тернопільської області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_8 ідентифікаційний код: НОМЕР_3) 668 875 (шістсот шістдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят п'ять) грн. упущеної вигоди та витрати на оплату послуг за проведення експертних економічних та технічних досліджень в сумі 5 448 (п'ять тисяч чотириста сорок вісім) грн. 52 коп.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (с. Остап'є, Підволочиського району, Тернопільської області, ідентифікаційний код: НОМЕР_2) в доход Державного бюджету 10 033 (десять тисяч тридцять три) грн. 13 коп. судового збору.

4. В позові про стягнення солідарно з Підволочиського районного бюро технічної інвентаризації (вул. Залізнична, 1, смт. Підволочиськ, Підволочиського району, Тернопільської області, ідентифікаційний код: 21165490) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_8 ідентифікаційний код: НОМЕР_3) 668 875 (шістсот шістдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят п'ять) грн. упущеної вигоди відмовити.

Наказ видати після набрання рішення законної сили.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено "05" жовтня 2016р.

Головуючий суддя М.С. Стадник

Суддя І.П. Шумський

Суддя Я.Я. Боровець