ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р.Справа № 916/5113/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ліпчанської Н.В.,

суддів: Лисенко В.А., Савицького Я.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Кіртока Л.В.,

та представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_1 за службовим посвідченням,

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю,

від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю,

представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином,

розглянувши апеляційну скаргу Прокуратури Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області від 08.08.2016р.

по справі №916/5113/14

за позовом: Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Міністерства аграрної політики та продовольства України,

про стягнення 354.505,67 грн. пені, розірвання договору та зобов`язання повернути майно.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року заступник Ізмаїльського міжрайонного прокурора звернувся до господарського суду Одеської області із позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України в Одеській області до Приватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод" про стягнення заборгованості за оренду державного майна в сумі 997.834,05 грн., пені в розмірі 99.359,59 грн., розірвання договору оренди від 15.11.2000р. № щодо оренди цілісного майнового комплексу "Ізмаїльський виноробний завод" та зобовязання ПрАТ "Ізмаїльський виноробний завод" повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області цілісний майновий комплекс, що розташований за адресою: Одеська обл., м.Ізмаїл, вул. Гагаріна, 44 та філій, що знаходяться за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський р-н, смт Суворово, вул.Лиманська, 18 та Одеська обл., Ренійський р-н, с.Плавні.

В процесі розгляду справи 30.06.2016р. прокурор звернувся до господарського суду із клопотанням про збільшення суми позовних вимог в частині стягнення заборгованості в сумі 3.637.346,84 грн. та пені в сумі 1.750.547,66 грн. (т.2, а.с.141-149).

Зазначене клопотання господарським судом не прийнято до розгляду, оскільки прокурором не здійснена оплата судового збору.

22 липня 2016 року ПрАТ "Ізмаїльський виноробний завод" надіслав до господарського суду клопотання про зменшення розміру нарахованої пені (т.2, а.с.165-175). Дане клопотання прийнято судом до розгляду та враховано при винесенні рішення.

08 серпня 2016 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області звернулось до господарського суду із заявою, в якій просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 1.750.547,66 грн., припинити провадження в частині стягнення заборгованості в сумі 3.637.346,84 грн., залишити без розгляду вимоги щодо розірвання договору оренди та зобовязання повернути державі цілісний майновий комплекс "Ізмаїльський виноробний завод" (т.2, а.с.180-185).

Ухвалою господарського суду від 08.08.2016р. дана заява задоволена частково. Господарський суд припинив провадження в частині стягнення основного боргу в розмірі 1.623.339,16 грн. та пені в сумі 354.505,67 грн.

У судовому засіданні представники прокурора та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області позовні вимоги підтримали, просять суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник Міністерства аграрної політики та продовольства України в судове засідання не зявився, до господарського суду були надіслані письмові пояснення, відповідно до яких підтримує позовні вимоги прокурора.

Рішенням господарського суду Одеської області від 08.08.2016р., винесеним колегіальним складом суду, головуючий суддя Цісельський О.В., судді: Зайцев Ю.О. та Никифорчук М.І. позов прокурора задоволений частково.

Господарський суд стягнув з ПрАТ "Ізмаїльський виноробний завод" до державного бюджету України пеню в сумі 50.000,00 грн. та судовий збір в розмірі 39.556,90 грн. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Мотивуючи винесене рішення місцевий господарський суд посилаючись на норми ст.ст.653 ЦК України, ст.188 ГК України, ч.3 ст.26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та враховуючи ті обставини, що відповідачем повністю погашена заборгованість зі сплати орендних платежів у розмірі 1.623.339,16 грн. дійшов до висновку про відсутність істотних порушень умов договору оренди, в розумінні ст.651 ЦК України та відсутність правових підстав для розірвання спірного договору в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову прокурора щодо зобовязання відповідача повернути цілісний майновий комплекс господарський суд зазначив, що заявлена позовна вимога є похідною від вимоги прокурора про розірвання договору оренди та не направлена на реалізацію чи відновлення порушеного права позивача з огляду на його правову позицію щодо оспорюваного договору оренди

Не погоджуючись із прийнятим рішенням господарського суду, перший заступник прокурора області звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати п.2 резолютивної частини рішення та ухвалити нове, яким стягнути з ПрАТ "Ізмаїльський виноробний завод" пеню в сумі 354.505,67 грн., а в іншій частині рішення залишити без змін.

Крім цього, на підставі ст.8 Закону України "Про судовий збір" прокуратура Одеської області просить відстрочити сплату судового збору.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Як встановлено матеріалами справи, 15.11.2000р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (далі - Орендодавець) та ЗАТ "Ізмаїльський виноробний завод" (далі - Орендар) був укладений договір оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства "Ізмаїльський виноробний завод", згідно умов якого (п.1.1) Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування та володіння цілісний майновий комплекс, склад і вартість якого визначені згідно з актом оцінки, який затверджено наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області від 30.10.2000р. за №957 та передаточного балансу вказаного підприємства, складеного станом на 01.06.2000р., вартість якого складає:

а) майно в сумі 2881 тис.грн., із нього:

- первісна вартість основних засобів станом на 01.06.2000р. - 9081 тис.грн.,

- основні засоби по залишковій вартості станом на 01.06.2000р. - 2881 тис.грн.,

б) орендар викупає оборотні матеріальні засоби в сумі 891 тис.грн. Викуп оформлюється окремим договором купівлі-продажу, який є невідємною частиною цього договору (т.1, а.с.14-16).

Пунктом 1 ст.760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Положеннями п.1 ст.761 ЦК України встановлено, що право передання у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Об'єкт оренди розташований за адресою: м. Ізмаїл, вул. Гагаріна, 44 та філії без юридичного статусу, що знаходяться за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський р-н, смт Суворова, вул. Лиманська, 18 та Одеська обл., Ренійський р-н, с. Плавні.

Згідно п.п.1, 5 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Орендна плата згідно п.3.2 Договору визначена на підставі методики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою КМУ від 04 жовтня 1995р. №786 "Про методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна" зі змінами внесеними Постановою КМУ №699 від 18.05.1998р., Постановою КМУ від 19.01.2000р. №75 і складає за рік 86.430 грн., за базовий місяць (жовтень 2000р.) 7.764,30 грн.

Сторони узгодили, що розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається шляхом корегування розміру місячної орендної плати за попередній місяць оренди на індекс інфляції за поточний місяць (п.3.3 Договору).

Згідно п.3.1 Договору Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Також Договором встановлено, що орендна плата перераховується Орендарем до Державного бюджету щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції, визначеного Державним комітетом статистики. Одночасно копія платіжного доручення надсилається Орендодавцеві (п.3.5 Договору).

Відповідно до п.п.11.1, 11.4 Договору він діє з моменту підписання і складається терміном на 4 роки. В разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну Договору після закінчення його строку протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені Договором.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що вступ Орендаря у користування орендованим майном настає одночасно із підписанням сторонами цього Договору та акту прийому-передачі вказаного майна.

Так, 15.11.2000р. позивач передав, а відповідач прийняв в оренду державне майно цілісний майновий комплекс "Ізмаїльський винзавод", що підтверджується актом прийому-передачі (а.с.16 (зворотній бік), т.1).

Договором про внесення змін від 03.12.2007р. сторони погодили внесення змін до Договору в частині нарахування та розміру орендної плати та пені, продовжили термін його дії до 01.11.2020р. (а.с.17-19, т.1).

Договором про внесення змін від 06.05.2011р. сторони погодили внесення змін до Договору в частині зміни назви Орендаря на Приватне акціонерне товариство "Ізмаїльський виноробний завод" та в частині розміру орендної плати, встановивши її річний розмір в сумі 394.480,00 грн. (а.с.22, т.1).

З матеріалів справи вбачається, що в період з жовтня 2013 року по червень 2014 року відповідачем не сплачувалась оренда плата за користування майном, внаслідок чого за відповідачем виникла заборгованість перед позивачем, з урахуванням клопотання прокурора про збільшення позовних вимог в сумі 1.623 339,16 грн.

Позивач звернувся до ПрАТ "Ізмаїльський виноробний завод" з претензією №11-05-05263 від 21.10.2013р., відповідно до якої вимагав сплати суми заборгованості (а.с.24, т.1).

Однак зазначена претензія залишена без відповіді.

Разом з тим, під час розгляду справи відповідач повністю сплатив суму існуючої заборгованості, у зв'язку з чим, провадження в цій частині ухвалою місцевого господарського суду від 08.08.2016р. було припинено в порядку п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Щодо стягнення пені в сумі 354.505,67 грн. місцевий господарський суд, зважаючи на положення ст.ст. 217,223, 231, 232 ГК України, ст.ст. 253,256, 258 ЦК України, встановив вірність розрахунків, наданих прокуратурою, що підтверджує й судова колегія апеляційної інстанції.

Разом з тим, встановивши вірність нарахування пені, господарський суд першої інстанції, враховуючи норми ч.3 ст. 551 ЦК України, ч.1 ст.233 ГК України, приймаючи до уваги роз'яснення, що містяться в п.п.1, 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. Про судове рішення та повну оплату відповідачем основної заборгованості з орендної плати, суд зменшив розмір пені та встановив її в розмірі 50.000,00 грн., оскільки стягнення вказаної суми пені у повному обсязі не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобовязання.

Судова колегія апеляційної інстанції вважає рішення суду в частині зменшення суми пені таким, що відповідає нормам чинного законодавства, оскільки судом прийнято до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником.

Щодо розірвання договору оренди від 15.11.2000р. №, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Приватним акціонерним товариством "Ізмаїльський виноробний завод" місцевий господарський суд відмовив у задоволенні цієї позовної вимоги і апеляційний суд підтримує вказану позицію з наступних підстав.

Згідно ст.784 ЦК України саме наймач має право вимагати розірвання договору найму, якщо 1) наймодавець передав у користування річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі, 2) наймодавець не виконує свого обов'язку щодо проведення капітального ремонту речі.

Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації), термін, на який укладається договір оренди, орендна плата з урахуванням її індексації, порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством, відновлення орендованого майна та умови його повернення, виконання зобов'язань, забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо, порядок здійснення Орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди, відповідальність сторін, страхування орендарем взятого ним в оренду майна, обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна (ч.1 ст.10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Як вбачається із змісту ст.188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути розірвано достроково у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Отже, виключно Регіональне відділення ФДМ України по Одеській області, як Орендодавець, та ПрАТ "Ізмаїльський виноробний завод", як Орендар, можуть звернутися до суду з вимогою про розірвання договору оренди від 15.11.2000р. за умовами цього договору.

Разом з тим, судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, відповідачем повністю погашено заборгованість зі сплати орендних платежів у розмірі 1.623.339,16 грн.

Позивач, як орендодавець, проти розірвання оспорюваного Договору оренди заперечує, та з огляду на відсутність істотних порушень умов Договору оренди у розумінні ст.651 ЦК України. Аналогічної правової позиції дотримується й Верховний Суд України в постанові від 21.01.2015р. у справі №910/16306/13.

Відтак, у суду були відсутні правові підстави для розірвання в судовому порядку спірного Договору оренди з огляду на заявлені позовні вимоги прокурора та правові позиції сторін, тому господарський суд правомірно відмовив у задоволенні цієї вимоги прокурора.

Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що під час розгляду справи місцевим господарським судом були встановлені всі фактичні обставини справи на основі повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам і їм надана правомірна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Прокуратури Одеської області залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської області від 08.08.2016р. у справі №916/5113/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий Н.В. Ліпчанська

Суддя В.А. Лисенко

Суддя Я.Ф. Савицький