КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2016 р. Справа№ 910/9448/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Власова Ю.Л.

Секретар судового засідання: Степанець О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - Вакарчук В.А., довіреність №5/7 від 12.01.2016 року,

від відповідача - Волокітін О.В., довіреність №181 від 31.05.2016 року,

від третьої особи - Бланар С.І., довіреність б/н від 01.01.2016 року,

розглядає апеляційну скаргу

публічного акціонерного товариства "Укргідроенерго"

на рішення господарського суду міста Києва від 21.07.2016 року

у справі №910/9448/16 (суддя Привалова А.І.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Укргідроенерго", Київська обл., м. Вишневе,

до публічного акціонерного товариства "Дніпро-Спецгідроенергомонтаж", м. Київ,

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Дністер-Спецгідроенергомонтаж", Чернівецька обл., м. Новодністровськ,

про стягнення 264 444,40 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року публічне акціонерне товариство "Укргідроенерго" подало до господарського суду міста Києва позов до публічного акціонерного товариства "Дніпро-Спецгідроенергомонтаж" про стягнення 264 444, 40 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.06.2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Дністер-Спецгідроенергомонтаж".

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.07.2016 року у справі №910/9448/16 у позові відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, публічне акціонерне товариство "Укргідроенерго" подала до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 21.07.2016 року у справі №910/9448/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права та процесуального права, в неповному обсязі з'ясував обставини справи, зокрема, не встановив той факт, що матеріалами справи доведена протиправна поведінка відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2016 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укргідроенерго" прийнято до провадження колегією суддів у складі: Агрикова О.В. - головуючий суддя, судді: Майданевич А.Г., Власов Ю.Л. та призначено її розгляд на 21.09.2016 року.

19.09.2016 року через відділ канцелярії Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

21.09.2016 року через відділ канцелярії Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли письмові уточнення апеляційної скарги.

В судовому засіданні 21.09.2016 року, представники позивача та відповідача надали усні пояснення по суті спору, відповіли на запитання суду. Представники третьої особи у судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2016 року розгляд справи відкладено на 12.10.2016 року.

11.10.2016 року через загальний відділ діловодства відповідач подав додаткові письмові пояснення.

В судовому засіданні 12.10.2016 року, представники позивача, відповідача та третьої особи надали усні пояснення по суті спору, відповіли на запитання суду.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, публічним акціонерним товариством "Укргідроенерго" в особі філії "Дирекція з будівництва Дністровської ГЕС" (за договором - орендодавець) та публічним акціонерним товариством "Дніпро-Спецгідроенергомонтаж" (за договором - орендар) укладено договір оренди №3112-2013-9/5 від 31.12.2013 року (далі - договір оренди). (том 1, а.с. 17-24).

Пунктом 1.1. договору оренди передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне цільове користування окреме майно Орендодавця (кран козловий електричний спеціальний в/п 135 (125) ТН, інв. №1144).

Відповідно до 1.2. договору оренди Цільове призначення Об'єкту оренди: використання при виконанні будівельно-монтажних та інших робіт на Дністровській ГАЕС.

У пункті 2.3. договору оренди визначено, що орендар має право на користування об'єктом оренди з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі об'єкту оренди.

Пунктом 2.7. договору оренди встановлено, що об'єкт оренди вважається повернутим (переданим) орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі об'єкту оренди.

Відповідно до п. 3.2. договору, плата за користування об'єктом оренди - плата за користування об'єктом, визначеним в п. 1.1 цього договору. Орендар сплачує орендодавцю плату, місячний розмір якої на момент укладення цього Договору становить 26 444,44 грн., в тому числі ПДВ 20% - 4407,40 грн., згідно протоколу узгодження орендної плати, який є невід'ємним додатком до даного договору.

Згідно з п. 3.6 договору, датою початку строку нарахування орендної плати вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі під час передачі об'єкту оренди орендарю.

Датою закінчення строку нарахування орендної плати вважається дата підписання сторонами акту прийому-передачі під час повернення об'єкту оренди орендодавцю. (п. 3.7. договору оренди).

Відповідно до п. 3.9 договору, у випадку закінчення терміну дії цього договору орендар сплачує орендну плату по день фактичної передачі майна.

Також, сторони погодили у пункті 12.7. договору оренди, що в разі відсутності виробничої необхідності використання об'єкту оренди, орендар може повернути об'єкт оренди орендодавцю, а в разі виникнення виробничої необхідності в межах терміну дії цього договору - орендодавець за письмовим зверненням орендаря знову передає об'єкт оренди останньому. Передача об'єкту оренди описана в цьому пункті договору оформлюється відповідними актами приймання-передачі, які є підставою для призупинення і відновлення дії договору. Таке призупинення і відновлення дії договору в межах його терміну дії не потребує внесення змін до договору, орендна плата не нараховується за період, на який було призупинено термін дії договору відповідно до цього пункту.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що зазначений кран козловий електричний спеціальний в/п 135 (125) ТН, інв. №1144 неодноразово передавався від орендаря до орендодавця та навпаки відповідно й договорі оренди призупинявся, що підтверджується актами приймання - передачі об`єкта оренди, а саме акт від 01.03.2014 року (том 1, а.с. 27), акт від 13.10.2014 року (том 1, а.с. 28), акт від 01.12.2014 року (том 1, а.с. 29), акт від 30.04.2015 року (том 1, а.с. 30), акт від 31.07.2015 року (том 1, а.с. 31), акт від 30.09.2015 року (том 1, а.с. 32), акт від 30.10.2015 року (том 1, а.с. 33), акт від 31.12.2015 року (том 1, а.с. 34) та акт від 29.02.2016 року (том 1, а.с. 35).

На адресу позивача надійшла вимога №05-14/394 від 17.03.2016 року (том 1, а.с. 82) Державної фінансової інспекції України, в якій вимагається від ПуАТ «Укргідроенерго» опрацювати матеріали ревізії та усунути виявлені порушення законодавства в установленому законодавством порядку, розглянути питання про притягнення працівників підприємства, винних у зазначених порушеннях, до встановленої законом відповідальності.

Підставою вищевказаної вимоги була проведена ревізія фінансово - господарської діяльності філії «Диреція будівництва Дністровська ГАЕС» ПуАТ «Укргідроенерго» відповідно до якої встановлено, що за період з 01.01.2014 року по 30.10.2015 рік на порушення ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та умов договору оренди від 31.12.2013 року №3112-2013-9/5, внаслідок не нарахування орендної плати за надання в тимчасове платне користування крану козлового електричного спеціального в/п 135 (125) ТН, який використовувався третьою особою (ТОВ «Дністер - Спецгідроенергомонтаж») Дирекцією недоотримано доходів в сумі 264 444, 40 грн. з ПДВ, що призвело до нанесення матеріальної шкоди (збитків) Дирекції на вказану суму. (том 1, а.с. 38-80).

Спір у справі на думку позивача виник у зв`язку з завданням позивачу під час фактичного користування відповідачем об`єктом оренди на підставі договору оренди №3112-2013-9/5 від 31.12.2013 року збитків на суму 264 444, 40 грн. у вигляді неотриманого прибутку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що в матеріалах справи відсутні докази наявності усіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної поведінки особи, збитки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, винна особа, яка заподіяла збитки виходячи із наступного.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У відповідності з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається із змісту договору, сторонами був встановлений певний порядок внесення орендної плати, а саме, п. п. 3.6., 3.7., 12.7. договору щодо внесення орендної плати за фактичне користування об`єктом оренди на підставі актів приймання - передачі об`єкту оренди.

В матеріалах справи наявна довідка відносно нарахування орендної плати та її оплати відповідачем за весь строк дії договору оренди №3112-2013-9/5 від 31.12.2013 року, яка підписана представниками позивача та скріплена печаткою ПуАТ «Укргідроенерго». (том 2, а.с. 122). Відповідно до вказаної довідки у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем за спірним договором оренди.

Крім того, місцевий господарський суд вірно встановив, що позивач та відповідач у договорі оренди узгодили спеціальний порядок приймання - передачі крану в оренду та з оренди, а також такий, що узгоджується з цим порядок виплати орендної плати, а саме лише в періоди коли кран фактично перебуває в оренді та користування орендаря.

Матеріали справи містять акти приймання - передачі крана від відповідача, що підтверджують факт не використання об`єкту оренди, що в свою чергу відповідно до п. 12.7. договору звільняє відповідача від сплати орендної плати за час не використання крана.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вдповідно до ст.ст.627, 628 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Тобто, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства та умови договору, відповідач не був зобов`язаний сплачувати орендну плату за період не використання об`єкту оренди.

Колегія суддів звертає увагу також на те, що у доданих позивачем актах приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) вказано найменування крану, яких використовувався зовсім інше аніж крану, що є предметом договору оренди, а саме в актах вказано кран козловий 135 (125) +16 т в той час, як у договору оренди вказано кран козловий електричний спеціальний в/п 135 (125) ТН, інв. №1144, а відтак позивачем фактично не доведено факт використання саме крана, який є предметом договору оренди.

Також, слід звернути увагу на те, що акти приймання - передачі об`єкта оренди підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками підприємств. При цьому, акти приймання виконаних робіт (форми КБ-2в), на які посилається позивач в якості доказу використання крана, підписані тими ж представниками позивача, що й ставили свій підпис на актах приймання - передачі об`єкта оренди, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що свідчить про обізнаність останніх про використання крану козлового у вказаних роботах та у той період. Однак ніяких дій щодо припинення використання орендованого майна без належних правових підстав, зазначеними посадовими особами позивача зроблено не було, що також спростовує доводи позивача, що відповідач використовував об`єкт оренди в період, коли, відповідно до актів прийому - передачі об`єкту оренди останній був повернутий позивачеві.

Правомірним також є висновок місцевого господарського суду про те, що виявлені контролюючим органом, а саме ДФІ у Львівській області порушення, не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

Доводи позивача про те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, зокрема тим, що не залучив до участі у справі в якості третьої особи Державну фінансову інспекцію колегією суддів відхиляються оскільки, позивач особисто зобов`язаний виконати вимоги інспекції задля того він і звернувся до господарського суду міста Києва. Крім того, необґрунтованими визнаються доводи апелянта, щодо подання доказів та пояснень Державною фінансовою інспекцією у відношенні позовних вимог, оскільки всі пояснення та докази що використовувались нею у ході проведення ревізії фінансово - господарської діяльності позивача наявні у матеріалах справи, доказів відсутності будь - яких доказів, або неможливості витребувати у інспекції позивачем не надано.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Твердження скаржника про те, що під час прийняття оскаржуваного рішення суд першої інстанції не дотримався вимог процесуального закону, щодо повного та всебічного дослідження обставин справи, судова колегія вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки суд першої інстанції надав правову оцінку наявними у матеріалах справи доказами.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укргідроенерго" на рішення господарського суду міста Києва від 21.07.2016 року у справі № 910/9448/16 залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду міста Києва від 21.07.2016 року у справі № 910/9448/16 залишити без змін.

3.Матеріали справи № 910/9448/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.Г. Майданевич

Ю.Л. Власов