ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.10.2016 Справа № 920/760/16

За позовом: Приватної фірми «Валентина», м. Суми

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», м. Київ

про витребування майна із чужого незаконного володіння

Суддя ДжепаЮ.А.

Представники сторін:

від позивача не прибув

від відповідача ОСОБА_1 (довіреність б/н від 29.06.2016)

За участю секретаря судового засідання Осокіної А.М.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд витребувати у відповідача належне позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 16.10.2006 нежитлове приміщення (підвальне приміщення кафе-закусочна на 24 місця), площею 135,6 м2, яке розташоване за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8; а також стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву від 06.09.2016 (вх. № 7962), проти вимог позивача заперечує та зазначає, що він не є власником нежитлового приміщення (підвального приміщення кафе-закусочна на 24 місця), площею 135,6 м2, яке розташоване за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача надав суду усні пояснення, у яких зазначив, що за ПАТ «Альфа-Банк» зареєстроване право власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8, загальною площею 819,1 м2, а не 135,6 м2, як наполягає позивач.

Представником позивача було подане до суду клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із його зайнятістю в іншому судовому процесі.

Суд, розглянувши подане представником позивача клопотання дійшов висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з наступного.

Матеріали справи містять довіреність на представництво інтересів ПФ «Валентина», видану представнику ОСОБА_2

Діюче законодавство не обмежує сторін певним колом осіб, які можуть представляти їх інтереси в суді, у звязку з чим учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника, відтак інтереси ПФ «Валентина» у відповідності до установчих документів міг би представляти керівник зазначеного товариства.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Судовою ухвалою від 20.09.2016 позивача було зобовязано подати суду докази того, що на даний час нежитлове приміщення (підвальне приміщення кафе-закусочна на 24 місця), площею 135,6 м2, яке розташоване за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8, існує як обєкт нерухомості, а також попереджено про розгляд справи за наявними матеріалами у разі неподання витребуваних судом документів.

Статтею 77 зазначеного Кодексу передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою ухвалою від 20.09.2016 явку представників сторін у наступне судове засідання визнано обовязковою не було.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи суд зазначає, що ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обовязком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

За таких обставин, враховуючи, що провадження у справі № 920/760/16 було порушено 05.08.2016, строк, встановлений статтею 69 ГПК України для розгляду справи у суді майже вичерпано (враховуючи продовження строку розгляду справи судом за клопотанням представника відповідача), матеріали справи містять достатню кількість доказів, на підставі дослідження яких можливо вирішити спір у даному судовому засіданні, а позивач витребуваних судом документів не подав (хоча міг направити такі документи засобами поштового звязку), у звязку з чим суд відмовляє у задоволенні поданого представником позивача клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

16.10.2006 позивач відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу за № 6612, придбав у власність нерухоме майно - нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8 на земельній ділянці, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Суми. Право власності на вказану нерухомість зареєстроване за позивачем ОСОБА_3 підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» 25.10.2006 (номер запису 1000).

19.12.2006 виконавчим комітетом Сумської міської ради було прийняте рішення № 704 «Про надання дозволу на будівництво, реконструкцію, перепланування, капітальний ремонт обєктів», відповідно до якого позивачеві дозволено реконструкцію кафе на площі Незалежності, 8 з надбудовою другого поверху та прибудовою, ПП «ОСОБА_4А.» розроблено робочий проект вказаної реконструкції та погоджено його з головним архітектором управління архітектури та містобудування Сумської міської ради, Сумською обласною санітарно-епідеміологічною станцією (висновок № 185 від 03.04.2007), ГУ МНС України в Сумській області (висновок № 17/4741 від 09.08.2007).

Проведення будівельних робіт з реконструкції кафе на площі Незалежності, 8 у м. Суми з надбудовою другого поверху та прибудовою, позивачем здійснювалось у відповідності до дозволу № 52 від 05.04.2007 на виконання будівельних робіт, виданого інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради, та дозволу на виконання земельних робіт № 44 від 06.04.2007, виданого Зарічною районною в м. Суми адміністрацією.

10.09.2007 господарським судом Сумської області винесено рішення про задоволення позовної заяви Приватної фірми «Валентина» до ФОП ОСОБА_5, а саме визнано за позивачем - Приватною фірмою «Валентина» право приватної власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 819,1 м2, з надбудовою другого поверху та прибудовою, яке реконструйоване з нежитлового приміщення (підвальне приміщення кафе-закусочна на 24 місця) площею 135,6 м2, розташоване за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8.

19.10.2007 року ПФ «Валентина» зареєструвала право власності на нежитлове приміщення загальною площею 819,1 м2, з надбудовою другого поверху та прибудовою, яке реконструйоване з нежитлового приміщення (підвальне приміщення кафе-закусочна на 24 місця) площею 135,6 м2, розташоване за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8 на підставі рішення господарського суду Сумської області від 10.09.2007 по справі № 2/454-07 та отримала від КП «Сумське міське БТІ» Сумської міської ради реєстраційне посвідчення від 19.10.2007 № 1011.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.01.2008 по справі № 2/454-07 рішення господарського суду Сумської області від 10.09.2007 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду справи № 2/454-07 рішенням господарського суду Сумської області від 24.07.2008 за позивачем повторно визнано право власності на спірний об'єкт нерухомості.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.07.2009 по справі № 2/454-07, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 12.112009, рішення господарського суду Сумської області від 24.07.2008 скасовано, у задоволенні позовних вимог ПФ «Валентина» - відмовлено. При цьому судами було встановлено, що власником земельної ділянки за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8, на якій розташоване спірне нежитлове приміщення, є - Сумська міська рада.

Матеріалами справи підтверджується, що у 2009 році Сумська міська рада звернулась до господарського суду Сумської області з позовом до ПФ «Валентина» про зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,05 га за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8 та приведення її у стан, що передував початку будівництва шляхом знесення самовільно збудованого об'єкту нерухомого майна загальною площею 819,1 м2 (справа № 3/246-09).

Рішенням господарського суду Сумської області від 09.09.2014 по справі № 3/246-09 позовні вимоги Сумської міської ради було задоволено в повному обсязі.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 у справі № 3/246-09 рішення суду першої інстанції було скасовано, а Сумській міській раді було відмовлено в позові в повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.05.2015 по справі № 3/246-09 постанову суду апеляційної інстанції скасовано, а рішення господарського суду Сумської області від 09.09.2014 залишено в силі.

На виконання вищевказаного рішення суду відділом Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 48078986 (постанова від 09.07.2015) та ВП № 48089866 (постанова від 10.07.2015).

Отже, на думку позивача, вищезазначеним судовими рішеннями фактично встановлено право володіння ПФ «Валентина» нежитловим приміщенням (підвальне приміщення кафе-закусочна на 24 місця) площею 135,6 м2, розташоване за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8.

У той же час, як свідчать матеріали даної судової справи, 08.11.2007 між сторонами у справі був укладений договір іпотеки, предметом якого є вищезазначене нежитлове приміщення загальною площею 819,1 м2, з надбудовою другого поверху та прибудовою, яке реконструйоване з нежитлового приміщення (підвальне приміщення кафе-закусочна на 24 місця) площею 135,6 м2, розташоване за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 18.11.2013 було відкрито виконавче провадження №40775366 за заявою стягувача з примусового виконання виконавчого листа № 6/751/605/13, виданого 15.03.2013 Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ПФ «Валентина» на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитом - 13 040 000 грн., за відсотками - 302 013 грн., по пені - 99 386, 87 грн. та надано боржнику строк для добровільного виконання судового рішення.

Оскільки в добровільному порядку боржником не було сплачено суму заборгованості, 28.08.2014 державним виконавцем було винесено постанову про опис та арешт належного на праві власності ПФ «Валентина» нежитлового приміщення загальною площею 819,1 м2, з надбудовою другого поверху та прибудовою, яке реконструйоване з нежитлового приміщення (підвальне приміщення кафе - закусочна на 24 місця) площею 135,6 м2, розташоване за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8. У подальшому 20.10.2014 було проведено оцінку даного нерухомого майна суб'єктом оціночної діяльності та визначено вартість в сумі 5 304 000 грн.

Призначені на 17.12.2014 електронні торги не відбулися, у звязку з чим державним виконавцем було складено акт уцінки майна від 26.12.2014 з визначенням його вартості в сумі 4 508 400 грн.

Призначені після уцінки майна на 31.01.2015 електронні торги за лотом № 35245 не відбулись, про що системою було сформовано протокол № 48096.

Відповідно до ч. 5 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» нереалізоване на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення двомісячного строку реалізації майна на комісійних умовах. Майно може бути уцінене не більш як на 30 відсотків. У разі нереалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно уцінюється в такому самому порядку, але не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна.

Відповідно до ч. 6 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Однак, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, після першої уцінки майна та нереалізації його з прилюдних торгів, на підставі заяви стягувача було винесено постанову від 24.02.2015 про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу нежитлового приміщення загальною площею 819,1 м2, з надбудовою другого поверху та прибудовою, яке реконструйоване з нежитлового приміщення (підвальне приміщення кафе - закусочна на 24 місця) площею 135,6 м2, розташоване за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8.

У березні 2015 року ПФ «Валентина» звернулась до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, з посиланням на те, що постановою від 24.02.2015 було неправомірно, з порушенням положень ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», передано стягувачу в рахунок погашення боргу скаржника належне їй на праві власності вищезгадане нежитлове приміщення.

24.03.2015 ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова у задоволенні скарги ПФ «Валентина» на рішення та дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.09.2015 залишено в силі ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 18.05.2015, якою визнано неправомірною постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 24.02.2015 № 40775366, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, якою ПАТ «Альфа-Банк» передано в рахунок погашення боргу позивача нежитлове приміщення загальною площею 819,1 м2, з надбудовою другого поверху та прибудовою, яке реконструйоване з нежитлового приміщення (підвальне приміщення кафе - закусочна на 24 місця) площею 135,6 м2, розташоване за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8.

Судом також встановлено, що 27.04.2015 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу видано свідоцтво про право власності ПАТ «Альфа-Банк» на нежитлове приміщення загальною площею 819,1 м2, з надбудовою другого поверху та прибудовою, яке реконструйоване з нежитлового приміщення (підвальне приміщення кафе - закусочна на 24 місця) площею 135,6 м2, розташоване за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8 та зареєстровано за ПАТ «Альфа-Банк» право власності на вищезазначене нежитлове приміщення з внесенням запису в державний реєстр речових прав на нерухоме майно за № 2043.

У серпні 2015 року ПФ «Валентина» звернулась до господарського суду Сумської області з позовом до ПАТ «Альфа-Банк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимоги на предмет спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу, про визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності від 27.04.2015, виданого ПАТ «Альфа-Банк» приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу на нежитлове приміщення загальною площею 819,1 м2, з надбудовою другого поверху та прибудовою, яке реконструйоване з нежитлового приміщення (підвальне приміщення кафе - закусочна на 24 місця) площею 135,6 м2, розташоване за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8 та вилучення запису № 2043 щодо реєстрації права власності за ПАТ «Альфа-Банк» на вищезазначене нежиле приміщення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 22.03.2016 по справі № 920/1337/15 залишено в силі ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 24.12.2015, якою залишено в силі рішення господарського суду Сумської області від 11.11.2015, яким в задоволенні вищезазначених позовних вимог ПФ «Валентина» до ПАТ «Альфа-Банк», про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності відмовлено.

Зокрема, ухвалою Вищого господарського суду України від 22.03.2016, по справі № 920/ 1337/15 розяснено, що права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, установленого ст.ст. 215, 216 Цивільного кодексу України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 Цивільного кодексу України, які дають право витребувати у набувача це майно.

За вказаних підстав позивачем і заявлений до господарського суду даний позов з вимогою витребувати у відповідача належне позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 16.10.2006 нежитлове приміщення (підвальне приміщення кафе-закусочна на 24 місця), площею 135,6 м2, яке розташоване за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України підстави звільнення від доказування є обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тому господарський суд при розгляді даної судової справи вважає достовірними факти, встановлені вищезгаданими судовими рішеннями.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача (набувача, який не знав і не міг знати про придбання ним за відплатним договором майна в особи, яка не мала права його відчужувати) обмежені та можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

А ч. 2 ст. 388 ЦК України містить заборону витребування майна у добросовісного набувача, якщо це майно було продано у порядку, встановленому для виконання судових рішень, тобто з дотриманням вимог закону при виконанні судових рішень.

Отже, продаж майна прилюдних торгах, проведених з порушенням чинного законодавства щодо порядку виконання судових рішень, не змінює статусу особи, яка придбала майно з прилюдних торгів як добросовісного набувача, у якого майно не може бути витребуване власником за будь-яких умов, а ч. 2 ст. 388 ЦК України, містить заборону витребування майна у добросовісного набувача тільки в тому випадку, якщо це майно було продано у порядку, встановленому для виконання судових рішень, тобто з дотриманням вимог закону при виконанні судових рішень.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 184 вищезазначеного Кодексу річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її.

Предметом розгляду даної судової справи є нежитлове приміщення (підвальне приміщення кафе-закусочна на 24 місця) площею 135,6 м2, яке розташоване за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8, яке позивач у справі придбав за договором купівлі-продажу від 16.10.2006. У той же час відповідач набув право власності на інший обєкт, що характеризується наступними ознаками: нежитлове приміщення загальною площею 819,1 м2, з надбудовою другого поверху та прибудовою, яке реконструйоване з нежитлового приміщення (підвальне приміщення кафе - закусочна на 24 місця) площею 135,6 м2, розташоване за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8.

При цьому, суд, зважаючи на заперечення відповідача, зобовязував позивача подати докази того, що на даний час нежитлове приміщення (підвальне приміщення кафе-закусочна на 24 місця), площею 135,6 м2, яке розташоване за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8, існує як окремий обєкт нерухомості, що може бути витребуваний у відповідача відповідно до вимог ст. 388 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем відповідні докази на підтвердження заявлених вимог подані не були, тому у суду відсутня можливість становити факт того, чи існує на даний час нежитлове приміщення (підвальне приміщення кафе-закусочна на 24 місця), площею 135,6 м2, яке розташоване за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8 як предмет матеріального світу.

Статтею 43 названого Кодексу визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про безпідставність та недоведеність вимог позивача, а тому визнає їх такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України , суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Повне рішення складено 13.10.2016.

Суддя Ю.А.Джепа