ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"03" жовтня 2016 р. Справа № 911/5045/15

За позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

до Міністерства оборони Російської Федерації

про стягнення 514 307,96грн

Суддя С.І. Чонгова

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №1-22-18 від 12.01.2016); ОСОБА_2 (довіреність №1.23-64 від 16.12.2015);

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство обслуговування повітряного руху України звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Міністерства оборони Російської Федерації про стягнення 514307,96грн заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на не здійснення відповідачем оплати рахунків-фактури від 14.10.2014 № 9017/144306/9, від 17.10.2014 №9017/144582/8, від 14.11.2014 №9017/144862/10, від 12.12.2014 №9017/145138/11, від 16.01.2015 №9017/145408/12, від 11.02.2015 №9017/15226/1, від 15.05.2015 №9017/15984/4, від 11.06.2015 №9017/151263/5 виставлених на оплату послуг з аеронавігаційного обслуговування, які надані повітряним суднам відповідача Міністерству оборони Російської Федерації у зоні відповідальності України у серпні грудні 2014 року, січні, квітні, травні 2015 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.11.2015 за відповідним позовом порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 22.03.2016 суддею Третьякова О.О.

Ухвалою господарського суду від 23.11.2015 провадження у справі № 911/5045/15 зупинено, у звязку із зверненням суду з судовим дорученням до компетентного органу про вручення документів.

26.02.2016 до господарського суду Київської області надійшла ухвала арбітражного суду м. Москва про неможливість виконання судового доручення у звязку з неявкою в засідання представника Міністерства оборони Російської Федерації.

Проте, до господарського суду Київської області 02.02.2016 надійшло повідомлення про вручення поштового відправлення документів, направлених господарським судом Київської області, на адресу відповідача у даній справі.

У звязку із перебуванням судді Третьякової О.О. у довготривалій відпустці 12.03.2016 було здійснено повторний автоматизований розподіл судових справ між суддями.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 12.03.2016, справу № 911/5045/15 передано для подальшого розгляду судді Чонговій С.І.

Ухвалами господарського суду Київської області від 14.03.2016 у даній справі, вказану справу прийнято до провадження суддею Чонговою С.І. та поновлено провадження у даній справі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.03.2016 розгляд вказаної справи відкладено на 03.10.2016, у звязку із зверненням суду з судовим дорученням до компетентного органу про вручення документів.

Відповідачі у справі Міністерство оборони Російської Федерації письмового відзиву по суті позовних вимог не надало.

Розглянувши матеріали справи, подані письмові пояснення та докази, суд приходить висновку щодо припинення провадження у даній справі з огляду на таке.

Позивач звернувся з вимогами про стягнення 514 307,96грн, з відповідача у даній справі Міністерства оборони Російської Федерації, за послуги з аеронавігаційного обслуговування надані повітряному судну відповідача.

Підставою даного позову є не здійснення відповідачем оплати рахунків-фактури від 14.10.2014 № 9017/144306/9, від 17.10.2014 №9017/144582/8, від 14.11.2014 №9017/144862/10, від 12.12.2014 №9017/145138/11, від 16.01.2015 №9017/145408/12, від 11.02.2015 №9017/15226/1, від 15.05.2015 №9017/15984/4, від 11.06.2015 №9017/151263/5 виставлених на оплату послуг з аеронавігаційного обслуговування, які надані повітряним суднам відповідача Міністерству оборони Російської Федерації у зоні відповідальності України у серпні грудні 2014 року, січні, квітні, травні 2015 року.

Відповідач у даній справі Міністерство оборони Російської Федерації є іноземною юридичною особою.

Відповідно до ст. 124 ГПК України, підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами ст. 1, 2, 4-1 ГПК України, господарськими судами України розглядаються спори між субєктами господарювання щодо захисту порушених прав чи законних інтересів.

Статтею 2 Господарського Кодексу України, учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Як визначено ст. 3 Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року (до якої Україна приєдналась 10.08.1992 та яка набула чинності 09.09.1992, а також до якої приєдналась Росія 15.10.1970), a) ця Конвенція застосовується тільки до цивільних повітряних суден і не застосовується до державних повітряних суден; b) повітряні судна, що використовуються на військовій, митній і поліцейській службах, розглядаються як державні повітряні судна; c) жодне державне повітряне судно Договірної держави не здійснює польоту над територією іншої держави і не робить на ній посадку, окрім як з дозволу, що надається спеціальною угодою або іншим чином, і згідно з її умовами; d) Договірні держави при встановленні правил для своїх державних повітряних суден зобов'язуються звертати належну увагу на безпеку навігації цивільних повітряних суден.

Відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право», цей Закон встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок.

Згідно ст. 1 вказаного Закону, приватноправові відносини - відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб'єктами яких є фізичні та юридичні особи;

Іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Як визначено ст. 30 вказаного Закону, до приватноправових відносин з іноземним елементом за участю держави та юридичних осіб публічного права застосовуються правила цього Закону на загальних підставах, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст. 2 Закону, цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом: 1) визначення застосовуваного права; 2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; 3) підсудність судам України справ з іноземним елементом; 4) виконання судових доручень; 5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.

Відповідно до приписів ст. 43, 44 Закону України «Про міжнародне приватне право», сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є, зокрема: виконавець за договорами про надання послуг.

Згідно ст. 76 Закону України Про міжнародне приватне право, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом зокрема у випадку, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Проте, позивачем не надано суду доказів на підтвердження виконання відповідачем у даній справі Міністерством оборони Російської Федерації функцій учасника господарських відносин, а також не надано доказів наявності укладення угод на здійснення комерційних рейсів особою відповідача, тобто наявності між сторонами саме приватноправових відносин.

У даному випадку Міністерством оборони Російської Федерації виконувались функції від держави, в розумінні приписів Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року. Відповідно до якої повітряні судна, що використовуються на військовій, митній і поліцейській службах, розглядаються як державні повітряні судна.

Таким чином, у даному випадку між сторонами склались не приватноправові, а публічно-правові відносини та відповідно згідно з сутністю міжнародного судового імунітету зазначений спір не підлягає розгляду в господарських судах України, у звязку з тим, що склад учасників судового процесу не відповідає вимогам господарського процесуального законодавства.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Керуючись ст. п.1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі №911/5045/15 припинити.

2. Копії ухвали направити сторонам у справі.

Суддя С.І. Чонгова