РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2016Справа №910/12854/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 5»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Габітус Дизайн»

про стягнення 2106,69 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Гіневська-Фареник М.О. (представник за довіреністю);

від відповідача - Юхно В.М. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 5» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Габітус Дизайн» про стягнення заборгованості за надані послуги в розмірі 2106,69 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, в порушення умов укладеного між сторонами Договору про організаційне здійснення діяльності та надання послуг №Р/5 від 26.02.2015 своєчасно не оплачені надані позивачем послуги з розміщення реклами, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість за період з вересня 2015 року по 30 квітня 2016 року в сумі 1960 грн., яку просить стягнути позивач.

Крім того, на вказану заборгованість позивачем відповідно до положень ст.625 ЦК України нараховано за період з вересня 2015 року по квітень 2016 року інфляційні втрати в розмірі 124,70 грн., та 3% річних в розмірі 21,99 грн.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 2106,69 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі, також зазначив, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Габітус Дизайн» в повному обсязі погашено існуючу заборгованість перед позивачем на підтвердження чого надав Платіжне доручення №459475 від 30.09.2016 на суму 2106,69 грн.

Разом з тим, позивач підтвердив факт оплати відповідачем заборгованості в розмірі 2106,69 грн., проте додатково зазначив, що у зв'язку з тим, що відповідачем в платіжному дорученні не було відображено період за який останній сплатив заборгованість так само як і не зазначено, що заборгованість сплачується за розглядуваним позовом, позивач зарахував зазначену суму в рахунок оплати платежів за розміщення реклами за подальше користування відповідачем стендами. Відтак позивачем було зараховано оплату тільки основної заборгованості за розглядуваним позовом.

На підставі чого позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 124,70 грн., та 3% річних в розмірі 21,99 грн.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 02.11.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рада 5» (партнер 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Габітус Дизайн» (партнер 2) укладено Договір №Р/5 про організоване здійснення діяльності та надання послуг, договір укладено з метою забезпечення споживачів послугами щодо утримання будинку в належному стані, а також з метою забезпечення надання інформації мешканцям будинку, сторони договору дійшли згоди узгоджено здійснювати діяльність, пов'язану з утриманням під'їздів в будинку, а партнер 2 зобов'язується забезпечувати споживачів необхідною інформацією та компенсувати партнеру 1 за надані послуги з моніторингу стану інформаційного матеріалу в порядку та на умовах, визначених цим договору (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору, партнер 1 зобов'язується укладати із споживачами договори про надання житлово-комунальних послуг.

Партнер 1 з метою реалізації умов цього договору забезпечує на безоплатній основі доступ партнера 2 під'їзду будинку, для надання якісних послуг з утримання частини будинку та прибудинкової території, а також забезпечення додатковим інформаційним обслуговуванням мешканців у порядку та на умовах визначених даним договором.

Партнер 2 зобов'язується здійснювати надання інформаційних послуг мешканцям будинку.

Відповідно до п.2.1.1 Договору, партнер 1 зобов'язаний укласти із споживачами договори про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з п.2.2.5 Договору, партнер 2 зобов'язаний забезпечувати мешканців будинку необхідною інформацією в порядку, встановленому даним договором та чинним законодавством.

Умовами п.2.3.2 Договору визначено, що партнер 1 має право вимагати у партнера 2 компенсації за спожиту ним електроенергію та оплату за послуги з моніторингу спожитої ним електроенергії, послуги з нагляду за інформаційним матеріалом в порядку та ну строки визначені цим договором.

Пунктом 3.2.1 Договору визначено, що партнер 2 зобов'язується оплачувати та компенсувати послуги в порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до п.3.3 Договору, вартість послуг за цим договором становить:

За надання послуг нагляду за інформаційним матеріалом - 35 грн. за 1 (один) інформаційний матеріал, кількість яких визначається кожного місяця сторонами на підставі актів встановлення.

Розрахунковим періодом є календарний місяць.

До розрахунків за послуги, передбачені п.3.3 Договору, застосовується авансова система оплати послуг. Платежі вносяться партнером 2 не пізніше 10 числа місяця, що є розрахунковим на поточний рахунок партнера 1.

Згідно з п.8.1 Договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом одного року.

Договір вважається продовженим на кожний наступний термін, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду (п.8.2 Договору).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рада 5» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Габітус Дизайн» підписано Акт від 03.03.2015 відповідно до якого представником ТОВ «Габітус Дизайн» було розміщено в ліфтовому холі будинку №23А по бул. Л.Українки парадне 1 інформаційний стенд розміром 29,7*42,2 см..

Відтак у відповідності до умов договору, на підставі зазначеного акту, місячна вартість розміщення реклами складає 245 грн.

Відповідач свої зобов'язання за договором щодо своєчасної та повної сплати вартості розміщення реклами виконав частково, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість станом на 30.04.2016 за отримані послуги в розмірі 1960 грн. за період з вересня 2015 року по 30 квітня 2016 року.

Факт існування у відповідача заборгованості перед позивачем належним чином підтверджений наявними у матеріалах справи документами та визнаний відповідачем.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України передбачений обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення вказаної суми заборгованості в розмірі 1960 грн. підлягають задоволенню.

В той же час, суд приймає до уваги ту обставину, що в ході розгляду справи відповідачем було подано заяву про визнання позову відповідно до якої останній погасив перед позивачем заборгованість зі сплати заборгованості за надані послуги у розмірі 2106,69 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №459475 від 30.09.2016 на суму 2106,69 грн. з призначенням платежу: Погашення заборгованості за послуги розміщення інформаційного стенду згідно Договору №Р/5 від 26.02.2015.

Згідно зі ст.78 Господарського процесуального кодексу України, відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

Відповідно до ч. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відтак, враховуючи, що відповідачем подано заяву про визнання позову та сплачено грошові кошти в розмірі 2106,69 грн., з урахуванням тверджень позивача, щодо зарахування виказаної суми в погашення основної заборгованості за договором та за подальше користування рекламними стендами, провадження у справі в частині стягнення з відповідача 1960 грн. основної заборгованості підлягає припиненню в зв'язку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості за період з вересня 2015 року по квітень 2016 року (включно), відповідно до якого сума інфляційних втрат складає 124,70 грн., сума 3% річних становить 21,99 грн., суд дійшов висновку про його обґрунтованість і відповідність умовам закону та договору, внаслідок чого зазначені суми підлягають стягненню з відповідача.

Разом з тим, суд приймає доводи позивача, що у зв'язку з тим, що в платіжному дорученні №459475 від 30.09.2016 не зазначено період за який сплачується заборгованість, позивач зарахував зазначені кошти в рахунок погашення заборгованості за період після звернення позивача до суду із указаним позовом.

На підставі викладеного суд прийшов висновку щодо наявності підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Габітус Дизайн» 124,70 грн. інфляційних втрат та 21,99 грн. 3% річних.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки сума основної заборгованості сплачена відповідачем після звернення позивача до суду та сплати ним судового збору, витрати зі сплати судового збору, на підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Габітус Дизайн» (02068, м. Київ, вул. А. Ахматової, буд. 3; ідентифікаційний код 37152920) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 5» (02068, м. Київ, вул. А. Ахматової, буд. 3; ідентифікаційний код 32070545) 124 (сто двадцять чотири) грн. 70 коп. інфляційних втрат, 21 (двадцять одна) грн. 99 коп. 3% річних та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Провадження у справі в частині стягнення 1960 (одна тисяча дев'ятсот шістдесят) грн. основного боргу припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 11.10.2016

Суддя Я.В. Маринченко