РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2016Справа №910/15567/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСО"

До Міністерства оборони України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

відповідача: Департамент державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства Оборони України

Про стягнення 1 498 800,00 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Кульбака С.Е. (директор ТОВ "ІСО")

від відповідача: Гребенюкова Ю.С. (дов. № 220/823/д від 30.12.2015)

від третьої особи: не з'явився

В судовому засіданні 12.10.2016 відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСО" до Міністерства оборони України про стягнення 1 498 800,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2016 порушено провадження у справі № 910/15437/16 та призначено розгляд справи на 07.09.2016.

В судове засідання, призначене на 07.09.2016, представник позивача з'явився, надав пояснення по справі.

В судове засідання, призначене на 07.09.2016, представник відповідача не з'явився, однак через канцелярію Господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.

В судове засідання, призначене на 07.09.2016 представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

07.09.2016 розгляд справи відкладено на 28.09.2016.

28.09.2016 судове засідання не відбулося у зв'язку із перебуванням судді Лиськова М.О.

03.10.2016 ухвалою суду розгляд справи призначено на 12.10.2016.

В судове засідання, призначене на 12.10.2016, представники позивача та відповідача з'явились та надали пояснення по справі.

В судове засідання, призначене на 12.102016, представник третьої особи не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.10.2015 між позивачем, як постачальником та відповідачем, як замовником було укладено Договір № 286/3/15/528 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби, відповідно до предмету якого, постачальник зобов'язується у 2015 році поставити замовникові одяг верхній, інший, чоловічий і хлопчачий (Лот2. Костюм (куртка і штани) літній польовий) в замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки ( терміни), вказані у Договорі.

Згідно п. 1.2. договору поставці підлягають (Костюм (куртка і штани) літній польовий) відповідність ТУ У 14.01-8:2015 та зразку-еталону у кількості 10 000 комплектів, загальною вартістю 7 494 000,00 грн. Постачальник самостійно закуповує сировину, матеріали, які встановленим порядком погоджуються з замовником. Замовником погоджено виготовлення костюму(куртка і штани) літнього польового з тканини типу 1,2,3,4,5 клас 10,11,12 згідно ТУ У 13.2-4: 20151.3.

За своєю правовою природою правовідносини, що виникли між сторонами є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 названого кодексу).

Рішенням Господарського суду м. Києва № 9107962/16 зобов'язано Міністерство оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6, ) виконати обов'язки за Договором від 30.140.2015 № 286/3/15/528 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "ІСО"(01023, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 139, офіс 345 ідентифікаційний код 35920687) і забезпечити проведення приймального контролю (якості) товару та подальше приймання від Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСО" виготовленого товару - костюмів (куртка і штани) літніх польових в кількості 9 000 комплектів вартістю 6 744 600,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На виконання вказаного рішення відповідачем було прийнято товар - костюми (куртка і штани) літні польові в кількості 2 00 комплектів вартістю 1 498 800 грн., але надані позивачем документи на оплату були повернуті без реалізації у зв'язку із закінченням бюджетного року.

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30 банківських днів.

Відповідачем поставлений товар в повному обсязі оплачено не було, таким чином у відповідача перед позивачем наявна заборгованість в сумі 1 498 800 грн.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, свого обов'язку щодо поставки товару відповідачем не виконано, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість у розмірі 1 498 800 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСО" (01023, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 139, офіс 345 ідентифікаційний код 35920687) основну заборгованість в сумі 1 498 800 грн. та судовий збір в розмірі 22 482 грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 18.10.2016

Суддя М.О. Лиськов