Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
УХВАЛА

від "17" жовтня 2016 р. у справі № 927/104/16

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Оленич Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №927/104/16

за позовом: Селянського фермерського господарства «Світанок», с. Погреби, Прилуцький район, Чернігівська область, 17560; адреса для листування: вул. Густинська, 13, м. Прилуки, 17500

до відповідача: Селянського фермерського господарства «Едельвейс», вул. Степаненка, 30, с. Воровського, Прилуцький район, Чернігівська область, 17525

про відшкодування збитків 271650грн.18коп.

у присутності представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1 адвоката, договір № 13 від 22.02.2016, ордер АА №074581 від 22.02.2016.

ВСТАНОВИВ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 268050грн.18коп. збитків, завданих майну, належному позивачу, та 3600грн. збитків, повязаних з проведенням експертизи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході виконання судового рішення про повернення позивачу комбайну Claas «Мега-208», 1995 року випуску, р/н НОМЕР_1 встановлено факт розукомплектації цього комбайну, внаслідок чого експлуатація комбайну є неможливою, а тому, за твердженням позивача, йому заподіяні збитки у заявленій до стягнення сумі.

Відповідач проти позову заперечує, стверджуючи, що під час передачі комбайну позивачем, як стягувачем за виконавчим провадженням, не висловлено зауважень щодо технічного стану сільськогосподарської техніки. В межах виконавчого провадження, відкритого на виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 10.07.2015 №927/50/15, судові експерти державним виконавцем не залучались, а ОСОБА_2, яким складено та підписано Акт огляду зернозбирального комбайну від 13.08.2015, під час повернення комбайну був присутній як понятий. Крім того, відповідач стверджує, що позивачем не зазначаються, внаслідок яких неправомірних дій відповідача заподіяно збитки, щодо відшкодування яких виник спір.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними у справі повідомленнями про вручення поштового відправлення позивачу та розписка представника відповідача про повідомлення йому дати, часу та місце розгляду справи.

В судове засідання зявився представник відповідача.

В звязку із задоволенням клопотання відповідача про відмову від здійснення фіксації судового процесу технічними засобами засідання господарського суду проведено без фіксації технічними засобами. Хід судового процесу відображено у протоколі судового засідання.

Представник позивача в судове засідання не зявився. До початку судового засідання від позивача не надходили будь-які клопотання або пояснення щодо причин неявки його представника в судове засідання, призначене саме на 17.10.2016.

Документи, витребувані ухвалами суду від 31.08.2016 та від 08.09.2016, позивач суду не надав, не пояснивши при цьому причини неможливості надання вказаних документів.

Приймаючи до уваги, що явка уповноважених представників сторін судом обовязковою не визнавалась, тому в силу ст.22 Господарського процесуального кодексу України участь представників сторін є правом сторін, яким вони користуються на власний розсуд, в звязку з чим суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи по суті за відсутності представника позивача.

Дослідивши в ході розгляду справи по суті наявні у справі матеріали, вислухавши пояснення та доводи представника відповідача, суд приходить до висновку, що позовну заяву належить залишити без розгляду з огляду на таке:

Постановою Вищого господарського суду України від 28.07.2016 у справі №927/104/16 скасовано рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.04.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2016 у даній справи, а справу направлено на новий розгляд.

Скасовуючи вищезазначені судові рішення, суд касаційної інстанції зазначив у постанові, які обставини, що мають значення для вирішення спору по суті, не були зясовані та встановлені та надав вказівки щодо їх встановлення.

Відповідно до ст.111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Судом в ході здійснення нового розгляду даної справи двічі в ухвалах від 31.08.2016 та від 08.09.2016 зобовязувалось позивача надати докази, що мають значення для вирішення спору, з урахуванням вказівок, які містяться в постанові Вищого господарського суду України від 28.07.2016.

Відповідно до ст.4-7 Господарського процесуального кодексу України судове рішення приймається суддею за результатами обговорення всіх обставин справи.

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом ст.32,33 Господарського процесуального кодексу України наявність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, встановлюється судом на підставі доказів, які подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В силу ст.36 вищеназваного Кодексу письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до ч.3 ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

З метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суд зобовязував позивача надати належні та допустимі докази, які необхідні для повного та всебічного встановлення всіх обставин справи, а саме: належним чином засвідчену копію акту приймання-передачі предмета договору купівлі-продажу від 26.06.2013; докази, що підтверджують стан та первісну комплектацію-специфікацію зернозбирального комбайну марки Claas «Мега-208», 1995 року випуску, реєєстраційний номер НОМЕР_1, заводський номер 09450190 з зерновою жаткою, 1995 року випуску на момент передачі цього майна на підставі акту приймання-передачі предмета договору купівлі-продажу від 26.06.2013; належні та допустимі докази, які підтверджують фактичний стан зернозбирального комбайну марки Claas «Мега-208», 1995 року випуску, реєєстраційний номер НОМЕР_1, заводський номер 09450190 з зерновою жаткою, 1995 року випуску на момент повернення вказаного майна в межах виконавчого провадження; письмові пояснення щодо наявності всіх складових елементів цивільного правопорушення, наслідком якого є відповідальність у вигляді відшкодування збитків, із зазначенням доказів, які підтверджують факт заподіяння збитків, неправомірну поведінку відповідача та причинно-наслідковий звязок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками.

Позивачем вищевказані документи по справі не надані.

Відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України на сторони покладений обовязок вживати всіх заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Матеріалами справи підтверджується факт належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення ухвали суду від 31.08.2016 (а.с.175) та ухвали суду від 08.09.2016 (а.с.201-202), проте будь-яких пояснень та доказів наявності обєктивних обставин, які унеможливлювали або істотно утруднювали позивачу вчинити відповідні процесуальні дії, позивач суду не надав, клопотань про витребування цих доказів в порядку ст.38 Господарського процесуального кодексу України позивачем не заявлено.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин ненадання позивачем до матеріалів справи витребуваних судом документів.

Відсутність витребуваних судом документів перешкоджає встановленню фактичних обставин справи, зокрема факту стану зернозбирального комбайну марки Claas «Мега-208» в його первісної комплектації на момент його передачі відповідачу на підставі акту приймання-передачі предмета договору купівлі-продажу від 26.06.2013, так й стану цього майна на момент повернення його позивачу в межах виконавчого провадження; а також перешкоджає зясуванню питань про конкретні неправомірні дії, які вчинені відповідачем, наслідком яких є обовязок відповідача відшкодувати заподіяні збитки, та наявність причинно-наслідкового звязку між діями відповідача і збитками.

В силу ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, за відсутності витребуваних судом доказів неможливо повно, всебічно та обєктивно встановити всі обставини справи та правильно вирішити спір по суті в даному судовому засіданні.

За змістом п.5 ч.1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, що встановлений ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк вирішення спору по даній справі закінчується саме 17.10.2016, що унеможливлює відкладення розгляду справи, тому суд приходить до висновку, що позовну заяву належить залишити без розгляду.

Згідно з ч.2 ст.81 Господарського процесуального кодексу України при винесенні ухвали про залишення позову без розгляду в ній можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 ч.2 ст.83 цього Кодексу.

Відповідачем в судовому засіданні, яке відбулось 08.09.2016, подано заяву про відшкодування за рахунок позивача сплачених відповідачем судових витрат, а саме: судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг та витрат, повязаних з оплатою послуг адвоката.

Відповідно до ст.44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються, зокрема, і сплачених сум судового збору та оплати послуг адвоката.

Статтею 49 Господарського процесуального кодексу України визначено порядок розподілу судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, та порядок розподілу сум, які сплачені сторонами за послуги адвоката.

При цьому, чинним господарським процесуальним законодавством не передбачається можливість вирішення судом першої інстанції питання про розподіл судового збору, сплаченого учасниками господарського процесу при подачі апеляційної та касаційної скарг на рішення, яке було скасовано судом касаційної інстанції. Відтак, заява в частині відшкодування позивачем відповідачу сплачених останнім сум судового збору за подачу апеляційної та касаційної скарг не може бути задоволена.

Разом з тим, в частині відшкодування витрат на оплату послуг адвоката заяву належить задовольнити, приймаючи до уваги таке.

Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем та Адвокатським обєднанням «Адвокатська контора «ЛОГОС» укладено договір №13 від 22.02.2016 про надання адвокатських послуг, зокрема щодо представлення інтересів відповідача в загальних та спеціалізованих судах всіх інстанцій. Повноваження адвоката ОСОБА_1, який представляв інтереси відповідача в процесі по розгляду даної справи підтверджуються вищезазначеним договором та ордером серії АА №074581 від 22.02.2016. Факт надання відповідних послуг підтверджується актом №ОУ-0000012 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 03.08.2016 на суму 20000грн., підписаним представниками Адвокатського обєднання та відповідача і скріпленим відбитками печаток. Грошові кошти в сумі 20000грн. перераховані відповідачем на рахунок АО «АК «ЛОГОС», про що свідчить примірник оригіналу платіжного доручення №86 від 29.08.2016 з відміткою банківської установи про проведення платежу.

Приймаючи до уваги, що позов залишено судом без розгляду внаслідок ненадання позивачем без поважних причин витребуваних судом доказів, які мають значення для вирішення спору по суті, тому суд вважає за доцільне покласти на позивача витрати, понесені відповідачем в звязку з оплатою послуг адвоката та стягнути з позивача на користь відповідача 20000грн.

Розяснити сторонам, що відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» ухвала господарського суду є виконавчим документом.

Керуючись ст.ст.4-3, 4-7, 22, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 81, 86, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов залишити без розгляду.

Стягнути з Селянського фермерскього господарства «Світанок», Чернігівська область, Прилуцький район,с.Погреби; адреса для листування: Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Густинська, 13 (ідентифікаційний код 14249861) на користь Селянського фермерського господарства «Едельвейс», Чернігівська область, Прилуцький район, с.Воровського, вул.Степаненка, б.30 (ідентифікаційний код 24842844) 20000грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Дана ухвала набирає законної сили з 17 жовтня 2016 року та є виконавчим документом.

Ухвала може бути предявлена до виконання протягом трьох років.

Суддя Т.Г.Оленич