ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

17 жовтня 2016 р.

Справа № 902/684/16

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Технологічна Паливна Компанія" (вул.Антоновича, буд.33-В, м.Київ, 03150)

до:Приватного підприємства "ТАУ-Поділля" (вул.Театральна, 14, м.Вінниця, 21050)

про стягнення 2 156 559,42 грн.

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Cекретар судового засідання Кузьменко В.В.

Представники

позивача: ОСОБА_1

відповідача:ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технологічна Паливна Компанія" звернулось до господарського суду Вінницької облаcті з позовом до приватного підприємства "ТАУ-Поділля" про стягнення 2 156 559,42 грн.

Ухвалою суду від 11.08.2016 року за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/684/16 з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 31.08.2016 року.

Ухвалою суду від 31.08.2016 року, 22.09.2016 року та 10.10.2016 року розгляд справи відкладено на 17.10.2016 року, з об'єктивних причин.

В судове засідання призначене на 17.10.2016 року з'явились представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача позов підтримав в сумі 1756559,42 грн. Представник відповідача в судовому засіданні подав докази проплати боргу на загальну суму 400 000,00 грн., при цьому наявний борг визнає.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

20 липня 2015 року р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Технологічна Паливна Компанія" (Постачальник) та Приватним підприємством "ТАУ-Поділля" (Покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів № 647, відповідно до якого, Постачальник зобов' язується передати в погоджені строки, а Покупець прийняти і оплатити на умовах, викладених в Договорі, нафтопродукти, іменовані далі за текстом - "Товар", найменування, кількість, ціна яких вказується в накладних документах на Товар, які оформлюються на кожну окрему партію Товару.

Відповідно до п. 3.1. Договору, загальна ціна цього Договору визначається кількістю отриманого та оплаченого Товару Покупцем протягом всього строку дії Договору. Вартість кожної окремої партії Товару визначається Постачальником в рахунках-фактурах та накладних документах.

Відповідно до п. 3.2. Договору, Покупець зобов'язується оплатити повну вартість (в розмірі 100%) Товару (в тому числі ПДВ), відображену в рахунках-фактурах та накладних документах на Товар, (видаткових накладних та/або актах приймання-передачі), протягом 1 (одного) робочого дня, з дати здійснення поставки Товару. Платіжні документи за цим Договором оформлюються згідно умов чинного законодавства України, з дотриманням усіх вимог, які зазвичай ставляться до змісту та форми таких документів, з обов'язковим зазначенням номеру та дати укладання Договору згідно з яким здійснюється оплата грошових коштів, а також номер та дату відповідного рахунку-фактури.

Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок банківської установи Постачальника (п. 3.4. Договору).

Підсумкові взаєморозрахунки Сторін у відповідності з актом звірки повинні бути проведені Сторонами не пізніше 3 (трьох) робочих днів з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін, з урахуванням умови, визначеної п.3.2. цього Договору (п. 3.6. Договору).

Грошові кошти, які отримані від Покупця в рамках дії цього Договору, першочергово направляються на погашення заборгованості (у випадку наявності такої) та оплату штрафних санкцій, які застосовуються до Покупця, залишок направляється на оплату вартості Товару (п. 3.7. Договору).

У випадку проведення Покупцем оплати, яка перевищує погоджений між сторонами об'єм партії Товару, сплачені надлишкові кошти зараховуються як передоплата майбутніх поставок, в рамках цього Договору, при цьому з Постачальника не стягуються будь-які проценти за користування грошовими коштами, які отримані в якості передоплати (п. 3.8. Договору).

Цей Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до 31 грудня 2016 року, а в частині розрахунків до їх повного проведення. Якщо жодна зі сторін у термін одного місяця до закінчення терміну дії договору не виявила бажання його розірвати, договір уважається пролонгованим на термін 1 рік з дати його закінчення на тих самих умовах (п. 6.1. Договору).

Як видно з матеріалів справи на виконання умов договору позивачем було перераховано відповідачу 15 088 625,84 грн., що стверджується платіжними дорученнями копії яких містяться в матеріалах справи.

В свою чергу відповідач на підставі видаткових накладних передав позивачу, а позивач прийняв товар на загальну суму 12 690 066,42 грн.

Одночасно як стверджується матеріалами справи відповідач платіжними дорученнями № 14532 від 22 лютого 2016 року та № 18 від 25 лютого 2016 року повернув позивачу грошові кошти в розмірі 242 000,00 грн.

З врахуванням викладеного у відповідача виникла заборгованість, у вигляді сплачених надлишкових коштів перед позивачем в розмірі 2 156 559,42 грн. При цьому, після подання позову до суду заборгованість зменшилась на 400 000,00 грн.,

На день розгляду справи у суді, заборгованість відповідача перед позивачем становить 1 756 559,42 грн.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши і оцінивши надані докази, суд дійшов такого висновку.

Ст. 193 Господарського кодексу України (ГК України) визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як випливає з наявних матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, що випливають з договору поставки.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України одна сторона - продавець передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд зазначає, що відповідачем після подання позову до суду було повернуто попередню оплату в розмірі 400 000,00 грн.,, що стверджується платіжними дорученнями: № 152 від 19 вересня 2016 року на 200000,00 грн.; № 173 від 30 вересня 2016 року на суму 70000,00 грн.; № 195 від 10 жовтня 2016 року на суму 130000,00 грн.

Як наголошено в п.4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

У пункті 4.4 вказаної постанови зазначено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. При цьому припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що між сторонами відсутній спір в частині стягнення основної заборгованості в сумі 400000,00 грн., а тому провадження у цій частині підлягає припиненню згідно п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Виходячи з викладеного, враховуючи доведеність того, що відповідачем було порушено умови договору, а саме не було поставлено передбачений договором товар, тому суд, вважає вимогу позивача про стягнення попередньої оплати в розмірі 1 756 559,42 грн. правомірними та обґрунтованими, з огляду на що задовольняються в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

З врахуванням викладеного позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з положеннями ст. 49 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 43, 49 , 80, 82, 84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 400 000,00 грн. попередньої оплати відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Стягнути з Приватного підприємства "ТАУ-Поділля" (вул. Театральна, 14, м. Вінниця, 21050, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технологічна Паливна Компанія" (вул. Антоновича, 33-В, м. Київ, 03150, ) 1 756 559,42 грн. попередньої оплати; 32 348,39 грн. витрат на сплату судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18 жовтня 2016 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи