ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2016 р.Справа № 916/1621/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Гладишевої Т.Я.,

ОСОБА_1

секретар судового засідання Максіміхіна Ю.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 12.10.2016р.:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю;

від відповідача: не зявився;

від третьої особи: ОСОБА_3, за довіреністю;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси

на рішення господарського суду Одеської області

від 31 серпня 2016 року

по справі № 916/1621/16

за позовом Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси

до відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Енергетичне обєднання Проект монтаж наладка

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державної фінансової інспекції в Одеській області

про стягнення 43452 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 12.10.2016р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Одеської області від 31.08.2016р. по справі №916/1621/16 (суддя Смелянець Г.Є. ) відмовлено в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Енергетичне обєднання Проект монтаж наладка за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державної фінансової інспекції в Одеській області про стягнення 43452 грн. з посиланням на те, що позивачем не доведено порушення зобовязання відповідачем, наявності збитків, причинного звязку між порушенням зобовязання та збитками та вини відповідача. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, а виявлені внутрішньою ревізією порушення не можуть впливати на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Комунальне підприємство Теплопостачання міста Одеси звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій позивач просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 31.08.2016р. по справі №916/1621/16 повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, мотивуючи це тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, а висновки, викладені в рішенні не відповідають вимогам законодавства з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове засідання 12.10.2016р. не зявився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 16.09.2016р.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси, заслухавши представників позивача та третьої особи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що рішення першої інстанції слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.08.2014р. між Комунальним підприємством Теплопостачання міста Одеси (замовник) та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Енергетичне обєднання Проект монтаж наладка (виконавець) укладено договір №ТГО-335/14 на виконання робіт з розробки проектно-кошторисної документації, згідно з яким виконавець зобовязується виконати роботи по проектуванню „Реконструкція ділянки теплової траси по вул. Канатна (від ТК2с41 до ТК 2с48), відповідно до вимог ДСТУ БД.1.1-7:2013 „Правила визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектно документації на будівництво та згідно завдання на проектування, наданого Замовником (Додаток №1) у строки, визначені календарним планом (Додаток №2), а Замовник зобовязується прийняти та оплатити роботу згідно з умовами даного договору (п.1.1 договору).

Результатом виконаних робіт, визначених в п.1.1. договору, є проектно кошторисна документація (надалі ПКД). Строк виконання робіт визначений у календарному плані. (п.п.1.2., 1.3. договору).

За положеннями п. 2.1 договору загальна вартість робіт по договору визначається на підставі протоколу узгодження договірної ціни (додаток №3) та складає 133 768грн. (у т.ч. ПДВ 20% - 22 294грн.).

Після укладання договору замовник перераховує виконавцю авансовий платіж у розмірі 50% від узгодженої договірної ціни, що складає 66 884грн. (у т.ч. ПДВ 20% - 11147 грн.) (п.2.2 договору).

Розрахунок за виконані роботи здійснюється на підставі акту виконаних робіт протягом 10-ти банківських днів з моменту підписання відповідного акту, шляхом перерахування грошових коштів (з урахуванням раніше сплаченого авансового платежу) на розрахунковий рахунок виконавця, згідно виставленого рахунку (п. 2.4. договору).

Відповідно до умов п.3.2.1., п.3.2.4. договору виконавець зобовязаний виконувати роботи згідно з вихідними даними для ПКД і відступати від них тільки за письмовою згодою замовника та провести експертизу ПКД в ДП „Укрдержбудекспертиза та надати позитивний висновок експертизи.

Згідно з умовами п. 5.1. договору виконавець відповідає за недоліки ПКД, включаючи недоліки, виявлені згодом у ході будівництва, а також у процесі експлуатації обєкта, створеного на основі виконаної проектно кошторисної документації і результатів пошукових робіт. У разі виявлення недоліків у ПКД або в пошукових роботах, виконавець на вимогу замовника зобовязаний безоплатно переробити проектно кошторисну документацію або здійснити необхідні додаткові пошукові роботи, а також відшкодувати завдані збитки (п.5.2 договору).

За умовами п.10.1 договору договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2014р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань. Закінчення строку договору не звільняє сторони від виконання зобовязань та відповідальності, передбачених умовами договору (п.10.2 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, Додатком №1 до договору є Завдання на проектування: коректування проектно-кошторисної документації по реконструкції теплотраси „Реконструкція ділянки теплової траси по вул. Канатна (від ТК2с41 до ТК 2с48). Додатком №2 до договору є календарний план виробництва робіт по проектуванню. Додатком №3 до договору є Протокол погодження договірної ціни на роботи з проектування. Додатками №4, 4-1, 4-2 є кошториси на виконання робіт.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору позивач 08.08.2014р. оплатив відповідачу 104400 грн., що підтверджується платіжним дорученням №11953 від 08.08.2014р.

13.01.2015р. між сторонами підписаний ОСОБА_3 №1/12-14 ПМН здачі-приймання виконаних робіт (проектно-вишукувальної документації) за договором №ТГО-335/14 від 08.08.2014р., згідно з яким ПКД задовольняє умовам договору і належним чином оформлена, документацію передано за накладними №01-12/14 ПМН, до перерахування належить 29364 грн.

Того ж дня позивач сплатив відповідачу 29364 грн., що вбачається з платіжного доручення №15714 від 13.01.2015р. на суму 29368 грн. (із врахуванням платіжного доручення №29 від 19.02.2015р. на повернення відповідачем зайво сплачених позивачем 4 грн.).

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, Державною фінансовою інспекцією в Одеській області було проведено планову ревізію фінансово господарської діяльності Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси за період з 01.07.2014р. по 31.07.2015р.

За результатами вказаної перевірки складений відповідний ОСОБА_3 №810-16/20 від 05.11.2015р. „Про результати ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси за період з 01.07.2014р. по 31.07.2015р., в якому виявлено, зокрема, безпідставне завищення вартості проектних робіт по договору №ТГО-335/14 від 08.08.2014р., що призвело до матеріальної шкоди (збитків), завданих державному бюджету.

Відповідно до розрахунків №1-2 завищення вартості виконаних робіт за договором №ТГО-335/14 від 08.08.2014р. становить 43452 грн.

21.12.2015р. за вх. №01/10-1501 позивач одержав лист Держфінінспекції в Одеській області з вимогою усунення порушень законодавства та 24.12.2015р. звернувся до відповідача з претензією №02/01-01-864 щодо сплати надмірно виплачених коштів.

У відповіді на претензію від 12.01.2016р. за вих.№17/01-16ТГО ТОВ відповідач відмовив позивачу в її задоволенні, вказуючи на те, що роботи з проектування виконані фахівцями, які є сертифікованими Атестаційною архітектурно будівельною комісією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, проектна документація пройшла експертизу у ДП „Укрдержбудекспертиза.

Враховуючи вищезазначені обставини, КП „Теплопостачання міста Одеси звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з ТОВ „Енергетичне обєднання „Проект монтаж наладка збитків в сумі 43452 грн., які виникли внаслідок завищення відповідачем вартості виконаних робіт за договором №ТГО-335/14 від 08.08.2014р.

Дослідивши обставини справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Частинами 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідальність у вигляді відшкодування збитків та інших способів відшкодування майнової шкоди, у тому числі стягнення збитків, заявлених позивачем, настає за наявності всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

При цьому, колегія суддів зазначає, що протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Крім того, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювана та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Умовою відповідальності за правопорушення є вина заподіювана збитків, тобто винною дією є невиконання, відмова від виконання або неналежне виконання зобов'язань.

При цьому, стягнення збитків за порушення договірних зобовязань здійснюється в порядку ст. 623 ЦК України, при застосуванні норм якої враховується і те, що згідно норм ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Проаналізувавши дані обставини, апеляційний суд зазначає, що позивачем не доведено протиправної поведінки ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Енергетичне обєднання Проект монтаж наладка у вигляді порушення договірного зобов'язання, що спричинило шкідливий результат для зобов'язаного контрагента, а відтак не може вважатися доведеним причинний зв'язок між заподіяною шкодою та поведінкою особи.

Крім того, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено також і існування противоправної поведінки відповідача, яка є елементом правопорушення, а також суд звертає увагу на відсутність реальних збитків у позивача.

Положеннями ст. 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Судова колегія також враховує, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт внесення сторонами змін до договору №ТГО-335/14 від 08.08.2014р.

стосовно вартості виконаних робіт або доказів щодо визнання договору недійсним в зазначеній частині, а тому договірні зобовязання повинні виконуватись сторонами належним чином з дотриманням умов договору №ТГО-335/14 від 08.08.2014р.

Також судова колегія звертає увагу на те, що Комунальне підприємство Теплопостачання міста Одеси прийняло виконані відповідачем роботи за актом здачі-приймання виконаних робіт (проектно-вишукувальної документації) №1/12-14 ПМН від 13.01.2015р. без будь-яких зауважень, не заявивши при цьому про недоліки, як передбачено положеннями ст. 853 Цивільного кодексу України.

Після прийняття виконаних робіт позивач оплатив роботи, що підтверджується платіжними дорученнями наявними в матеріалах справи.

Отже, судова колегія дійшла висновку про те, що позивачем не доведено порушення відповідачем умов договору укладеного між сторонами, а відтак і наявності складу цивільного правопорушення, що унеможливлює стягнення з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Енергетичне обєднання Проект монтаж наладка коштів в якості збитків.

Що стосується доводів апелянта про те, що ОСОБА_3 ревізії фінансово-господарської діяльності є доказом порушення відповідачем зобовязань за договором та спричинення збитків позивачу, судова колегія зазначає наступне.

Акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов'язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти, так як акт КРУ не є ані первинним документом, ані експертизою в розумінні ч. 4 ст. 853 ЦК України.

Так, згідно з підпунктом 4 пункту 4 Положення про Державну фінансову інспекцію України (затверджено Указом Президента України від 23.04.2011р. № 499/2011) врегульовано вжиття Держфінінспекцією України відповідно до покладених на неї завдань заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб. Такі заходи вживаються в установленому порядку Держфінінспекцією України як центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України та який входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю. Акт перевірки вказаного контролюючого органу може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб позивача у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов'язання в межах господарсько-договірних відносин.

Таким чином, судова колегія зазначає, що акт Держфінінспекції України лише фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобовязання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

За таких обставин, судова колегія зазначає, що результати ревізії не є підставою для стягнення з відповідача сум збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 23.04.2012р. по справі № 10/5025/1680/11, від 12.02.2013р. № 5023/3846/12, від 22.03.2016р. по справі № 916/4148/15.

Отже, приймаючи до уваги вищенаведене, судова колегія апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову та вважає позовні вимоги про стягнення збитків необґрунтованими, непідтвердженими наявними в матеріалах справи доказами, оскільки заявлена позивачем до стягнення сума не є збитками в розумінні ст. 22 Цивільного кодексу України та ст. 225 Господарського кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 31.08.2016р. по справі №916/1621/16 без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської області від 31.08.2016р. по справі №916/1621/16 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 17.10.2016р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Гладишева Т.Я.

Суддя Головей В.М.