ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" жовтня 2016 р. Справа № 926/2549/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранс Консалтінг» м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 виробничого підприємства «Чернівцівтормет» м. Чернівці

про стягнення 29842,40 грн.

Суддя Бутирський А.А.

Представники сторін:

Від позивача не зявився

Від відповідача не зявився

У судовому засіданні приймали участь

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртранс Консалтінг» м. Київ звернулося з позовом до ОСОБА_1 виробничого підприємства «Чернівцівтормет» м. Чернівці про стягнення 29842,40 грн. заборгованості, з них: 29485,04 грн. основного боргу, 274,71 грн. пені, 29,49 грн. збитків, заподіяних інфляцією та 53,16 грн. 3 % річних, що виникли у результаті неналежного виконання відповідачем умов договору транспортного експедирування № 06/11/15 від 06.11.2015 р.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що між сторонами укладено договір транспортного експедирування № 06/11/15 від 06.11.2015 р., проте у відповідача існує заборгованість за вказаним договором у сумі 29485,04 грн.

Ухвалою від 30.08.2016 р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 26.09.2016 р.

26.09.2016 р. позивач у судове засідання не зявився, натомість надав заяву про повернення позовної заяви як помилково поданої та повернення судового збору у сумі 1378,00 грн. Ухвалою від 26.09.2016 р. у задоволенні заяви про повернення позовної заяви як помилково поданої та повернення судового збору у сумі 1378,00 грн. відмовлено, розгляд справи перенесено на 12.10.2016 р.

12.10.2016 р. позивач не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, хоча і був повідомлений про час і місце слухання справи належним чином. При цьому неявка позивача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач у судове засідання також не зявився, однак у поданій заяві проти позову заперечує, посилаючись при цьому на відсутність боргу перед позивачем.

Розглянувши подані документи, зясувавши обставини справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд

ВСТАНОВИВ:

06.11.2015 р. між сторонами укладено договір транспортного експедирування № 06/11/15 (далі Договір), згідно якого позивач зобовязувався на замовлення відповідача за плату і рахунок останнього організовувати виконання перевезення зі станцій Укрзалізниці залізничним транспортом брухту чорних металів, що належить відповідачеві на праві власності, а саме: при перевезенні вантажу залізничним транспортом позивач зобовязується організовувати подачу та уборку вагонів, оформлення товарно-транспортних документів та перевезення вантажу.

П. 3.1 Договору передбачає, що за фактично надані послуги відповідач здійснює оплату на користь позивача у розмірі, що визначається у п. 3.3 та 3.4 Договору.

Оплата за послуги здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача за надання позивачем послуг на підставі виставлених позивачем рахунків-фактур. Також оплата за послуги може бути здійснена у формі передоплати у розмірі 100 % від суми передбаченої п. 3.3 Договору (п. 3.2 Договору).

Будь-яких доказів надання позивачем відповідачеві послуг по організації виконання перевезення зі станцій Укрзалізниці залізничним транспортом брухту чорних металів, що належить відповідачеві, не надано. Також не надано жодних доказів того, що сторони Договору приступили до його фактичного виконання, а у відповідача, у свою чергу, виник обовязок оплачувати надані послуги.

Згідно ч. 1 ст. 316 Господарського кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов'язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Однак, позивач не довів, що відповідач не виконав або неналежним чином виконав свої зобовязання перед ним, а тому у позові слід відмовити.

Судові витрати віднести на позивача.

Керуючись статтями 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Повний текст рішення складено 13.10.2016 р.

Суддя ОСОБА_2