ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 жовтня 2016 р. Справа № 903/616/16

за позовом Державного підприємства "Вугілля України"

до відповідача: Приватного підприємства "Сам-Моторс"

про стягнення 40 732,86 грн.

Суддя Костюк С.В

при секретарі Коритан Л.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: н/з

від відповідача: ОСОБА_1, дов. від 14.09.2016 року.

Права та обов 'язки учаснику судового процесу роз 'яснені відповідно до ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть: Позивач - ДП "Вугілля України" звернувся з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача - ПП "Сам Моторс" 40 732,86 грн., з них 25 492,30 грн. заборгованості, 1252,94 грн. -3% річних, 13 987,62 грн. інфляційних втрат.

При обґрунтуванні заявленої вимоги посилається на договір поставки №47-14/КПП від 14.10.2014 року, на підставі якого відповідачу було відпущено вугілля на суму 113 492,30 грн., що підтверджується актом прийому-передачі, розрахунком ціни та вартості вугілля до зазначеного акту, посвідченням №836 про якість вугілля; оплата поставленого вугілля відповідачем проведена частково в сумі 88 000,00 грн., що підтверджується карткою рахунку 361 та банківськими виписками. Згідно п.3.4 договору розрахунки за вугілля проводяться на умовах 100% передоплати. Заборгованість по оплаті вугілля становить 25 492,30 грн., на яку 13.11.2015 року направлена претензія, яка залишена відповідачем без відповіді.

Відповідно до ст.625 ЦК України на суму боргу нараховано 3% річних за період з 10.12.2014 по 01.08.2016 року в сумі 1252,94 грн. та інфляційні з грудня 2014 по липень 2016 року в сумі 13 987,62 грн.

Відповідач у відзиві на позов вимогу позивача заперечує, вказуючи, що за умовами договору №47-14/КПП від 14.10.2014 року (п.2.1) поставці підлягало вугілля марки Г/Ж СШ (0-13), ДГ (0-200) орієнтовно в кількості 2000 тонн; фактичні щомісячні обсяги постачання сторони узгоджують у додатках (специфікаціях) до договору; згідно підписаного сторонами додатку (специфікації) №1 від 14.10.2014 року товар, що поставляється вугілля ДП (0-200) зола базова Ad - 23,5 , волога базова Wrt - 8,9%, обсяг постачання 500 тонн, базова ціна - 858,50 грн. без ПДВ за тонну.

Позивач не надав належних доказів в підтвердження поставки вугілля на суму 113 492,30 грн. оскільки акт приймання-передачі вугільної продукції від 09.12.2014 року та дорожня відомість не підписані відповідачем. Відповідач 02.12.2014 року провів попередню 100% передоплату за вугілля згідно п.3.4 договору в сумі 88 000,00 грн. згідно договору поставки, вказує, що оскільки заборгованості по сплаті за вугілля не має, тому відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій за порушення зобов'язань зі сторони відповідача.

В підтвердження відсутності заборгованості надав картку рахунку 631тз ДП «Волиньвугілля України», копію податкової накладної з податком на додану вартість за грудень 2014 року, копію реєстру виданих та отриманих податкових накладних за грудень 2014 року.

Ухвалами суду від 14.09.2016, 04.10.2016 року зобов'язано позивача надати суду документи вказані в п.2.8 договору, а саме, рахунок-фактуру на оплату, акт приймання-передачі товару підписаний відповідачем, податкову накладну на поставлений товар, залізничну або товарно-транспортну накладну з відміткою про отримання товару відповідачем, документ, який підтверджує якість товару (посвідчення товару) , пояснення щодо поставки товару по договору від 14.10.2014 року шахтою №9 ДП "Вугілля України", погодження щодо обсягу поставленого відповідачу вугілля, як це визначено п.2.1 договору, інші докази в підтвердження своїх вимог. Оригінали зазначених документів надати для огляду в судове засідання. Однак станом на 11.10.2016 року вимоги суду позивач не виконав, витребовуваних матеріалів не надав.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заперечення на позов викладені у відзиві №2186 від 29.09.2016 року та просить в позові відмовити.

Враховуючи те, що позивач не був позбавлений права надати витребовувані судом матеріали, однак вимог суду не виконав, строк розгляду справи збігає 26.10.2016 року, від сторін не поступило заяви про продовження строку розгляду спору, підстави відкладення розгляду справи відсутні, суд дійшов висновку про розгляд спору за матеріалами наявними в справі відповідно до положень ст.75 ГПК України.

З матеріалів справи, пояснень представника відповідача вбачається, що 14.10.2014 року між ДП «Вугілля України» (Постачальник по договору) та ПП «Сам-Моторс» (Покупець по договору) було укладено договір поставки вугілля №47-14/КПП, згідно якого Постачальник зобов'язується поставити вугілля, а Покупець прийняти його і оплатити його вартість.

По п.2.1 поставці підлягає вугілля марки Г/Ж СШ (0-13), ДГ (0-200) орієнтовно в кількості 2000 тонн. Фактичні щомісячні обсяги постачання сторони узгоджують у Додатках (Специфікаціях) до договору.

По п.2.2 поставка відбувається на підставі заявки покупця на умовах FCA (місце відправлення) у редакції інкотермс - 2000 року. В разі якщо сторони погодять оплату вищезазначених послуг по перевезенню вугілля Постачальником, Покупець компенсує Постачальникові його затрати на підставі відповідного рахунку та підтверджуючих документів.

По п.3.1 загальна сума договору (без врахування вартості перевезення) становить суму всіх додатків до договору.

Згідно п.3.4 розрахунки за вугілля проводяться на умовах 100% передоплати. Дату внесення передоплати Покупець зобов'язаний додатково погодити з Постачальником. При наявності згоди Постачальника можливі інші терміни розрахунків.

До договору поставки сторони оформили додаток (специфікація) №1, в якому вказали загальну вартість товару 515100,00 грн., період поставки жовтень 2014 року.

02.12.2014 року ПП «Сам Моторс» перерахувало ДП «Вугілля України» 88000 грн. за вугілля згідно договору №47-14/КПП від 14.10.2014 року.

Відповідно до п.2.8 договору поставки на кожну партію вугілля Постачальник повинен передати покупцеві наступні документи:

-рахунок-фактуру на оплату;

-акт приймання-передачі товару;

-податкову накладну на поставлений товар або зведену податкову накладну із реєстром відвантажень. Податкова накладна, що виписується Постачальником та передається Покупцю, має відповідати вимогам встановленим Податковим кодексом України, іншим нормативним документам, а також документам, які видаються податковими органами в якості податкової консультації;

-завірену копію залізничної або товарно-транспортної накладної;

-документ, який підтверджує якість товару (посвідчення якості).

У позовній заяві позивач вказує, що поставка вугілля по договору №47-14/КПП від 14.10.2014 року здійснена на суму 113 492,30 грн. з ПДВ, в підтвердження долучає акт прийому-передачі вугільної продукції від 09.12.2014 року на суму 113 492,30 грн. підписаний ним, посвідчення №836 про якість вугілля, копію дорожньої відомості, в якій вантажовідправник - Шахта №9 ДП «Волиньвугілля» (м.Нововолинськ, вул.Луцька,1).

В п.2.10 договору поставки вугілля №47-14/КПП зазначено, що Вантажовідправники, Вантажоутримувачі, залізничні станції відвантаження та призначення, кількість, марки, терміни (строки) поставки визначаються в письмових заявках Покупця.

Водночас, заявки, інші докази, які підтверджують, що постачальником вугілля по договору є Шахта №9 ДП «Волиньвугілля» позивачем не надано.

З метою дослідження даних обставин, суд витребовував від позивача додаткові матеріали, що підтверджують поставку вугілля на суму 113 492,30 грн., яка зазначена в виписаному ним рахунку-фактурі №ВУ-СФ-0004767 від 09.12.2014 року, однак витребовувані матеріали позивач не подав.

Натомість відповідач надав матеріали, які підтверджують поставку вугілля на суму 88000 грн., зокрема податкову накладну №3868 від 02.12.2014 року, яка виписана ДП «Вугілля України», картку-рахунок 631тз «Вугілля України», в якій відображена дана операція, податкову декларацію з ПДВ за грудень 2014 року з розшифровкою податкового кредиту, в якій відображено операції з придбання товару, в тому числі за порядковим номером 17 на суму 73333,33 грн. та 14666,67 грн. ПДВ, реєстр виданих та отриманих податкових накладних за грудень 2014 року, в якому за порядковим номером 29 вказана податкова накладна 3868 на суму 88000 грн., з якої 14666,67 грн. ПДВ.

В силу положень статтей статтей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін має підтверджуватись первинними документами, що фіксують та підтверджують господарські операції, які для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати обов'язкові реквізити.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Водночас долучені позивачем акт №18 приймання-передачі вугільної продукції від 09.12.2014р, розрахунок знижок/надбавок, ціни та вартості вугілля до акту №18 приймання-передачі вугільної продукції від 09.12.2014р, та дорожня відомість не підписані відповідачем. З цього вбачається, що позивачем не надано належних доказів, які б підтвердили факт постачання вугілля на суму 113.492,30 грн.

Водночас суд вважає, що надані позивачем матеріали, а саме виписка банку про перерахування позивачу коштів в сумі 88000 грн. за вугілля з посиланням на договір №47-14/КПП від 14.10.2014 року, посвідчення про якість вугілля №836, копія дорожньої відомості та рахунок-фактура не підтверджують поставку відповідачу - ПП «Сам Моторс» вугілля ДГ-0-200 в кількості 138 тонн на суму 113 492,30 грн.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивачем не доведено належними доказами заборгованість в сумі 25492,30 грн. по оплаті за поставлене вугілля, на яку нараховано інфляційні та 3% річних, а тому дійшов висновку про безпідставність заявлених вимог і відмовляє в позові.

Керуючись ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. В позові відмовити.

Повний текст рішення складено

12.10.2016

Суддя С. В. Костюк