РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2016Справа №910/17973/16

За позовом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»

до Головного територіального управління юстиції у місті Києві

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу

Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 40 626,78 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Цимбаліст В.В. - по дов. № 155/1/03-100 від 12.01.2016

від відповідача Доліна І.В. - по дов. № 2/33/7593 від 26.05.2016

від третьої особи не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» до Головного територіального управління юстиції у місті Києві про стягнення 40 626,78 грн., з яких: 32 972,98 грн. боргу з компенсації витрат підприємства, 353,60 грн. боргу з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, 6 081,19 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 1 219,01 грн. - 3% річних за неналежне виконання взятих на себе зобов'язань останнім згідно договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 469 від 23.06.2012.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2016 порушено провадження у справі № 910/17973/16, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та призначено справу до розгляду на 13.10.2016.

Позивач в судовому засіданні 13.10.2016 позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, підтримав повністю.

Відповідач у поданому в судовому засіданні 13.10.2016 відзиві на позовну заяву поти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на наступне. Строк дії договору встановлений сторонами до 21.06.2015, а тому нарахування заборгованості має здійснюватись за період до 21.06.2015, а не я нараховує позивач до 25.02.2016. Зазначає, що 30.09.2015 звертався до позивача з вимогою припинити нарахування та прийняти приміщення з оренди, у зв'язку із закінченням строку дії договору. Проте акт був підписаний сторонами лише 26.02.2016. З приводу нарахування інфляційних втрат та 3% річних зазначає, що відповідач фінансується за рахунок державного бюджету та не може здійснювати платежі з бюджету за відсутності бюджетних асигнувань. Інфляційні втрати та 3% річних не є сталою величиною, а отже її не можливо передбачити за закласти в кошторис бюджетної установи, яки затверджується на початку року.

Третя особа в судове засідання 13.10.2016 не з'явилась, письмові пояснення не подала.

В судовому засіданні 13.10.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Закону України «Про оренду державного та комунального майна» об'єктом оренди є нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення) (п. 1 ст. 4 Закону) орендодавцями є органи, уповноважені органами місцевого самоврядування, управляти нерухомим майном, яке перебуває у комунальній власності (ст. 5 Закону).

23.06.2012 між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) наразі - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві (орендар) та Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» (підприємство) було укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 469 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець на підставі рішення Київської міської ради № 294/5681 від 23.06.2011 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, далі - об'єкт оренди, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Героїв Космосу, 17 літ. А для розміщення міністерств, відомств, їх територіальних відділень, інших бюджетних установ та організацій (розміщення Державного нотаріального архіву м. Києва).

Згідно з п. 2.1. договору об'єктом оренди є нежитлові приміщення загальною площею: 591,20 кв. м., у тому числі: 1 поверх - 222,00 кв. м.; 2 поверх - 152,60 кв. м.; підвал - 216,60 кв. м.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідачем в порушення умов договору не виконано основного обов'язку орендаря внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті орендних платежів та позивачем нараховані збитки від зміни індексу інфляції та 3% річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Згідно з п. 4.1. договору орендодавець зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту підписання цього договору з додатками передати, а орендар прийняти по акту приймання-передачі об'єкт оренди. Акт приймання-передачі об'єкта підписується відповідним орендодавцем, орендарем та підприємством.

Згідно акту приймання-передачі від 23.06.2012, підписаного та скріпленого печатками всіх сторін договору, орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування нерухоме майно загальною площею 591,20 кв. м., розташовані за адресою: м. Київ, вул. Героїв Космосу, 17 літ. А. Стан приміщення - задовільний.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно з п. 9.1. договору договір діє з 23.06.2012 по 21.06.2015.

Відповідно до ч. 3 статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Згідно з п. 3.1. договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої згідно з Методикою розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 № 34/6250 що становить 1 грн. на рік.

Згідно з п. 3.2. договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що крім орендної плати орендар сплачує:

- компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою на якій розташований об'єкт оренди, яка за грудень 2012 року складає 16,54 грн. на місяць.

- компенсацію витрат підприємства, яка за січень 2012 року складає 1 848,83 грн. на місяць.

Відповідно до п. 3.5. договору додатково до орендної плати та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Згідно з п. 3.6. договору орендна плата та компенсація витрат підприємства сплачується орендарем на рахунок підприємства (позивача) починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати та компенсації витрат підприємства є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

Отже, умовами договору передбачено, що зобов'язання орендаря по сплаті орендних платежів припиняються лише по поверненню орендованого приміщення за актом.

Пункт 5 статті 762 Цивільного кодексу України визначає, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 3.7. договору орендна плата та компенсації витрат підприємства сплачуються орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 4.2. договору орендар зобов'язався вносити орендні платежі (орендну плату та компенсацію витрат підприємства та компенсацію витрат підприємства) своєчасно і в повному обсязі.

Проте, матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов'язання щодо своєчасного внесення орендних платежів в повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість з компенсації витрат підприємства в розмірі 32 972,98 грн. та заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою в розмірі 353,60 грн.

Статтею 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначається, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з компенсації витрат підприємства в розмірі 32 972,98 грн. та заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою в розмірі 353,60 грн.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату орендних платежів не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті орендних платежів, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 6 081,19 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 1 219,01 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору не визначено інший розмір процентів.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 6 081,19 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 1 219,01 грн. - 3% річних (за обґрунтованими розрахунками).

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем не надав. Посилання відповідача на те, що орендодавець відмовлявся приймати нежитлові приміщення з оренди та підписувати акт приймання передачі не підтверджуються матеріалами справи, а тому не приймаються судом до уваги.

Крім того, орендар на підтвердження виконання зобов'язання за договором оренди (найму) вправі в судовому порядку вимагати прийняття від нього орендодавцем майна, яке було предметом договору, та документального оформлення такого прийняття згідно з частиною першою статті 545, частиною другою статті 795 Цивільного кодексу України.

Таким чином, позовні вимоги Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01001, м. Київ, пров. Музейний, 2-Д, ) на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А, ) 32 972 (тридцять дві тисячі дев'ятсот сімдесят дві) грн. 98 коп. боргу по орендній платі, 353 (триста п'ятдесят три) грн. 60 коп. боргу з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, 6 081 (шість тисяч вісімдесят одну) грн. 19 коп. збитків від зміни індексу інфляції, 1 219 (одну тисячу двісті дев'ятнадцять) грн. 01 коп. - 3% річних, 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 17.10.2016.

Суддя В.В.Сівакова