РІШЕННЯ

04 жовтня 2016 року Справа № 913/1009/16

Провадження №913/1009/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ

до Приватного акціонерного товариства Краснодонвугілля, м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 68610 грн 00 коп.

Суддя Смола С.В.

Секретар судового засідання Дмітрієва К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1 - юрисконсульт 2 категорії станції Запоріжжя-Ліве структурного підрозділу Запорізька дирекція залізничних перевезень регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця за довіреністю №699 від 27.04.2016;

від відповідача ОСОБА_2 - начальник юридичного управління за довіреністю №5 від 20.05.2016.

С У Т Ь С П О Р У:

Публічне акціонерне товариство Українська залізниця звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Приватного акціонерного товариства Краснодонвугілля про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 68610 грн 00 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 19.09.2016 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 04.10.2016.

Відповідач відзивом №12/77 від 30.09.2016 зазначив, що не заперечує факт невідповідності маси вантажу зазначеної в накладній, масі встановленій при переважуванні та просив зменшити розмір штрафних санкцій у пять разів.

В судовому засіданні 04.10.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

20.03.2016 Приватне акціонерне товариство Краснодонвугілля здійснило відправлення вантажу концентрату вугільного, у вагонах №56285646, №56953276, №52574787 зі станції Краснодон Донецької залізниці на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці одержувачу вантажу Публічному акціонерному товариству Запоріжкокс, згідно накладних №52851482, №53067328, №53019568 відповідно.

10.04.2016 при прибутті вагонів на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці було проведено перевірку маси вантажу. Контрольне переважування вагонів №56285646, №56953276, №52574787 проводилось на вагонних вагах, повірених 12.11.2015, під час якого встановлено, що маса вантажу у вищезазначених вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладних: в накладній №52851482 у вагоні №56285646 вказана маса вантажу 69000 кг, фактично встановлено, що маса вантажу складає 64450 кг, що є на 4550 кг менше, ніж зазначено у накладній; в накладній №53067328 у вагоні №56953276 вказана маса вантажу 69000 кг, фактично встановлено, що маса вантажу складає 64750 кг, що є на 4250 кг менше, ніж зазначено у накладній; в накладній №53019568 у вагоні №52574787 вказана маса вантажу 70000 кг, фактично встановлено, що маса вантажу складає 65600 кг, що є на 4400 кг менше, ніж зазначено у накладній.

Враховуючи різницю між масою вантажу, що вказана відправником у залізничних накладних (перевізних документах), та виявленою і засвідченою комерційними актами масою вантажу, позивач на підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України вбачає підстави для стягнення з відповідача штрафу за невірно зазначену у перевізних документах масу вантажу у пятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення, розмір якого становить 68610 грн 00 коп.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до положень ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч.2 ст.908, ст.920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобовязань.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, з подальшими змінами, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем (ст.23 Статуту залізниць України).

Під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником (ст.37 Статуту залізниць України).

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (ч.4 ст.52 Статуту залізниць України).

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Упакування, пакетування, тара повинні відповідати вимогам нормативних документів. Відправник зобовязаний на вимогу залізниці предявити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару.

10.04.2016 при прибутті вагонів на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці було проведено перевірку маси вантажу.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 за №644, надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,5% (маси вантажів всіх інших вантажів).

В результаті переважування вантажу на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці залізницею було проведено перевірку маси вантажу та виявлена невідповідність маси вантажу, зазначеної в перевізних документах, фактичній масі вантажу. Так, в накладній №52851482 у вагоні №56285646 вказана маса вантажу 69000 кг, фактично встановлено, що маса вантажу складає 64450 кг, що є на 4550 кг менше, ніж зазначено у накладній; в накладній №53067328 у вагоні №56953276 вказана маса вантажу 69000 кг, фактично встановлено, що маса вантажу складає 64750 кг, що є на 4250 кг менше, ніж зазначено у накладній; в накладній №53019568 у вагоні №52574787 вказана маса вантажу 70000 кг, фактично встановлено, що маса вантажу складає 65600 кг, що є на 4400 кг менше, ніж зазначено у накладній.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобовязана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу.

За обставинами виявленої у спірних відносинах невідповідності маси вантажу, зазначеної у перевізних документах, фактичній масі вантажу на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці складено комерційні акти РА №013581/405 від 10.04.2016, РА №013582/406 від 10.04.2016, РА №013583/407 від 10.04.2016.

Пунктом 5.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за №765/19503), передбачено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача, з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати. У встановлений відсотковий показник входить не тільки природна втрата, а й граничне розходження у визначенні маси нетто (похибка вагів), а, отже, недостача маси вантажу, за які відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням такого граничного розходження.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Суд зазначає, що розходження визначення маси нетто, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній №52851482 у вагоні №56285646 69000 кг та масою, визначеною на станції призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці - 64450, в даному випадку перевищує норму природної втрати та граничного розходження на 4550 кг, що дорівнює 6,59%, тобто перевищує норму, яка передбачена для вантажів такого типу 0,5%; в залізничній накладній №53067328 у вагоні №56953276 69000 кг та масою, визначеною на станції призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці - 64750, в даному випадку перевищує норму природної втрати та граничного розходження на 4250 кг, що дорівнює 6,16%, тобто перевищує норму, яка передбачена для вантажів такого типу 0,5%; в залізничній накладній №53019568 у вагоні №52574787 70000 кг та масою, визначеною на станції призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці - 65600, в даному випадку перевищує норму природної втрати та граничного розходження на 4400 кг, що дорівнює 6,29%, тобто перевищує норму, яка передбачена для вантажів такого типу 0,5%.

Відповідно до ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній, у тому числі, масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що штраф стягується у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

З наведеного в позовній заяві розрахунку вбачається, що розмір провізної плати за вагони №56285646, №56953276, №52574787 становить 4574 грн 00 коп. за кожний, відповідно, пятикратний розмір провізної плати за вагони №56285646, №56953276, №52574787 складає - 68610 грн 00 коп.

Враховуючи викладені приписи законодавства та обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу.

Відносно заяви відповідача про зменшення розміру штрафу господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Приписами статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У пп.3.17.4 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції визначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобовязання, причин неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобовязання невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобовязання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Підпунктом 6.4 п.6 розяснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею передбачено, що відповідно до статті 551 ЦК України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Стаття 233 ГК України також встановлює, що у разі якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Пункт 3 статті 83 ГПК надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання. Виходячи з цього, суди мають право при прийнятті рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач посилається на те, що основні активи і потужності підприємства розташовані в м.Краснодон Луганської області, тобто здійснює діяльність на території проведення антитерористичної операції; що з грудня 2014 року відповідач практично не працює, всі його структурні підрозділи перебувають у простої, що підтверджуються наказами №617, №26, №55, №78, №125, №149, №172, №198, №218, №244 та інші; що 31.05.2016 підприємство перейшло на неповний робочий тиждень; що збитки у діяльності підприємства становлять станом на 01.07.2016 393865 тис. грн відповідно до звіту форми про фінансові результати, за підсумком роботи у 2015 970016 тис. грн, що станом на 01.07.2016 непокритий збиток складає 3 397 481 тис. грн.; що стосовно відповідача господарським судом Луганської області порушено провадження у справі про банкрутство №21/52б.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ч.2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд враховує зазначені відповідачем обставини та його майновий стан, що підтверджується балансом (звітом про фінансовий стан) на 31.12.2015 та звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 6 місяців 2016 року.

З огляду на викладене, а також те, що наявність будь-яких збитків, викликаних невідповідністю маси вантажу у вагонах №56285646, №56953276, №52574787, позивачем не доведена та подібні вимоги позивачем не заявлялися, суд, керуючись приписами ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, вважає за доцільне та правомірне зменшити нарахований позивачем штраф на 40%, тобто до 41166 грн 00 коп.

Таким чином позов підлягає задоволенню частково.

Як передбачено абз.4 п.3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Судовий збір покладається на відповідача, згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Українська залізниця до Приватного акціонерного товариства Краснодонвугілля задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Краснодонвугілля, вул.Енергетиків, б.54, м.Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 32363486, на користь Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, вул.Тверська, б.5, м.Київ, ідентифікаційний код 40075815, в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, пр.Дмитра Яворницького, б.108, код ЄДРПОУ ВП: 40081237, штраф за неправильно зазначену масу вантажу в сумі 41166 грн 00 коп., судовий збір у сумі 1378 грн 00 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.10.2016.

Суддя С.В. Смола