ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2016 р. Справа № 914/3919/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Галушко Н.А.

Матущака О.І.

При секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Карлік Електротехнік» б/н від 21.06.2016 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 03.06.2016 року

у справі № 914/3919/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Карлік Електротехнік», м.Некля, Польща

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Західпромелектро», м.Львів

про стягнення 487 367,15 польських злотих.

за участю представників:

від позивача: Левандовський Ч.Ч. - довіреність б/н від 25.08.2015 року

від відповідача: Лозан С.І. - ордер серії ЛВ № 077165 на надання правової допомоги

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Карлік Електротехнік» звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до ТзОВ «Західпромелектро» про стягнення 487367,15 польських злотих (враховуючи заяву про збільшення позовних вимог від 05.04.2016 року).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.06.2016 року у справі № 914/3919/15 (головуючий суддя Сухович Ю.О., судді Кидисюк Р.А., Мазовіта А.Б.) в позові ТзОВ «Карлік Електротехнік» відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ТзОВ «Карлік Електротехнік» подало апеляційну скаргу б/н від 21.06.2016 року, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 03.03.2016 року скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неповно з'ясовано обставини справи, які мають значення для справи. А саме скаржник стверджує, що суд першої інстанції необґрунтовано відхилив доводи відповідача щодо того, що Акти звірок, складені сторонами 31.12.2013 року та у 2012 році, підтверджують факт існування заборгованості відповідача перед позивачем.

Відповідачем не подано відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2011р. між ТзОВ «Західпромелектро» (надалі - покупець) та ТзОВ «Карлік Електротехнік» (надалі - продавець) було укладено контракт №1 (далі контракт). Згідно умов договору продавець зобов'язався продати покупцю товар на умовах FCA - Перемишль, Польща (у відповідності з правилами «Інкотермс 2000») в кількості і по ціні, вказаній на кожну поставку окремо в інвойсах, які являються додатками до контракту.

Судом першої інстанції у судовому засідання було оглянуто оригінал контракту від 04.01.2011 року. Зазначений факт підтверджується представниками сторін.

Згідно п.1.2. контракту характеристика, номенклатура, кількість та комплектність товару, що поставляється повинна повністю відповідати опису, даному в додатках до даного контракту.

Згідно п.2.1. контракту сторони узгодили, що товар буде поставлятися автомобільним транспортом покупця на умовах FCA - Перемишль, Польща/згідно міжнародних правил «Інкотермс 2000».

Відповідно до п.2.3. контракту продавець при поставці товару зобов'язується надати наступні товаросупровідні документи: рахунок-фактуру (інвойс); сертифікат країни походження товару; копію експортної декларації країни продавця; міжнародну товарно-транспортну накладну.

Пунктом 3.2. контракту передбачено, що ціни на товар, вказаний в додатках до контракту розуміються на умовах FCA - Перемишль, Польща/згідно міжнародних правил «Інкотермс 2000».

Згідно п.4. контракту товар поставляється покупцю продавцем на умовах післяоплати.

Пунктом 5.1. контракту передбачено, що товар вважається переданим від продавця до покупця в момент доставки його в м.Львів та передачі документів представнику покупця.

Згідно п.10.1. контракту, контракт вступає в дію з дати його підписання обома сторонами і діє до повного його виконання.

Згідно п.10.3. контракту строк дії контракту - з 04.01.2011р. по 31.12.2011р.

21.03.2011р. між сторонами було укладено додаток №1 до контракту №1 від 04.01.2011р., яким відповідно до п.1. додатку було змінено банківські реквізити ТзОВ «Західпромелектро».

30.12.2011р. між сторонами було укладено додаток №2 до контракту №1 від 04.01.2011р., яким сторони продовжили строк дії контракту - з 04.01.2011р. по 31.12.2012р.

30.12.2012р. між сторонами було укладено додаток №3 до контракту №1 від 04.01.2011р., яким сторони продовжили строк дії контракту - з 04.01.2011р. по 31.12.2013р.

30.12.2013р. між сторонами було укладено додаток №4 до контракту №1 від 04.01.2011р., яким сторони продовжили строк дії контракту - з 04.01.2011р. по 31.12.2014р.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на протязі 2011-2014 років на виконання умов контракту №1 від 04.01.2011р. та додатків до нього, здійснено поставку партій товару, та виставлено відповідачу рахунки-фактури (інвойси) на суму 700 244,48 польських злотих, зокрема:

- за 2011р. - 13 (тринадцять) фактур на загальну суму 350 905,63 польських злотих, а саме: 11/FAE/MG01/00001 від 11.02.2011р., 11/FAE/MG01/00002 від 10.03.2011р., 11/FAE/MG01/00003 від 22.03.2011р., 11/FAE/MG01/00004 від 04.04.2011р., 11/FAE/MG01/00005 від 11.05.2011р., 11/FAE/MG01/00006 від 03.06.2011р., 11/FAE/MG01/00007 від 20.06.2011р., 11/FAE/MG01/00008 від 05.07.2011р., 11/FAE/MG01/00009 від 05.07.2011р., 11/FAE/MG01/00010 від 15.07.2011р., 11/FAE/MG01/00011 від 15.07.2011р., 11/FAE/MG01/00012 від 04.08.2011р., 11/FAE/MG01/00013 від 30.08.2011р.;

- за 2012р. - 8 (вісім) фактур на загальну суму 154 204,34 польських злотих, а саме: 12/FAE/MG01/00005 від 16.03.2012р., 12/FAE/MG01/00012 від 02.07.2012р.; 12/FAE/MG01/00014 від 12.09.2012р., 12/FAE/MG01/00015 від 24.09.2012р., 12/FAE/MG01/00016 від 24.09.2012р., 12/FAE/MG01/00017 від 22.10.2012р., 12/FAE/MG01/00018 від 13.11.2012р., 12/FAE/MG01/00019 від 03.12.2012р.;

- за 2013р. - 9 (дев'ять) фактур на загальну суму 159 257,22 польських злотих, а саме: 13/FAE/MG01/00001 від 06.02.2013р., 13/FAE/MG01/00002 від 18.04.2013р., 13/FAE/MG01/00003 від 28.05.2013р., 13/FAE/MG01/00004 від 10.07.2013р., 13/FAE/MG01/00008 від 20.08.2013р., 13/FAE/MG01/00009 від 26.09.2013р., 13/FAE/MG01/00010 від 17.10.2013р., 13/FAE/MG01/00011 від 25.11.2013р., 13/FAE/MG01/00012 від 19.12.2013р.;

- за 2014р. - 2 (дві) фактури на загальну суму 35 877,29 польських злотих, а саме: 14/FAE/MG01/00001 від 20.01.2014р., 14/FAE/MG01/00002 від 21.03.2014р.

Відповідач оплату за отриманий товар здійснював несвоєчасно, допускаючи прострочення платежів.

Фінансовий директор ТзОВ «Карлік Електротехнік» Агнєшка Фурманек у своїх письмових поясненнях б/н від 24.03.2016р.(вх. №12845/16 від 24.03.2016р.) зазначила, що згідно польського законодавства, відповідно до якого ведеться бухгалтерський облік на підприємстві позивача, надходження грошових коштів (оплата) відображається у хронологічному порядку в рахунок погашення існуючої заборгованості. Стан заборгованості відображається у наданих позивачем актах звірки, належно скріпленими відтиском печатки та підписом ТзОВ «Західпромелектро». Зауважень або заперечень щодо сум заборгованості від боржника не надходило. Станом на даний час заборгованість відповідачем не погашена і підлягає до стягнення на користь позивача.

Натомість, з матеріалів справи, зокрема із розрахунку позовних вимог (том.3 а.с.110) вбачається, що позивачем зарахування сплаченої заборгованості здійснювалося не у хронологічному порядку, а вибірково.

ТзОВ «Карлік Електротехнік» звернулось до господарського суду для захисту порушеного права та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 101 791,82 польських злотих. Позивач неодноразово збільшував суму позовних вимог, та відповідно до останньої заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача 487 367,15 польських злотих заборгованості за поставками 2011-2013 років.

Проте, слід зазначити, що позивачем до стягнення заявлено заборгованість на загальну суму 487 367,15 польських злотих, згідно виставлених фактур (інвойсів) відображених як заборгованість в Акті звірки станом на 31.12.2013р., а саме:

- за 2011р. - 13 (тринадцять) фактур: 11/FAE/MG01/00001 від 11.02.2011р., 11/FAE/MG01/00002 від 10.03.2011р., 11/FAE/MG01/00003 від 22.03.2011р., 11/FAE/MG01/00004 від 04.04.2011р., 11/FAE/MG01/00005 від 11.05.2011р., 11/FAE/MG01/00006 від 03.06.2011р., 11/FAE/MG01/00007 від 20.06.2011р., 11/FAE/MG01/00008 від 05.07.2011р., 11/FAE/MG01/00009 від 05.07.2011р., 11/FAE/MG01/00010 від 15.07.2011р., 11/FAE/MG01/00011 від 15.07.2011р., 11/FAE/MG01/00012 від 04.08.2011р., 11/FAE/MG01/00013 від 30.08.2011р.;

- за 2012р. - 2 (дві) фактури: 12/FAE/MG01/00005 від 16.03.2012р., 12/FAE/MG01/00012 від 02.07.2012р.;

- за 2013р. - 6 (шість) фактур: 13/FAE/MG01/00003 від 28.05.2013р., 13/FAE/MG01/00004 від 10.07.2013р., 13/FAE/MG01/00009 від 26.09.2013р., 13/FAE/MG01/00010 від 17.10.2013р., 13/FAE/MG01/00011 від 25.11.2013р., 13/FAE/MG01/00012 від 19.12.2013р.

Факт виконання позивачем зобов'язань по контракту №1 від 04.01.2011р. на суму 487 367,15 польських злотих, згідно наведених вище рахунків-фактур (інвойсів), підтверджується наявними у матеріалах справи міжнародними товарно-транспортними накладними (СМR).

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Згідно п.9. контракту будь-які суперечки і розбіжності при виконанні умов даного контракту підлягають розгляду в Арбітражному суді при торгово-промисловій палаті України згідно чинного законодавства.

Відповідно до статті 123 ГПК іноземні підприємства і організації мають право звернення до господарських судів згідно з встановленою підвідомчістю і підсудністю господарських спорів за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно зі статтею 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

У частині першій статті 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв'язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Доказів наявності підстав, передбачених ст. 77 Закону "Про міжнародне приватне право", при яких Господарський суд Львівської області не міг приймати до свого провадження і розглядати справу, суду не було подано.

А відтак, суд першої інстанції обґрунтовано розглянув дану справу та застосував українське законодавство.

Укладений між сторонами контракт №1 від 04.01.2011р. за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами ст.663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Згідно поданого позивачем розрахунку вбачається, що за період з 2011р. по 2013р. відображено поставку згідно контракту №1 від 04.01.2011 року на загальну суму 664 367,19 польських злотих.

Відповідно до наданої ПАТ «Креді Агріколь Банк» інформації по надходженню грошових коштів від ТзОВ «Карлік Електротехнік» на користь ТзОВ «Західпромелектро» вбачається, що за період з 04.01.2011р. по 20.04.2016р. відповідачем здійснено оплату на загальну суму 693 828,62 польських злотих, з призначенням платежу - оплата по контракту №1 від 04.01.2011 року.

Враховуючи наведене суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що у відповідача відсутня заборгованість згідно виставлених позивачем фактур за 2011р. (13 фактур), за фактурами 2012р. (2 фактур) та за фактурами 2013р. (6 фактур). А відтак, позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Щодо посилання апелянта на визнання відповідачем заборгованості шляхом підписання 31.12.2013р. Акту звірки взаєморозрахунків, відповідно до якого станом на 31.12.2013р. у відповідача (ТзОВ «Західпромелектро») сальдо на користь ТзОВ «Карлік Електротехнік» становить 775 122,57 польських злотих, за фактурами 2010р. (7 фактур); 2011р. (13 фактур); 2012 р. (2 фактури); 2013р. - 6 (фактур), колегія суддів зазначає наступне.

У розумінні ст. ст. 9, 10 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", акт звірки взаєморозрахунків є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості, та фіксує стан розрахунків між сторонами, але такий акт сам по собі не породжує будь-яких прав та обов'язків сторін, в той час як зобов'язання сторін підтверджуються первинними документами, договором, накладними, рахунками тощо.

Акт звірки є тільки документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами - договором, накладними, рахунками тощо.

Відтак, посилання позивача на наявний у матеріалах справи акт звірки, як доказ визнання відповідачем суми заборгованості є необгрунтованими.

Одночасно, як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існує довготривала співпраця та укладено декілька контрактів.

В зазначеному Акті звірки не міститься посилання на контракт №1 від 04.01.2011 року. Крім цього, позивачем не було надано суду оригінал вказаного Акту звірки, для огляду.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 03.06.2016 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 03.06.2016 року у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити в Господарський суд Львівської області.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Галушко Н.А.

суддя Матущак О.І.