РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016Справа №910/14648/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аспект-Сервіс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячі та спортивні майданчики»

про розірвання договору та стягнення 92 315,29 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Томчук Г.С. - за довіреністю №155 від 15.01.2016 року;

від відповідача: Вєтров В.М. - за довіреністю 08.08.2016 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Аспект-Сервіс» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячі та спортивні майданчики» про розірвання договору та стягнення 92 315,29 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав умови Договору №66123 на поставку поліуретанового покриття від 23.06.2015 року в частині поставки та змонтування товару.

З цих підстав, позивач просив задовольнити позов та:

1) Розірвати Договір №66123 на поставку поліуретанового покриття від 23.06.2015 року;

2) Стягнути з відповідача 86 247,00 грн. - збитків у розмірі попередньої оплати за Договором на поставку поліуретанового покриття №66123 від 23.06.2015р., 6 068,29 грн. - пені за прострочення поставки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2016 року порушено провадження у справі та призначено її розгляду на 13.09.2016 року.

09.09.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 року, в зв'язку з нез'явленням представника відповідача, відкладено розгляд справи на 27.09.2016 року.

В судовому засіданні 27.09.2016 року представники позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив суд в їх задоволенні відмовити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 27.09.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аспект-Сервіс» (далі по тексту - замовник, ТОВ «Аспект-Сервіс», позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дитячі та спортивні майданчики» (далі по тексту - відповідач, постачальник, ТОВ «ДСМ») укладено Договір на поставку поліуретанового покриття №66123 (далі по тексту - Договір), за умовами якого постачальник зобов'язаний поставити та змонтувати поліуретанове покриття, а Замовник прийняти та оплатити поліуретанове покриття (далі по тексту - «Товар»). Перелік, кількість, розмір, ціна та характеристика товару зазначається в специфікації (Додаток №1), що є невід'ємною частиною даного Договору.

Згідно з Специфікацією до Договору:

- адреса відвантаження - Україна, м. Буча, вул. Інститутська, 17-б;

- адреса розвантаження - Україна, с. Рудики, Київської області;

- адреса встановлення (монтажу) - Україна, с. Рудики, Київської області;

- строк поставки - протягом 30 діб з моменту отримання постачальником на банківський рахунок передплати у розмірі 86 247,00 грн.;

- строк встановлення (монтажу) - протягом 35 діб за умовами сприятливих погодних умов (відсутність дощової погоди) та отримання передплати;

- порядок оплати - 70% передплата в розмірі 86 247,00 грн., 30% - 36 963,00 грн. протягом трьох діб з моменту підписання акту приймання-передачі робіт.

На виконання умов Договору 23.06.2015 року позивачем перераховано відповідачу 86 247,00 грн. в якості 70% передоплати за Договором, що підтверджується платіжним дорученням №6422 від 23.06.2015 року.

Відповідач надав позивачу гарантійний лист, згідно якого зобов'язався виконати умов Договору щодо поставки товару в повному обсязі до 01.06.2016 року за адресою: Київська область, с. Рудики провулок Куренівський, 17Б.

04.12.2015 року між сторонами підписано Додаткову угоду №66123 до Договору, згідно якого внесено зміни в специфікацію щодо строку поставки товару (до 01.06.2016 року), встановлення (до 01.06.2016 року), та порядку оплати (83,52% передплата в розмірі 86 247,00 грн., 16,48% - 17 013,00 грн. протягом трьох діб з моменту підписання акту приймання-передачі робіт).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що у зазначений у Договорі та Додатку до Договору строк відповідач не поставив та не змонтувати поліуретанове покриття, в зв'язку з чим позивач просить суд розірвати Договір та стягнути з відповідача суму сплаченої передоплати.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Умовами пункту 3.2.3. Договору передбачено, що замовник надає постачальнику факсимільним або іншим видом зв'язку, інформацію щодо готовності до прийняття та монтажу Товару, яка в обов'язковому порядку повинна містити:

- точну адресу місця монтажу Товару;

- дату закінчення замовником підготовчих робіт на земельній ділянці, обраній для монтажу товару;

- пропозиції щодо дати прибуття транспорту постачальника на склад Замовника для передачі товару;

- пропозиції щодо дати готовності Замовника до приїзду фахівців постачальника для здійснення монтажу Товару (під готовністю розуміється наявність на вказану дату на місці монтажу Товару всіх виконаних підготовчих робіт);

- прізвище, ім'я, по батькові, телефон, факс представника Замовника, відповідального за проведення підготовчих робіт для монтажу товару.

Відповідно до п.3.2.4. Договору, після отримання від Замовника повідомлення про готовність до прийняття та монтажу товару. Постачальник за свій рахунок та власними силами здійснює у відповідності до умов даного Договору поставку та монтаж Товару.

Тобто, умовами пунктів 3.2.3. та 3.2.4. Договору сторони передбачили момент виконання зобов'язання.

Суд зазначає, що Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту виконання пунктів 3.2.3. та 3.2.4. Договору, що є наслідком ненастання моменту виконання зобов'язання, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Матеріалами справи не підтверджується порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача, за захистом якого останній звернувся до суду, адже Позивач не надано доказів надання постачальнику факсимільним або іншим видом зв'язку, інформацію щодо готовності до прийняття та монтажу Товару, як то передбачено пунктами 3.2.3. та 3.2.4. Договору, тому в позивача відсутні правові підстави пред'являти вимоги до відповідача про розірвання договору з причин його невиконання відповідачем в частині поставки та монтажу товару.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача 247,00 грн. (збитків у розмірі попередньої оплати за Договором на поставку поліуретанового покриття №66123 від 23.06.2015р.) та 6 068,29 грн. (пені за прострочення поставки) також не підлягають задоволенню в зв'язку з тим, що вони є похідними вимогами з в'язку з порушенням основного зобов'язання, а основне зобов'язання відповідачем не порушено.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження свої позовних вимог, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, суддя -

ВИРІШИВ:

1. В задоволені позовних вимог - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 10.10.2016 року.