РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2016Справа №910/14881/16

За позовом Підприємства «Орловський завод» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю

до: 1) Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс»

за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

1) фізичну особу-підприємця ОСОБА_2;

2) ОСОБА_3

про визнання договору № 1550/61 від 04.09.2015 недійсним.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача - Гончаров О.О. (представник за довіреністю);

від відповідача-1 - Добжанський В.В. (представник за довіреністю);

від відповідача-2 - не з'явився;

від третьої особи-1 - ОСОБА_6 (представник за довіреністю);

від третьої особи-2 - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №1550/61 від 04.09.2015 з усіма додатками, укладеного між Відповідачем-1 та Відповідачем-2. Позов мотивований відступленням більшої суми, ніж дійсна сума зобов'язань боржника, та намаганням повторного стягнення на користь нового кредитора вже стягнутої з боржника суми. Також Позивач вказує на неповідомлення боржника про заміну кредитора,

Відповідач-1 позов не визнає, оскільки вважає, що ним було передано дійсну суму зобов'язань, враховуючи як часткове погашення суми боргу так і подальше нарахування відсотків, та що він повідомляв боржника про заміну кредитора у зобов'язанні.

Третя особа-1 повністю підтримала позицію Відповідача-1 на надала свої пояснення.

Відповідач-2 та Третя особа-2 письмових заперечень та/або пояснень по суті спору не подали, у засідання представників не направили, хоча судом були вчинені всі дії щодо їх належного повідомлення про призначення справи до розгляду - ухвали суду надсилалися на адреси місцезнаходження Відповідача-2 та Третьої особи-2 згідно відомостей з ЄДР, тому будь-які несприятливі наслідки такого ненаправлення представників покладаються на Відповідача-2 та Третю особу-2 відповідно.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18. Суд приймає до уваги, що явка представників у засідання обов'язковою не визнавалась. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України, здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, які приймали участь в судових засіданнях, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

04.09.2015 між Відповідачем-1 (Банк, Первісний кредитор) та Відповідачем-2 (Новий кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги № 1550/61 (Договір, оспорюваний / спірний Договір), за умовами п. 1.1 якого Первісний кредитор відступає Новому кредитору, а Новий кредитор приймає право вимоги, що належить Первісному кредитору, і стає кредитором за Кредитним договором № 7.4-93 від 22.01.2008 з додатковою угодою до нього № 1 від 12.12.2008 (далі разом - Кредитний договір), укладеним між Банком та Позивачем.

У пункті 1.3 Договору зазначена загальна сума «права вимоги» у сумі 8048478,55 грн., та відповідно до п. 3.1.2 Договору, не пізніше 5ти робочих днів Новий кредитор повинен повідомити Боржника про відступлення права вимоги за Кредитним договором шляхом направлення відповідних повідомлень за адресами Боржників, зазначеними у Кредитному договорі, договорі поруки або їх вручення.

Позивач вказує на невиконання вказаних пунктів, тому вважає, що про існування Договору йому стало відомо лише при ознайомленні з матеріалами іншої справи у Господарському суді Одеської області.

Однак з такими доводами Позивача суд не погоджується, оскільки Відповідачем-1 було направлено лист за вих. № 61-05-1259 на адреси TOB «РЕСТ» та Позивача із відповідним повідомленням, що сума заборгованості за Кредитним договором та укладеним в його забезпечення Договором поруки № 7.4-93/П від 22.01.2008 підлягає сплаті Новому кредитору, шляхом перерахування на поточний рахунок Нового кредитора (вказано реквізити рахунку), що підтверджується поштовими квитанціями №220 та №211 та описами вкладення у ці листи.

Також, за приписами ст.ст. 512, 514 та 516 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, з аналізу наведених норм слідує, що за загальним правилом відступлення права вимоги здійснюється без згоди боржника, оскільки не погіршує становище останнього та не зачіпає його інтересів - заміна кредитора у зобов'язанні не впливає на характер, обсяг та порядок виконання боржником своїх обов'язків, а особа кредитора, на користь якої повинно бути здійснене таке виконання, не має істотного значення для боржника, адже внаслідок відступлення права вимоги відбувається заміна кредитора у конкретному зобов'язанні, а не заміна сторони в договорі, а відтак первісний кредитор продовжує залишатися зобов'язаною особою за основним договором за відсутності доказів переведення боргу.

Щодо положень ст. 516 ЦК України, то умови Кредитного договору не містять заборони на відступлення права вимоги Новому кредитору (кредиторам) та не містять застереження про необхідність отримання згоди боржника на таку заміну.

При цьому, суд приймає до уваги, що за приписами ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Отже, обставина неповідомлення Позивача про укладення Договору не доведена, і також з огляду на наведені вище норми не доведено порушення самим фактом укладення Договору прав та охоронюваних законом інтересів Позивача.

Щодо розміру заборгованості за Кредитним договором, яка відступалася, та на необґрунтованість розміру якої посилається Позивач (неврахування Банком часткового погашення боргу та укладення Договору відступлення на повну суму), суд зазначає наступне.

Так, 29.01.2008 між Позивачем та Відповідачем-1 у забезпечення виконання зобов'язань Позивача по Кредитному договору було укладено Іпотечний договір №7.4-93/ІР, за яким передано в іпотеку ЦМК загальною площею 23968,10 кв.м., розташований в АДРЕСА_1.

За результатами звернення Відповідача-1 до приватного нотаріуса Донецького МНО Морозова В.І., останнім 05.04.2011 було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки - ЦМК, і за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги Відповідачу-1 у загальному розмірі 12087806,10 грн. На підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №26105087, і у рамках примусового виконання ЦМК було продано з торгів, а виконавчий документ пізніше було стягувачеві 20.12.2012 у зв'язку з виконанням.

Разом із цим судом враховано, що Відповідач-1 звернувся з позовом до Господарського суду Одеської області про стягнення з Позивача заборгованості на користь Банку (Відповідача-1) за Кредитним договором у сумі 12384636,77 грн., з якої: 10086740 грн. заборгованість за основною сумою кредиту, 1212481,41 грн. заборгованість по процентам, 1085415,36 грн. пені. Розрахунок за даним позовом Банком було здійснено станом на 13.04.2011, тобто, до проведення прилюдних торгів з реалізації ЦМК.

Позов було задоволено у повному обсязі рішенням Господарського суду Одеської області від 19.09.2011 №20-4/17-1608-2011.

30.01.2012 старшим державним виконавцем ВПВР ДВС України на підставі наказу №20-4/17-1608-2011 від 10.10.2011, виданого Господарським судом Одеської області, було відкрито виконавче провадження № 30929284 про стягнення солідарно з Позивача та з ТОВ «Рест» (поручитель) заборгованості у розмірі 12384636,77 грн. на користь Відповідача-1.

29.10.2012 відбулися прилюдні торги з продажу ЦМК на підставі вищеописаного виконавчого напису нотаріуса № 2069 від 10.11.2011 у рамках виконавчого провадження №26105087, і розмір коштів, який був внесений переможцем прилюдних торгів, склав 6528680,32 грн., який дорівнює різниці між продажною ціною - 7254089,25 грн. та винагородою організатора прилюдних торгів - 752408, 93 грн.

За рахунок продажу ЦМК, який належав Позивачу, у рамках виконавчого провадження №26105087 на користь Відповідача-1 надійшли кошти у розмірі 5875812,29 грн. із розрахунку: 7254089,25 грн. (ціна продажу) - 725408,93 грн. (винагорода організатора прилюдних торгів) - 652 868,03 (виконавчий збір) = 5 875 812,29 грн., які Відповідач-1 спрямував на погашення тіла кредиту.

З огляду на наведене, залишок непогашеної Позивачем суми за рішенням Господарського суду Одеської області №20-4/17-1608-2011 від 19.09.2011, становить 6534560,48 грн., з розрахунку: 12410372,77 грн. (12384636,77 грн. присуджена сума за Кредитним договором + 25736 грн. витрати на судовий збір) - 5875812,29 (кошти, які надійшли до Банку за рахунок продажу ЦМК) = 6534560,48 грн.

Щодо посилань Позивача, що Договір про відступлення права вимоги було укладено на більшу суму - 8408478, 55 грн., ніж дійсна заборгованість - 6534560,48 грн., що сам Відповідач-1 визнав у листі від 24.06.2016, що станом на 04.09.2015 сума боргу становить 6534560,48 грн., то суд зазначає, що у вказаному листі Відповідач-1 зазначав розмір заборгованості, яка залишилась ще не погашеною за рішенням Господарського суду Одеської області від 19.09.2011 №20-4/17-1608-2011, а не за Договором відступлення.

Судом перевірено розмір заборгованості, який відступався за Договором, та суд зазначає, що сума відступлення 8408478,55 грн. складаються з:

- тіла кредиту 4210927,71 грн. (10086740 (тіло кредиту) - 5875812,29 (кошти, які надійшли до банку за рахунок продажу ЦМК);

- суми відсотків 4197550,84 грн., яка станом на 2015 рік збільшилась за рахунок нарахування Відповідачем-1 процентів за користування кредитними коштами.

Розмір заборгованості по Кредитному договору станом на 04.09.2015, тобто на дату укладення Договору відступлення, судом перевірено та визнано обґрунтованим, оскільки розмір підтверджується залученими до справи доказами, та зокрема виписками по рахункам №96114112 та випискою по рахунку №96013150.

Розмір заборгованості Позивача станом на дату укладення Договору відступлення також було підтверджено постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.07.2016 у справі № 20-4/17-1608-2011.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення його сторонами вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України (ст.215 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Із огляду на все вищенаведене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання Договору недійсним із наведених Позивачем обґрунтувань позову через їх фактичну необґрунтованість, і також через недоведеність Позивачем порушення його прав, враховуючи вищеописані судом норми статей ст.ст. 512, 514, 516 та 518 ЦК України і дійсність відступленої суми заборгованості, тому вимоги Позивача суд відхиляє та у позові відмовляє.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті, проте до уваги не приймаються та відхиляються, оскільки на результат розгляду спору - відмову у позові, впливу не мають.

Також судом не надається правова оцінка правомірності подальшого відступлення прав вимоги за Договором ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки це не є предметом даного спору та на його результат впливу не має, натомість судом на даний час презюмується правомірність указаних правочинів про відступлення вимоги з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі ст. 204 ЦК України (Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.).

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України, покладається на Позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.10.2016

Суддя Сташків Р.Б.