ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2016 р.Справа № 922/3114/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Дочірнього підприємства "Житомирська механізована колона" Публічного акціонерного товариства "Київсільелектро", м. Житомир
до Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків
про стягнення 381177,12 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Клинчука І.В. довіреність б/н від 20.09.2016р.;

відповідача - Горчака Ю.В. довіреність №01-16юр/4351 від 06.06.2016р.;

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Житомирська механізована колона" ПАТ "Київсільелектро" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Акціонерної компанії "Харківобленерго", в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 381177,12 грн., з яких: основна заборгованість у розмірі 304499,78 грн., інфляційні у розмірі 11875,49 грн., 3% річних у розмірі 5316,26грн., пеня по договору у розмірі 59485,59 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно договору підряду №К7922 від 17.06.2015р., який було укладено між позивачем та відповідачем. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

30.09.2016р. до господарського суду Харківської області надійшов відзив на позовну заяву за вх.№ 32261, в якому відповідач зазначає, що згідно п.4.3. договору (з урахуванням додаткової угоди №1 від 28.12.2015р.) сторони погодили, що оплата виконаних робіт та затрат здійснюється протягом 5 банківських днів після підписання довідки про виконані роботи та затрати, але відповідач таку довідку не отримував, отже термін виконання зобов'язань за п.4.3. договору не настав, тому на думку відповідача предмет спору відсутній.

30.09.16р. позивач - Дочірнє підприємство "Житомирська механізована колона" ПАТ "Київсільелектро" надав клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції (вх.№32195 від 30.09.16р.), в якому просить суд провести судове засідання в режимі відеоконференцзв'язку та доручити забезпечення проведення відеоконференції господарському суду Житомирської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.10.2016р. клопотання позивача - Дочірнього підприємства "Житомирська механізована колона" ПАТ "Київсільелектро" про проведення судового засідання у режимі відеоконференції задоволено. Забезпечення проведення відеоконференції за участю Дочірнього підприємства "Житомирська механізована колона" ПАТ "Київсільелектро" по справі № 922/3114/16 доручено господарському суду Житомирської області.

У судовому засіданні 10.10.2016р. оголошувалась перерва до 12.10.2016р. о 12:00.

Представник позивача приймає участь у судових засіданнях 10.10.2016р. та 12.10.2016р. у режимі відеоконференції. Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Присутній представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити, з підстав викладених ним у відзиві на позовну заяву, який наданий до суду 30.09.2016р.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

17 червня 2015 р. між Дочірнім підприємством "Житомирська механізована колона" Публічного акціонерного товариства "Київсільелектро" (підрядник, далі по тексту - позивач) та Акціонерна компанія "Харківобленерго" (замовник та далі по тексту - відповідач), було укладено договір підряду №К7922 щодо виконання робіт з будівництва, реконструкції, модернізації, технічного переоснащення (далі по тексту - договір підряду).

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1.1. договору підряду, підрядник зобов'язується власними силами зі своїх матеріалів виконати для останнього наступні роботи: технічне переоснащення (шляхом модернізації) розподільчих мереж 0,38 кВ в с. Вільшани Дергачівського району Харківської області від ТП № 155 (інв. № 00300791), а замовник - прийняти і оплатити такі роботи. Кількісні характеристики виконаних за цим договором робіт визначаються договірною ціною (кошторис), яка є додатком 1 до цього договору. Власником результату виконаних робіт (об'єкта будівництва) є замовник.

Відповідно до п. 3.1. договору, із змінами внесеними додатковою угодою № 1 від 28.12.2015р. до договору про закупівлю робіт №К7922 від 17.06.2015р., загальна вартість договору складає 1452213,70 грн. (один мільйон чотириста п'ятдесят дві тисячі двісті тринадцять грн. 70 коп.).

Відповідно до п. 4.1. договору, із змінами внесеними додатковою угодою № 1 від 28.12.2015р. до договору про закупівлю робіт № К7922 від 17.06.2015р., замовник сплачує підряднику аванс у розмірі 79,032026767%, що складає 1147713,92 грн. від загальної вартості договору на виконання робіт, придбання (постачання) необхідних матеріальних цінностей.

Згідно п. 6.1. договору, замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі провести розрахунки з підрядником за виконані роботи.

31 грудня 2015 року сторони підписали акт виконаних робіт форми КБ-2в та довідку про вартість виконаних робіт форми КБ-3, згідно яких, вартість виконаних будівельно-монтажних робіт, з урахуванням сплаченого авансу становила 1452213,70 грн. (один мільйон чотириста п'ятдесят дві тисячі двісті тринадцять грн. 70 коп.).

На виконання умов договору відповідачем було сплачено аванс у розмірі 1147713,92 грн., що не заперечується позивачем у справі.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до п. 4.3. договору, із змінами внесеними додатковою угодою № 1 від 28.12.2015р. до договору про закупівлю робіт № К7922 від 17.06.2015р., оплата виконаних роботи та затрат здійснюється протягом 5-ти банківських днів після підписання довідки про виконані роботи та затрати, з частковим зарахуванням авансу від вартості виконаних робіт та затрат. Однак у встановлений термін відповідач не провів остаточний розрахунок за виконані роботи.

Заперечення відповідача щодо не отримання довідки про вартість виконаних позивачем робіт та витрати судом не приймаються, оскільки в матеріалах справи міститься довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2015р. із підписом представника замовника - Акціонерної компанії "Харківобленерго" (аркуш справи №21), в якій відповідач погодив вартість робіт на загальну суму договору у розмірі 1452213,70грн.

Позивачем в порядку досудового врегулювання спору між сторонами звернувся до відповідача із претензією №227/06 від 20.05.2016р., з вимогою погасити заборгованість у розмірі 304499,78грн., яка утворилась за договором, але відповідач на претензію не відреагував та суму боргу не сплатив.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення коштів в сумі 304499,78 грн. (сума основного боргу) правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Окрім того, позивач просить суд стягнути на його користь інфляційні у розмірі 11875,49 грн.; 3% річних у розмірі 5316,26 грн. та пеню по договору у розмірі 59485,59 грн.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п.7.3. договору, за невчасне здійснення розрахунків замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми нездійсненого платежу на користь підрядника за кожен день прострочення.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши нарахування інфляційних, пені та 3% річних суд приходить до висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, інтересам сторін та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 837, 853, 854 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ) на користь Дочірнього підприємства "Житомирська механізована колона" Публічного акціонерного товариства "Київсільелектро" (10029, м. Житомир, вул. Ватутіна, 106-б, ) заборгованість в сумі 381 177,12 грн. (триста вісімдесят одна тисяча сто сімдесят сім гривень дванадцять копійок), з яких: основна заборгованість у розмірі 304499,78 грн. (триста чотири тисячі чотириста дев'яносто дев'ять гривень сімдесят вісім копійок); інфляційні у розмірі 11875,49 грн. (одинадцять тисяч вісімсот сімдесят п'ять гривень сорок дев'ять копійок); 3% річних у розмірі 5316,26 грн. (п'ять тисяч триста шістнадцять гривень двадцять шість копійок); пеня по договору у розмірі 59485,59 грн. (п'ятдесят дев'ять тисяч чотириста вісімдесят п'ять гривень п'ятдесят дев'ять копійок).

3. Стягнути з Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ) на користь Дочірнього підприємства "Житомирська механізована колона" Публічного акціонерного товариства "Київсільелектро" (10029, м. Житомир, вул. Ватутіна, 106-б, ) судовий збір у розмірі 5717,66 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.10.2016 р.

Суддя Ю.В. Светлічний