ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

13 жовтня 2016 р. Справа № 902/702/16

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Василишеній Н.О.

За участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 представники за довіреностями;

відповідача : не зявився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом:Тульчинського комунального підприємства по управлінню будинками (23600, Вінницька обл., м. Тульчин, пров. Брацлавський, 6)

до:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (23600, Вінницька обл., м. Тульчин, вул. Коцюбинського, 9)

про звільнення і передачу приміщення та сплату 23 368,80 грн. неустойки

ВСТАНОВИВ :

Тульчинське комунальне підприємство по управлінню будинками звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, в якому просив суд винести рішення про звільнення і передачу приміщення та сплату 23 368,80 грн. неустойки.

Ухвалою суду від 17.08.2016 р. порушено провадження у даній справі та призначено судове засідання на 13 вересня 2016 р.

Розгляд справи неодноразово відкладався, з підстав викладених у відповідних ухвалах.

В судове засідання 13.10.2016 р. з'явились представники позивача.

Відповідач в судове засідання не зявився.

Разом з тим, до суду 26 вересня 2016 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній проти позову заперечує з підстав викладених у ньому та заява в якій відповідач просить розгляд справи проводити за його відсутності.

З огляду на подані в справу докази, суд приходить до висновку про те, що неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору у його відсутність. Спір відповідно положень ст. 75 ГПК України підлягає вирішенню за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши надані в судовому засіданні пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про право власності № 048231 від 12.11.2004 підвальне приміщення бувшої котельні, розташоване в м. Тульчин, вул. Кірова, буд. 3, загальною площею 60,8 кв.м. та вхідний майданчик належить територіальній громаді м. Тульчин на праві комунальної власності. Дане приміщення перебуває на балансі Тульчинського комунального підприємства по управлінню будинками.

Виконавчим комітетом Тульчинської міської ради прийнято рішення № 55 від 18.02.2004 р. «Про надання дозволу на оренду підвального приміщення по вул. Кірова, 3 в м. Тульчин гр. ОСОБА_3В.» яким вирішено надати дозвіл гр. ОСОБА_3 на оренду підвального приміщення по вул. Кірова, 3 в м. Тульчин терміном на 5 років та зобовязано начальника Тульчинського комунального підприємства по управлінню будинками заключити договір з гр. ОСОБА_3 на оренду підвального приміщення по вул. Кірова, 3 в м. Тульчин.

На виконання даного рішення 30 травня 2005 року між Територіальною громадою міста Тульчин в особі тульчинської міської ради, від імені якої на підставі довіреності діє ОСОБА_4 начальник Тульчинського комунального підприємства по управлінню будинками (наймодавець) та субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 (наймач) укладено договір найму (оренди) майна № 6.

Договором передбачено наступне: наймодавець на підставі рішення 13 сесії 4 скликання Тульчинської міської ради від 18.02.2004 року передає, а наймач приймає в тимчасове платне користування (найм) для здійснення комерційної діяльності не житлове підвальне приміщення бувшої котельні з вхідним майданчиком загальною площею 60,8 кв.м., що розташована в місті Тульчині Вінницької області по вул.. Кірова під номером три (п.1.1). Строк дії договору встановлюється сторонами в 5 (пять) років починаючи з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2010 року (п.2.1). Якщо наймач продовжує користуватись предметом цього договору після закінчення строку договору найму, і за десять днів до закінчення строку договору ніяких заперечень від наймодавця про припинення договору не поступило, договір вважається поновлений на строк та умовах, який був раніше встановлений договором найму (п. 2.2). Плата за користування приміщенням сплачується з моменту підписання договору найму (оренди) майна. Розрахунок проводиться наймачем щомісячно шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок наймодавця не пізніше 10-го числа кожного місяця на підставі виставлених наймодавцем рахунків (п. 3.2). Наймодавець передає, а наймач приймає зазначену вище нерухомість протягом 2 днів, наступних за днем підписання цього договору, склавши при цьому акт прийому передачі. Підписання акту прийому передачі буде свідчити про передачу майна в найм (п.п.5.1, 5.2). Повернення наймачем предмету договору найму оформляється актом (п. 5.3).

Відповідно до даного Договору договір діяв з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2010 року, оскільки у сторін не було заперечень після закінчення договору він автоматично відповідно до п. 2.2 Договору був поновлений на термін 5 років, тобто до 31 грудня 2015 року.

Рішенням 59 сесії Тульчинської міської ради 6 скликання від 27.02.2015 року № 1482 «Про попередження про припинення договору оренди комунального майна з ФОП ОСОБА_3 на нежитлове підвальне приміщення бувшої котельні з вхідним майданчиком загальною площею 60,8 кв.м. у м. Тульчині по вул. Кірова, 3» яким вирішено: - попередити ФОП ОСОБА_3 про припинення договору оренди комунального майна від 30.05.2005 р. № 6 на житлове підвальне приміщення бувшої котельні з вхідним майданчиком загальною площею 60,8 кв.м. у м. Тульчині по вул.. Кірова, 3 після закінчення строку дії договору 31.12.2015 року; - ФОП ОСОБА_3 здійснити передачу вищезазначеного орендованого майна КП по управлінню будинками із складанням акта приймання-передачі у десятиденний термін після закінчення строку дії договору 31.12.2015 року.

На виконання даного рішення, в порядку ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», 25.12.2015 року за вих. № 100 та 28.01.2016 року за вих. № 5 на адресу відповідача надіслано листи-попередження про припинення договору 31.12.2015 року та зобовязано здійснити передачу майна із складанням акта приймання-передачі у 10-ти денний термін після закінчення строку дії договору 31.12.2015 року.

29 лютого 2016 року, виходом створеної за розпорядженням міського голови комісії по прийому-передачі комунального майна, яке перебувало в оренді відповідача, зафіксовано відмову відповідача від здійснення передачі приміщення, без будь-яких пояснень відмови звільнення приміщення, про що складено комісійний акт-відмову (а.с.25).

Після закінчення встановленого строку дії договору 31.12.2015 р., підвальне приміщення бувшої котельні з вхідним майданчиком загальною площею 60,8 кв.м. у м. Тульчині по вул. Кірова, 3, ФОП ОСОБА_3 звільнено не було.

З огляду на це, позивача був змушений звернутись до суду оскільки, об'єкт комунальної власності, а саме підвальне приміщення бувшої котельні з вхідним майданчиком загальною площею 60,8 кв.м. у м. Тульчині по вул. Кірова, 3, використовується відповідачем усупереч вимог чинного законодавства України, та з моменту закінчення договору оренди, орендна плата за використання комунального майна не сплачується.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов такого висновку.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності із ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно із абз.3 ч.3 вказаної статті, одним із об'єктів оренди є нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Як вбачається із наявних матеріалів справи, 30 травня 2005 року між Територіальною громадою міста Тульчин в особі тульчинської міської ради, від імені якої на підставі довіреності діє ОСОБА_4 начальник Тульчинського комунального підприємства по управлінню будинками (наймодавець) та субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 (наймач) укладено договір найму (оренди) майна № 6, що належить до комунальної власності, згідно умов якого відповідачу передано в строкове платне користування нежитлове приміщення, загальною площею 60,8 кв.м., розміщене за адресою: м. Тульчин по вул. Кірова, 3.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частиною 2 ст.26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна передбачено, що договір оренди припиняється у разі, зокрема: закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічна норма закріплена і в ч.2 статті 291 ГК України.

Так, згідно п.1.1 договору оренди від 30.05.2005р. майно передавалося в оренду відповідачу строком з 01.01.2005р. по 31.12.2010р., а згідно п. 2.2 вказаного договору сторони домовились, що якщо наймач продовжує користуватися предметом цього договору після закінчення строку договору найму, і за десять днів до закінчення строку договору ніяких заперечень від наймодавця про припинення договору не поступило, договір вважається поновленим на строк та умовах, який був раніше встановлений договором найму.

В ході вирішення справи судом встановлено, що сторонами поновлювався договір на 5 років до 31.12.2015 р. відповідно до п. 2.2 Договору, однак на виконання Рішення 59 сесії Тульчинської міської ради 6 скликання від 27.02.2015 року № 1482 та відповідно до статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" 25.12.2015 року за вих. № 100 та 28.01.2016 року за вих. № 5 на адресу відповідача надіслано листи-попередження про припинення договору 31.12.2015 року та зобовязано здійснити передачу майна із складанням акта приймання-передачі у 10-ти денний термін після закінчення строку дії договору 31.12.2015 року, з огляду на це сторони не продовжили дію договору оренди нежитлового приміщення, загальною площею 60,8 кв.м., розміщеного за адресою: м. Тульчин по вул. Кірова, 3, а тому на даний час відповідач користується спірним приміщенням без будь-яких правових підстав.

Приписами ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив що договір є поновленим в силу п. 2.2 Договору, оскільки наймодавцем не було надіслано заперечень за 10 днів до закінчення строку договору.

Так, п. 2.2 Договору сторони передбачили, якщо наймач продовжує користуватись предметом цього договору після закінчення строку договору найму, і за десять днів до закінчення строку договору ніяких заперечень від наймодавця про припинення договору не поступило, договір вважається поновлений на строк та умовах, який був раніше встановлений договором найму.

З цього приводу позивач в додаткових поясненнях до позовної заяви зазначив, що ч.3 ст.6 ЦК України чітко вказує на те, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавств, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Частиною 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» встановлено, що в разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, відступ в договорі від зазначених вище положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна» допущений в укладеному договорі між сторонами є недійсним, з підстав передбачених законом, який був не дотриманий при укладанні договору.

Зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Постанова Пленуму Вищого господарського суду «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» від 29.05.2013 року №12 вказує, про те, що при вирішенні спорів досліджуваної категорії з окресленими вище особливостями варто керуватися поняттям «пролонгація за законом», а сторонам договорів оренди обєктів нерухомого майна діяти в межах процедури, установленої таким законом.

Так з огляду на викладене вище, суд приходить до переконання, що Договір оренди нежитлового приміщення припинив свою дію 31 грудня 2015 року. Відповідач був попереджений наймодавцем двічі: до закінчення терміну дії договору, листом від 25.12.2015 року вих. №100 та після закінчення строку дії договору, відповідно ч.2 ст.17 «Про оренду державного та комунального майна», листом від 28.01.2016 року вих. №5 в межах місячного строку після закінчення терміну дії договору про те, що згідно рішення власника - Тульчинської міської ради №1482 від 27.02.2015 року договір оренди припиняється датою його закінчення 31.12.2015 року.

Частиною 1 статті 785 ЦК України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана з урахуванням нормального зносу або у стані, обумовленому у договорі.

Згідно ч.1 ст.27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно п.5.3 договору оренди від 30.05.2005р. повернення наймачем предмету договору найму оформляється актом.

З огляду на викладене позовна вимога позивача про звільнення і передачу орендованого приміщення підлягає задоволенню, як така що відповідає чинному законодавству.

Крім того позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 23 368,80 грн. неустойки.

Так суд розглянувши дану вимоги зазначає наступне.

З 01.01.2016 року відповідач фактично використовує нежитлове приміщення, загальною площею 60,8 кв.м., розміщене за адресою: м. Тульчин по вул. Кірова, 3 і, станом на час вирішення спору в суді, обов'язок щодо повернення вказаного приміщення не виконав, що підтверджується відсутністю акту прийому-передачі.

Враховуючи викладене, позивачем за час прострочення обов'язку щодо повернення приміщення з 01 січня 2016 року по 31 липня 2016 року (до дня подачі позовної заяви до суду) нарахована відповідачу неустойка в розмірі подвійної плати за користування комунальним майном.

Положення ст. 785 Кодексу передбачає, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Статтею 795 ЦК України встановлено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

В силу ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Всупереч наведеним вище процесуальним нормам відповідач не подав до суду доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення неустойки за користування приміщенням за час прострочення, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів) чи доказів звільнення вказаного приміщення.

Таким чином, суд вважає, що вимоги щодо стягнення, відповідно до ст.785 ч.2 ЦК України, неустойки у розмірі подвійної плати за користування приміщенням за час прострочення обов'язку щодо повернення приміщення за період з 01 січня 2016 року по 31 липня 2016 року є правомірними, оскільки відповідають матеріалам справи та чинному законодавству.

Розмір вказаної неустойки підтверджується матеріалами справи, наданими позивачем письмовими розрахунками та не спростований відповідачем, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 23368,80 грн.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги правомірними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.1, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 (23600, Вінницька обл., м. Тульчин, вул. Коцюбинського, 9, ідент. номер НОМЕР_1) з нежитлового приміщення бувшої котельні з вхідним майданчиком загальною площею 60,8 кв.м., що розташоване в м. Тульчині Вінницької області по вул. Кірова під номером 3.

3. Передати нежитлове підвальне приміщення бувшої котельні з вхідним майданчиком загальною площею 60,8 кв.м., що розташоване в м. Тульчині Вінницької області по вул. Кірова під номером 3 Тульчинському комунальному підприємству по управлінню будинками (23600, Вінницька обл., м. Тульчин, пров. Брацлавський, 6, код 03338857).

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (23600, Вінницька обл., м. Тульчин, вул. Коцюбинського, 9, ідент. номер НОМЕР_1) на користь Тульчинського комунального підприємства по управлінню будинками (23600, Вінницька обл., м. Тульчин, пров. Брацлавський, 6, код 03338857) 23368,80 грн. неустойки та 4134,00 грн. судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

6. Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 18 жовтня 2016 року 18 жовтня 2016 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (23600, Вінницька обл., м. Тульчин, пров. Брацлавський, 6)

3 - відповідачу (23600, Вінницька обл., м. Тульчин, вул. Коцюбинського, 9)