КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2016 р. Справа№ 927/549/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від прокуратури міста Києва: Греськів І.І. - прокурор відділу

від позивача-1: Васильківська В.Є. - за дов.

від позивачів -2, -3: не з'явилися

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: Кирилюк О.Ф. - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибне господарство «Білошапки»

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.08.2016

у справі №927/549/16 (суддя Моцьор В.В.)

за позовом Заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави

в особі 1) Фонду державного майна України;

2) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області;

3) Державного агентства рибного господарства України

до 1) Державного підприємства «Укрриба»;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибне господарство «Білошапки»

про визнання недійсним договору та додаткових угод

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Чернігівської області (далі, прокурор) в інтересах держави в особі Фонду державного майна України (далі, позивач-1), Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області (далі, позивач-2), Державного агентства рибного господарства України (далі, позивач-3) звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Державного підприємства «Укрриба» (далі, відповідач-1 або ДП «Укрриба»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибне господарство «Білошапки» (далі, відповідач-2 або ТОВ «Рибне господарство «Білошапки») про визнання недійсним договору зберігання державного майна №54/12 від 02 листопада 2012 року, укладеного між ДП «Укрриба» та ТОВ «Рибне господарство «Білошапки» та додаткових угод до нього від 05 листопада 2012 року та від 01 серпня 2014 року.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 23.08.2016 у справі №927/549/16 позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано недійсним договір зберігання державного майна №54/12 від 02 листопада 2012 року, укладений між ДП «Укрриба» та ТОВ «Рибне господарство «Білошапки» щодо зберігання гідротехнічних споруд рибницьких ставків, що розташовані в с. Білошапки Прилуцького району Чернігівської області.

Визнано недійсною додаткову угоду від 05 листопада 2012 року до договору зберігання державного майна №54/12 від 02 листопада 2012 року, укладену між ДП «Укрриба» та ТОВ «Рибне господарство «Білошапки» щодо надання дозволу на користування державним майном.

Визнано недійсною додаткову угоду від 01 серпня 2014 року до договору зберігання державного майна №54/12 від 02 листопада 2012 року, укладену між ДП «Укрриба» та ТОВ «Рибне господарство «Білошапки».

Присуджено до стягнення з Державного підприємства «Укрриба» на користь прокуратури Чернігівської області 2 067,00 грн. судового збору.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибне господарство «Білошапки» на користь прокуратури Чернігівської області 2 067,00 грн. судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що договір зберігання державного майна №54/12 з правом користування майном (гідротехнічними спорудами), які обліковуються на балансі ДП «Укрриба», від 02 листопада 2012 року, укладений між відповідачами для приховання іншого правочину - договору оренди майна, тому є удаваним та таким, що суперечить положенням Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Закону України «Про приватизацію державного майна» в редакціях, що діяли на момент вчинення спірного правочину.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ТОВ «Рибне господарство «Білошапки» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.08.2016 у справі №927/549/16 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач-2 посилається на те, що договір зберігання державного майна №54/12 від 02 листопада 2012 року та додаткові угоди до нього були укладені між відповідачами на виконання завдань та функцій держави. При укладенні даного Договору сторони діяли виключно в межах чинного законодавства з безпосереднім погодженням дій ДП «Укрриба» з Міністерством аграрної політики в межах діючого законодавства, а встановлення права користування в договорі не суперечить цивільному законодавству і не перетворює договір за своєю правовою природою у договір оренди.

Відповідно до протоколу про автоматизований розподіл справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибне господарство «Білошапки» було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2016 апеляційну скаргу відповідача-2 прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 11.10.2016.

10.10.2016 позивач-3 подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду пояснення у справі, у яких зазначив, що питання, які пов'язані з укладанням та виконанням спірного договору, належать до компетенції уповноваженого органу управління, а саме Державного агентства рибного господарства України. Відповідний договір був укладений без погодження з органом управління. У своїх поясненнях Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області просило суд рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.08.2016 у справі №927/549/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибне господарство «Білошапки» - без задоволення.

Представники позивачів-2,-3 та відповідача-1 у судове засідання, призначене на 11.10.2016, не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Враховуючи те, що неявка представників позивачів-2,-3 та відповідача-1 не перешкоджає розгляду спору з огляду на доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивачів-2,-3 та відповідача-1.

Прокурор та представник позивача-1 у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги відповідача-2 заперечували, просили залишити рішення місцевого господарського суду без змін.

Представник відповідача-2 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив суд її задовольнити, рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.08.2016 у справі №927/549/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, 06 травня 2003 року спільним наказом Фонду державного майна України та Міністерства аграрної політики України «Про передачу гідротехнічних споруд» №126/752 до сфери управління Міністерства аграрної політики України передано гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди та пов'язані з ними робочі машини і обладнання, інше майно, яке на момент приватизації не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених в процесі приватизації на базі підприємств рибного господарства; Регіональним відділенням Фонду державного майна України наказано забезпечити приймання-передачу майна на баланс Державного підприємства «Укрриба» у порядку, встановленому Положенням про порядок передачі об'єктів державної власності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 року №1482, в місячний термін з дня підписання цього наказу (пункти 1, 2 наказу, а.с.134).

Додатком до вищевказаного наказу є Перелік господарських товариств, створених в процесі приватизації на базі підприємств рибного господарства, серед яких зазначено і ТОВ «Рибне господарство «Білошапки», майно (гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди, та пов'язані з ними робочі машини і обладнання, інше майно, яке на момент приватизації не увійшло до статутних фондів цих товариств та не підлягає приватизації), яких передається на баланс державного підприємства «Укрриба» (а.с.136).

02 листопада 2012 року між Державним підприємством «Укрриба» (далі, поклажодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рибне господарство «Білошапки» (далі, зберігач) укладено договір зберігання державного майна №54/12 (далі, Договір) (а.с.43-45).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3 Договору поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання згідно з актом приймання-передачі нерухоме державне майно - гідротехнічні споруди рибницьких ставів, які обліковуються на балансі поклажодавця і передані йому на підставі спільного наказу Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна України «Про передачу гідротехнічних споруд» від 06 травня 2003 року №126/752. Об'єктом зберігання є гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди, греблі, будівлі, насосні станції, пов'язані з ними робочі машини і обладнання, інше майно, що перебуває в державній власності відповідно до п.1.1 Договору. Зазначене майно розташоване за адресою: Чернігівська область, Прилуцький район, с. Білошапки.

За умовами пунктів 2.1, 2.2, 2.4 Договору зберігач в 3-денний строк з моменту укладення договору зобов'язаний прийняти від поклажодавця майно згідно з Актом приймання-передачі; зберігач зобов'язаний вживати всі заходи для збереження майна, його цілісності, комплектності протягом всього строку дії Договору відповідно до вимог глави 66 Цивільного кодексу України; у випадках, коли для збереження якісних властивостей майна необхідне його використання, зберігач звертається до поклажодавця за дозволом стосовно використання майна, переданого на зберігання, в порядку дії статті 944 Цивільного кодексу України.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що за відповідальне зберігання майна щомісячний розмір плати складає 10,00 грн., в тому числі ПДВ, з урахуванням щомісячного індексу інфляції. Плата за відповідальне зберігання майна перераховується на розрахунковий рахунок зберігача один раз на рік по закінченню календарного року до 15 січня наступного року.

Згідно з пунктом 6.1 Договору він набуває чинності з дня його підписання і діє протягом десяти років з 02 листопада 2012 року по 02 листопада 2022 року.

На виконання договору зберігання державного майна 02 листопада 2012 року між сторонами Договору складено та підписано акт приймання-передачі гідротехнічних споруд, які передаються на зберігання, згідно якого поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання державне нерухоме майно (гідротехнічні споруди ставів) балансовою вартістю - 1 407 173,00 грн., залишковою вартістю станом на 01 листопада 2012 року - 825 758,67грн., яке розташоване за адресою: Чернігівська область, Прилуцький район, с. Білошапки (а.с.47-48).

05 листопада 2012 року між тими ж сторонами укладено додаткову угоду до договору зберігання державного майна №54/12 від 02 листопада 2012 року (а.с.50-51), якою ДП «Укрриба» дозволило зберігачу користуватися державним майном та визначено порядок і строки розрахунків за його користування. В пункті 1.3 даної додаткової угоди сторони погодили, що зберігач зобов'язався проводити плату за користування державним майном щомісячно на розрахунковий рахунок замовника не пізніше 14 числа місяця, наступного за звітним. Ціна за користування державним майном, визначена в протоколі про договірну ціну, який є невід'ємною частиною договору та становить 5 334,64 грн. в т.ч. ПДВ (а.с.49). Ця додаткова угода набирає чинності з 05 листопада 2012 року (пункт 1.8).

01 квітня 2013 року між сторонами договору укладено додаткову угоду до договору зберігання державного майна №54/12 від 02 листопада 2012 року (а.с.52), якою розділ 2 «Права та обов'язки зберігача» доповнено пунктами 2.5 та 2.6. Ця додаткова угода набирає чинності з 01 квітня 2013 року (пункт 3).

01 серпня 2014 року між сторонами договору укладено додаткову угоду до договору зберігання державного майна №54/12 від 02 листопада 2012 року (а.с.53-54), якою сторонами було збільшено ціну за користування державним майном до 11 285,81грн., в т.ч. ПДВ. Ця додаткова угода набирає чинності з 01 серпня 2014 року.

Звертаючись до суду із позовом, прокурор та позивачі зазначали, що Договір та додаткові угоди до нього є удаваним правочином, оскільки за своєю суттю спірний договір є договором оренди майна, виходячи з того, що основною ознакою спірного договору є користування майном за плату, а плата за користування майном є не співрозмірною з платою за послуги зберігання за даним договором. Крім того, з огляду на те, що передача спірного державного майна відбулась на підставі угоди, укладеної без участі Фонду державного майна України та без його дозволу, спірний договір укладено з порушенням вимог чинного законодавства, адже правомочною особою на укладення договору оренди державного майна є Фонд державного майна України, тому ДП «Укрриба» при укладенні договору перевищило свою компетенцію як балансоутримувач майна. Посилаючись на приписи статей 215, 235, 759, 936, 944, 946 Цивільного кодексу України та статті 287 Господарського кодексу України заступник прокурора Чернігівської області і позивачі просили суд визнати договір та додаткові угоди до нього недійсними.

Заперечуючи проти задоволення позову, скаржник у своїй апеляційній скарзі наголошував на тому, що договір зберігання державного майна №54/12 від 02 листопада 2012 року та додаткові угоди до нього було укладено в межах діючого законодавства, встановлення права користування в договорі не суперечить цивільному законодавству і не перетворює договір за своєю правовою природою у договір оренди.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору зберігання державного майна №54/12 від 02 листопада 2012 року, укладеного між ДП «Укрриба» та ТОВ «Рибне господарство «Білошапки» та додаткових угод до нього від 05 листопада 2012 року та від 01 серпня 2014 року, а доводи скаржника вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Загальні підстави визнання угод недійсними та настання відповідних правових наслідків встановлені статтями 215, 216 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як зазначено у пункті 2.1. Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Так, відповідно до статті 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем) і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Згідно статті 944 Цивільного кодексу України, зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі. У статті 946 Цивільного кодексу України також передбачається, що плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Водночас, статтею 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (частина 1 статті 762 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Згідно з частиною 2 статті 235 Цивільного кодексу України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Виходячи з умов договору зберігання державного майна №54/12 від 02 листопада 2012 року, суд дійшов вірного висновку, що спірний договір є удаваним правочином, оскільки за своїм правовим змістом фактично є довгостроковим договором оренди державного майна, виходячи з того, що основною ознакою спірного договору є користування майном за плату, а плата за користування майном є неспіврозмірною з платою за послуги зберігання за даним договором.

Таким чином, умови спірного договору регулюють відносини оренди майна, а сам договір вчинено з метою їх приховати.

Статтею 326 Цивільного кодексу України встановлено, що управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Згідно умов статей 4-6 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» від 21 вересня 2006 року №185-V, Фонд державного майна України є державним органом, який здійснює політику у сфері приватизації майна, що перебуває у загальнодержавній власності та уповноважений управляти об'єктами державної власності від імені держави.

Згідно з Указом Президента України «Про систему центральних органів виконавчої влади» від 15 грудня 1999 року №1572/99 до системи центральних органів виконавчої влади України входять міністерства, державні комітети (державні служби) та центральні органи виконавчої влади зі спеціальним статусом. Міністерство є головним (провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади в забезпеченні впровадження державної політики у визначеній сфері діяльності. Міністр, як член Кабінету Міністрів України особисто відповідає за розроблення і реалізацію державної політики, спрямовує і координує здійснення центральними органами виконавчої влади заходів з питань, віднесених до його відання.

Положення «Про Міністерство аграрної політики та продовольства України», затверджене Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №500/2011, визначає, що Міністерство аграрної політики та продовольства України (далі, Мінагрополітики України) є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з питань формування та забезпечення реалізації, зокрема, державної політики в галузях рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних живих ресурсів, регулювання рибальства та безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства.

Відповідно до Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого Указом Президента України 16 квітня 2011 року №484/2011 (чинного на день укладення договору) Державне агентство рибного господарства України (далі, Держрибагентство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України. Держрибагентство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних живих ресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства.

Держрибагентство відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, веде реєстр гідротехнічних споруд рибогосподарських водних об'єктів щодо їх технічної експлуатації та використання з метою отримання максимальної рибопродуктивності (стаття 4 вищезазначеного Положення).

Як вірно встановив суд першої інстанції ДП «Укрриба» - це підприємство засноване на основі державної власності, входить до сфери управління Державного агентства рибного господарства України та підзвітне йому; майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Згідно зі спільним наказом Фонду державного майна України та Міністерства аграрної політики України «Про передачу гідротехнічних споруд» від 06 травня 2003 року №126/752 майно, яке є об'єктом спірного договору, не підлягає приватизації та передачі в оренду, а тому органом приватизації було обрано спосіб управляння цим майном шляхом передачі його до сфери управління Міністерства аграрної політики України, яке у свою чергу передало зазначене майно на баланс ДП «Укрриба».

У листі Міністерства аграрної політики України №37-24-2-13/16354 від 02 грудня 2004 року, адресованому ДП «Укрриба», міністерство підтримало відповідача-1 у роботі по збереженню державного майна та укладенню договорів зберігання з правом використання гідротехнічних споруд відповідно до чинного законодавства (а.с. 126).

Приписами статті 287 Господарського кодексу України та статті 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що єдиними орендодавцями державного майна цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, що є державною власністю, є Фонд державного майна України, його регіональні відділення і представництва.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про Фонд державного майна України» від 09 грудня 2011 року №4107-VI, Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Отже, правомочною особою на укладення договору оренди державного майна є Фонд державного майна України, а Державне підприємство «Укрриба» є лише балансоутримувачем цього майна.

У листі Фонду державного майна України від 28 вересня 2011 року №10-25-13179, яке адресоване Державному агентству рибного господарства України, було повідомлено про те, що питання, які пов'язані з укладанням ДП «Укрриба» договорів зберігання з правом користування, належить до компетенції уповноваженого органу управління - Державного агентства рибного господарства України (а.с.127-128).

Доказів надання дозволу Фондом державного майна України або Державним агентством рибного господарства України на укладення договору оренди державного майна суду не надано.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що об'єкти спірного договору (гідротехнічні споруди), які є об'єктами загальнодержавного значення і не підлягають приватизації, і відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та абзац 18 пункт «г» частини 2 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» не можуть бути об'єктами оренди.

З огляду на те, що передача спірного державного майна відбулась на підставі угоди, укладеної без участі Фонду державного майна України та без його дозволу, спірний договір та додаткові угоди до нього укладені з порушенням вимог чинного законодавства.

Згідно статті 215 Цивільного кодексу України недодержання в момент вчинення правочину стороною, сторонами, вимог, які встановлені частиною 1 статті 203 вказаного Кодексу, є підставою для визнання правочину недійсним.

Отже, враховуючи те, що, договір зберігання державного майна №54/12 від 02 листопада 2012 року з правом користування майном (гідротехнічними спорудами), які обліковуються на балансі ДП «Укрриба», укладеного між ДП «Укрриба» та ТОВ «Рибне господарство «Білошапки» для приховання іншого правочину- договору оренди майна, а тому є удаваним та таким, що суперечить положенням Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Закону України «Про приватизацію державного майна», в редакціях, що діяли на момент вчинення спірного правочину. Оскільки, об'єктами спірного договору є гідротехнічні споруди, які є об'єктами загальнодержавного значення і не підлягають приватизації, і, відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та абзацу 18 пункту «г» частини 2 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» не можуть бути об'єктами оренди, тому позовна вимога прокурора, заявлена в інтересах позивачів, про визнання його недійсним, є законною і обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що передача спірного державного майна відбулась на підставі угоди, укладеної без участі Фонду державного майна України та без його дозволу, а тому спірний договір та додаткові угоди до нього було укладено з порушенням вимог чинного законодавства, адже правомочною особою на укладення договору оренди державного майна є Фонд державного майна України. Державне підприємство «Укрриба» при укладенні спірного договору перевищено свою компетенцію, як балансоутримувача майна.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що договір зберігання державного майна №54/12 від 02 листопада 2012 року, укладеного між ДП «Укрриба» та ТОВ «Рибне господарство «Білошапки» підлягає визнанню недійсним, а відтак, в силу приписів частини 1 статті 236 Цивільного кодексу України, вказаний правочин вважається недійсним, додаткові угоди до нього від 05 листопада 2012 року та від 01 серпня 2014 року є також недійсними, в силу того, що вони є похідними від основного правочину.

Колегія суддів зазначає, що скаржником не надано суду доказів, які б підтверджували його доводи стосовно того, що майно передано з погодженням з відповідними органами управління і використання майна пов'язано з його збереженням, а необхідність використання майна не доводить неможливості його функціонування за призначенням.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Велта» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибне господарство «Білошапки» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.08.2016 у справі №927/549/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.08.2016 у справі №927/549/16 залишити без змін.

Матеріали справи №927/549/16 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко