ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2016 р. Справа № 917/1252/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя Івакіна В.О. , суддя Ільїн О.В.

при секретарі пляс Л.Ф.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю №1945 від 16 вересня 2015 року,

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю б/н від 05 жовтня 2016 року;

ОСОБА_3 б/н від 05 жовтня 2016 року,

1-ї третьої особи не зявився,

2-ї третьої особи не зявився,

3-ї третьої особи не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина" (вх. №2266 П/1) на рішення Господарського суду Полтавської області від 02 серпня 2016 року у справі №917/1252/15

за позовом ОСОБА_4, м. Київ

до Приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина", с.Олексіївка, Гребінківський район, Полтавська область

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) ОСОБА_5, м. Київ

2) ОСОБА_6, м. Гребінка, Гребінківський район, Полтавська область

3) Гребінківська районна державна адміністрація, м. Гребінка, Полтавська область

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ПСП "Ярина" від 26.11.2013р., оформленого протоколом № 26/11-13,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 02 серпня 2016 року у справі №917/1252/15 (суддя Мацко О.С.) відмовлено позивачу у клопотанні про вжиття заходів забезпечення позову. Задоволено позовні вимоги. Визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ПСП "Ярина" від 26.11.2013р., оформлене протоколом № 26/11-13. Стягнуто з ПСП "Ярина" на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218,00грн.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 02 серпня 2016 року у справі №917/1252/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити (з урахуванням уточнення вимог апеляційної скарги).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач вказує, зокрема, на те, що судом першої інстанції не встановлено момент виходу ОСОБА_4 з учасників товариства. Вважає, що на час проведення загальних зборів учасників та прийняття відповідних рішень 26.11.2013р. ОСОБА_4 вже не була учасником ПСП "Ярина", у звязку з чим для встановлення легітимності загальних зборів від 26.11.2013р. та наявності кворуму для проведення цих зборів слід враховувати голоси інших учасників товариства.

Крім того, зазначає, що згідно Статуту в редакції 2013 року, яким визначено новий склад учасників ПСП "Ярина", інший учасник товариства - ОСОБА_5, підписала вказану редакцію та її підпис посвідчено нотаріально 26.11.2013р. Зазначене, на його думку, свідчить про обізнаність ОСОБА_5 про зміни у складі учасників відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 10239 від 10.10.2016р.) позивач посилається, зокрема, на те, що ОСОБА_4 не повідомляла ПСП "Ярина" про свій вихід зі складу учасників, тому, на його думку, твердження відповідача про втрату ОСОБА_4 статусу учасника товариства є безпідставним. Вважає апеляційну скаргу відповідача на рішення Господарського суду Полтавської області від 02 серпня 2016 року у справі №917/1252/15 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Друга третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_6, у своєму відзиві на апеляційну скаргу (вх. 10261 від 11.10.2016р.) вказує на те, що місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення залишив поза увагою його пояснення про досягнення між ним та ОСОБА_4 домовленості, відповідно до якої ОСОБА_4 передала йому ОСОБА_6 свою частку в Статутному капіталі ПСП "Ярина", що становить 50% Статутного капіталу. Продаж корпоративних прав за погодженням сторін, які він - ОСОБА_6 сплатив ОСОБА_4, відбувся 05 листопада 2013 року. Вважає, що з моменту укладення договору купівлі-продажу корпоративних прав, позивач позбувся своїх корпоративних прав, а, відтак, не має право оскаржувати рішення загальних зборів, на яких голосував він як новий учасник ПСП "Ярина" та ОСОБА_5, що в сукупності володіли 100% статутного капіталу.

Просить рішення Господарського суду Полтавської області від 02 серпня 2016 року у справі № 917/1252/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідач у додаткових поясненнях по справі (вх. № 10262 від 11.10.2016р.) також зазначає, що особа, яка придбала частку у Статутному капіталі товариства, здійснює права і виконує обовязки учасника товариства з моменту набуття права власності на частку у статутному капіталі. На думку відповідача, саме ОСОБА_6 був чинним учасником зборів ПСП "Ярина" з усіма правами та обовязками, наданими засновнику (власнику) ПСП "Ярина".

Представником позивача у суді апеляційної інстанції заявлено клопотання про витребування оригіналу договору від 05.11.2013р. купівлі-продажу корпоративних прав та призначення у справі почеркознавчої експертизи.

Враховуючи, що наданий договір купівлі-продажу корпоративних прав від 05.11.2013р. не був предметом розгляду у суді першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України», відповідно до частини першої статті 101 ГПК, апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно зясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і обєктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Виходячи з цього, колегія суддів не приймає додатково подані апелянтом та третьою особою докази, оскільки вони не обґрунтували неможливість подання цих доказів суду першої інстанції з причин, що не залежали від їх волі та у звязку з тим, що такі докази не були предметом розгляду у господарському суді першої інстанції.

У звязку з наведеним клопотання позивача про проведення експертизи не підлягає задоволенню.

Від представника відповідача по електронній пошті надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи висновку судового експерта (вх. № 10275 від 11.10.2016р.).

Оскільки вказане клопотання не містить підпису особи, яка його направила, а також у встановленому порядку не засвідчена копія виписки із почеркознавчого дослідження від 07.10.2016 року № 46, то зазначене не може бути належним та допустимим доказом у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25 серпня 2016 року у справі №917/1252/15 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 11.10.2016р.

У судове засідання представники ОСОБА_6 та Гребінківської районної державної адміністрації не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи зворотні повідомлення про вручення поштових відправлень.

Конверт з судовою кореспонденцією, адресований ОСОБА_5 направлявся на адресу першої третьої особи, проте повернувся до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Виходячи з положень пункту 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду апеляційної скарги, зважаючи на належне повідомлення сторін та третіх осіб про час та місце розгляду справи, судова колегія дійшла висновку, що учасникам судового процесу створені належні умови для реалізації їх процесуальних прав та вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що не погоджується з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його необґрунтованим таким, що прийняте при неповному зясуванні обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, виклав суду правове обґрунтування апеляційної скарги та обґрунтування додаткових пояснень, просить рішення господарського суду Полтавської області від 02 серпня 2016 року у справі №917/1252/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги відповідача, вважає рішення господарського суду першої інстанції обґрунтованим та законним, просив рішення господарського суду Полтавської області від 02 серпня 2016 року у справі № 917/1252/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів встановила наступне.

Як убачається із матеріалів справи, загальними зборами учасників від 07 листопада 2012 року затверджено Статут Приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина" (нова редакція) (т. 1 а.с. 15-23).

Відповідно до вказаної редакції Статуту учасниками ПСП "Ярина" є громадянка України ОСОБА_5 та громадянка України ОСОБА_4.

Пунктом 3.2 зазначеного Статуту визначено, що для забезпечення діяльності підприємства, за рахунок внеску учасників (власників) створений Статутний капітал у розмірі 500,00 грн., який належить в рівних частках підприємства: ОСОБА_5 частка у розмірі 50% Статутного капіталу, що складає 250 грн.; ОСОБА_4 частка у розмірі 50% Статутного капіталу, що складає 250 грн.

Згідно з пунктами 6.1, 6.2, 6.3 цього Статуту органами управління підприємства є Загальні збори учасників (власників), Директор та ревізійна комісія; вищим органом управління підприємства є Загальні збори учасників (власників), до компетенції яких віднесено, зокрема, затвердження Статуту підприємства та внесення в нього змін та доповнень.

Статут набуває чинності з дня державної реєстрації Підприємства у встановленому порядку. Зміни та доповнення до цього Статуту вносяться рішенням загальних зборів Учасників (власників) Підприємства, і набувають чинності з моменту їх затвердження Загальними зборами (власників) Підприємства, якщо законодавством України або Загальними зборами учасників не встановлено інший порядок.

26.11.2013р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 була посвідчена та зареєстрована в реєстрі за № 1811 заява ОСОБА_4, у якій вона повідомила про добровільний вихід зі складу власників (засновників) ПСП "Ярина" та передачу своєї частки в статутному (складеному) капіталі ОСОБА_6 в повному обсязі, що становить 50% Статутного капіталу та в грошовому еквіваленті складає 250,00 грн.; майнових, фінансових та будь-яких претензій до Приватного сільськогосподарського підприємтса "Ярина" та до ОСОБА_6 не має (т. 1 а.с. 74).

Згідно протоколу №26/11-13, 26 листопада 2013 року були проведені загальні збори учасників ПСП "Ярина". Присутніми на зборах були ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_6 ( т. 1, а.с. 13).

До порядку денного яких були включені питання:

1. Про обрання ОСОБА_9 та секретаря Загальних зборів учасників підприємства;

2. Про вихід ОСОБА_4 зі складу засновників підприємства, та передачу частки в Статутному капіталі ОСОБА_6, внесення змін в статутні документи ПСП "Ярина";

3. Про доручення внести зміни, і провести державну реєстрацію статутних документів директору ПСП "Ярина" ОСОБА_10

За результатами розгляду вказаних питань були прийняті наступні рішення:

1. ОСОБА_11 ОСОБА_9 Загальних зборів Учасників підприємства, а Дворик ОСОБА_12 загальних зборів Учасників підприємства.

2. Вивести із складу ПСП "Ярина" учасника ОСОБА_4 та прийняти до складу Учасників ОСОБА_6, та внести зміни в статутні документи ПСП "Ярина".

3. Доручити внести зміни і провести державну реєстрацію статутних документів директору ПСП "Ярина" ОСОБА_13

Як убачається з наявної в матеріалах справи копії Статуту ПСП "Ярина", затвердженого загальними зборами Учасників ПСП "Ярина", протокол №26/11-13 від 26.11.2013р., учасниками ПСП "Ярина" є громадянка України ОСОБА_5 та громадянин України ОСОБА_6 (т.1 а.с.113-119).

Відповідно до пункту 3.1 Статуту у редакції 2013 року для забезпечення діяльності підприємства, за рахунок внеску учасників (власників) створений статутний капітал у розмірі 500 грн., який належить в рівних часках підприємства: ОСОБА_5, частка у розмірі 50% статутного капіталу, що складає 250 грн.; ОСОБА_6, частка у розмірі 50% статутного капіталу, що складає 250 грн.

Позивач, звертаючись з позовом у даній справі, просить визнати недійсними рішення загальних зборів ПСП "Ярина" від 26.11.2013р., посилаючись на те, що при проведенні зборів порушені вимоги закону, а саме її не було повідомлено про проведення зазначених зборів, та на те, що інший учасник ОСОБА_5 також не приймала участі у зборах. Позивач вважає, що рішення загальних зборів учасників ПСП Ярина, оформлені протоколом №26/11-13 від 26.11.2013р., прийняті за відсутності кворуму, чим порушено вимоги статей 42, 59, 60 Закону України Про господарські товариства та її права, як учасника ПСП "Ярина", що стало підставою для звернення до суду з позовом про визнання вказаного рішення недійсним.

Скасовуючи попередні судові рішення місцевого та апеляційного господарського суду, Вищий господарський суд України у своїй постанові від 04 травня 2016 року вказав про необхідність встановлення судом першої інстанції під час нового розгляду даної справи факту отримання відповідачем заяви ОСОБА_4 про вихід з учасників ПСП Ярина, зясування питання щодо особистої участі позивача у загальних зборах підприємства. Також вказав про необхідність залучення до участі у справі ОСОБА_6, оскільки прийняте рішення може вплинути на його права.

Господарський суд Полтавської області, посилаючись на недоведеність факту передачі заяви про вихід відповідачу у встановленому порядку та відсутність кворуму при прийнятті спірних рішень загальних зборів учасників, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Проте колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із положеннями статті 98 Цивільного кодексу України рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову. Право на звернення до суду з позовом про визнання недійсними рішень органів управління товариства мають лише ті його акціонери (учасники), які були акціонерами (учасниками) на дату прийняття рішення, що оскаржується.

Тобто, у даному випадку для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ПСП Ярина, оформленого протоколом №26/11-13 від 26.11.2013р., необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника товариства.

Оцінюючи факт наявності або відсутності порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 167 Господарського кодексу України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У статті 116 Цивільного кодексу України, статті 88 Господарського кодексу України, статті 10 Закону України "Про господарські товариства" передбачені права учасників господарського товариства, серед яких, зокрема, право учасника товариства вийти в установленому порядку з товариства.

Згідно з частиною 3 статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" повідомлення про вихід учасника товариства - фізичної особи має бути оформлено у вигляді заяви про вихід із товариства.

При цьому, чинним законодавством не встановлено форму такої заяви, а лише зазначено що у разі внесення змін до установчих документів, які пов'язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, має бути поданий, зокрема, примірник оригіналу (ксерокопія, нотаріально засвідчена копія) такої заяви.

Виходячи з положень пункту 28 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є незаконними.

Отже, вихід засновника (учасника) з товариства є безумовним суб'єктивним правом учасника, а товариство є суб'єктом лише пасивного обов'язку не перешкоджати реалізації цього права.

Реалізація права на вільний вихід з товариства шляхом подачі відповідної заяви учасником є одностороннім правочином, від якого учасник може відмовитися за наявності нових умов, в тому числі шляхом подачі відповідної заяви про відкликання заяви про вихід. При цьому, оскільки вихід як правочин породжує правові наслідки як для учасника, так і для товариства, учасник не вправі відкликати подану ним заяву про вихід без згоди товариства. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 25 лютого 2016 року № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин")

Крім того, оскільки вихід з товариства шляхом подачі відповідної заяви учасником є правочином, то така заява може бути визнана недійсною з підстав, передбачених законом.

Як вже було зазначено у цій постанові, 26.11.2013р. ОСОБА_4 у нотаріально посвідченій заяві своїй повідомила про добровільний вихід зі складу власників (засновників) ПСП "Ярина" та передачу своєї частки в статутному (складеному) капіталі ОСОБА_6 в повному обсязі, що становить 50% Статутного капіталу та в грошовому еквіваленті складає 250,00 грн.

Наявність такої заяви ОСОБА_4 про вихід з ПСП "Ярина" від 26.11.2013р. та відсутність доказів її відкликання або визнання недійсною, свідчить про те, що волевиявлення позивача було спрямоване на припинення корпоративних відносин з ПСП "Ярина".

Судова колегія приймає до уваги, що згідно відомостей, які містяться в Статуті ПСП "Ярина" в редакції 2013 р., якою встановлений новий склад учасників ПСП "Ярина", а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_5 - як учасник цього товариства, 26.11.2013 року підписала вказану редакцію статуту, справжність підпису на документі посвідчено державним нотаріусом ОСОБА_7О.(т.1 а.с.119, зворотня частина сторінки).

30.11.2013 року нова редакція статуту підписана ОСОБА_6

Таким чином, ОСОБА_5 схвалені дії щодо зміни складу учасників ПСП "Ярина", які були затверджені на загальних зборах учасників ПСП "Ярина" 26.11.2013р., оформлені протоколом 26/11-13 та відображені в новій редакції статуту.

Слід зазначити, що рішенням господарського суду Полтавської області від 17 вересня 2015 року у справі № 917/1452/15, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18 лютого 2016 року, було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 до ПСП "Ярина" про визнання недійсним рішення загальних зборів ПСП "Ярина", оформлених протоколом №26/11-13 від 26.11.2013 року, які є предметом спору і у даній справі (т.2 а.с.156-157, 158-160).

Посилання позивача на те, що вона, як учасник (засновник) ПСП "Ярина", 22.04.2014 р., 22.06.2014 р., 09.01.2015р. приймала участь у загальних зборах та у прийнятті рішень, оформлених, відповідно, протоколами загальних зборів №№ 22/04-14, 25/06-14, 09/01-15 (т.2 а.с.31-35, 60-66), колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказані протоколи підписані крім ОСОБА_4, також і ОСОБА_5, тоді як на вказані дати вони не були учасниками ПСП "Ярина".

Оскільки для виходу учасника з товариства не вимагається згода інших учасників або прийняття відповідного рішення загальними зборами учасників, а днем виходу є день подачі ним заяви про вихід з товариства в установленому порядку, то у даному випадку ОСОБА_4 вийшла зі складу учасників ПСП "Ярина" - 26.11.2013р. відповідно до підписаної нею заяви, яка стала підставою для проведення загальних зборів 26.11.2013р., прийняття відповідного рішення, внесення змін до Статуту товариства.

При цьому, вихід учасника з товариства породжує певні правові наслідки, зокрема, припинення корпоративних правовідносин між учасником і товариством. З моменту виходу учасник втрачає право брати участь в управлінні товариством (право голосу на зборах) і право отримувати частину прибутку від діяльності товариства. В свою чергу на товариство покладається обовязок на виконання вимог закону затвердити зміни до установчих документів, повязані із виходом учасника.

Аналізуючи матеріали справи в їх сукупності, а також докази на їх підтвердження, судова колегія дійшла висновку про те, що загальними зборами ПСП "Ярина" від 26.11.2013р. фактично не вирішувалось питання про вихід ОСОБА_4 зі складу ПСП "Ярина", а лише враховано той факт, що позивач реалізував своє право на вихід із товариства шляхом оформлення заяви про відступлення своєї частки ОСОБА_6 та виходу зі складу учасників, а також на виконання вимог закону затверджено зміни до установчих документів.

Крім того, як вбачається з рішення Господарського суду Полтавської області від 31 серпня 2015 року, при першому розгляді справи судом було досліджено матеріали реєстраційної справи ПСП "Ярина" та встановлено наявність у реєстраційній справі заяви позивача про вихід з товариства.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами корпоративних спорів від 24.10.2008р. № 13 зазначено, що безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є, зокрема, прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону України Про господарські товариства).

Колегія суддів зазначає, що для встановлення легітимності загальних зборів та наявності кворуму необхідно враховувати той факт, що інший учасник ПСП "Ярина" ОСОБА_5, підписавши редакцію статуту 26.11.2013 року, була обізнана про зміни у складі учасників відповідача, що були затверджені на загальних зборах учасників ПСП "Ярина" 26.11.2013 р., оформлені протоколом № 26/11-13 та відображені в новій редакції Статуту, та ці зміни в подальшому схвалені. Фактично це свідчить про те, що учасник товариства ОСОБА_5, яка станом на 26.11.2013 р. мала 50% Статутного фонду товариства, проголосувала по всім питанням порядку денного загальних зборів і це голосування за аналогією закону (ч.5 ст. 53 Закону України Про господарські товариства) вважається як 100% голосів.

Місцевий господарський суд, з урахуванням вказівок Вищого господарського суду України про необхідність залучення до участі у справі ОСОБА_6, оскільки рішення у даній справі може вплинути на його права, ухвалою Господарського суду Полтавської області від 09 червня 2016 року у справі №917/1252/15 залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 та зобовязав надати письмові пояснення по суті спору.

На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_6 надані письмові пояснення, з яких вбачається, що між ним та ОСОБА_4 було досягнуто домовленість про те, що ОСОБА_4 свою частку в статутному (складеному) капіталі ПСП "Ярина", що становить 50% статутного (складеного) капіталу ПСП "Ярина" та в грошовому еквіваленті складає 250грн., передає в повному обсязі ОСОБА_6

Також ОСОБА_6 зазначає, що організаційно-технічна робота по проведенню загальних зборів учасників ПСП "Ярина" 26.11.2013р. з подальшим внесенням змін до Статуту товариства в редакції 2013 року проводилась саме ОСОБА_4

Крім того, вказує на те, що саме ОСОБА_4 йому повідомила про те, що загальні збори учасників ПСП "Ярина" відбудуться 26 листопада 2013 року у м. Києві, де крім неї була ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 30).

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд послався, зокрема, на висновок судового експерта НДЕКЦ УМВС України у Полтавській області №449 від 21.07.2015 р., згідно якого підпис в графі «голова загальних зборів Учасників підприємства ОСОБА_4» у протоколі № 26/11-13 Загальних зборів учасників приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина" від 26.11.2013р. виконано не ОСОБА_4, а іншою особою.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта для господарського суду не є обовязковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що твердження відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, доведені належними доказами, тоді як господарським судом першої інстанції не в повній мірі з'ясовані та правильно оцінені обставини у справі, а тому прийняте ним рішення підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та прийняття нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, то у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 2 статті 103, пунктами 1, 3 частини першої статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача задовольнити.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 02 серпня 2016 року у справі № 917/1252/15 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина" (вул. Броваря, 83, с. Олексіївка, Гребінківський район, 37411, ідентифікаційний код юридичної особи 32393484) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1339,80грн.

Доручити Господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повна постанова складена 17.10.2016р.

Головуючий суддя Камишева Л.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Ільїн О.В.