КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2016 р. Справа№ 910/3583/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Ткаченка Б.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Даниленко Т.О.

представники сторін:

від позивача 1: Черниш Н.Д. (по довіреності б/н від 23.03.2016 р.)

від позивача 2: Хало Ю.Л. (по довіреності № 102/01/11-12448 від 29.12.2015 р.)

від відповідача: Бондаренко Г.А. (по довіреності б/н від 02.06.2016р)

третя особа-9: ОСОБА_5 особисто

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" та Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації

на рішення Господарського суду м. Києва від 12.05.2016 року

у справі № 910/3583/16 ( суддя: Стасюк С.В.)

за позовом 1)Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва"; 2)Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації

до Приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1) ОСОБА_6; 2) ОСОБА_7; 3) ОСОБА_8; 4)ОСОБА_9; 5) ОСОБА_10; 6) ОСОБА_11; 7) ОСОБА_12; 8) ОСОБА_13; 9) ОСОБА_5; 10) ОСОБА_14; 11) ОСОБА_15; 12) ОСОБА_16; 13) ОСОБА_17;14) ОСОБА_18; 15) ОСОБА_19; 16) ОСОБА_20; 17) ОСОБА_21; 18) ОСОБА_22; 19) ОСОБА_23; 20) ОСОБА_24; 21) ОСОБА_25

про звільнення приміщення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.05.2016 у справі №910/3583/16 відмовлено у задоволенні позову про зобов'язання відповідача звільнити квартири №№105, 107, 108, 113, 114 у будинку №16-а по вулиці Марини Цвєтаєвої у Деснянському районі міста Києва та по акту прийому-передачі передати Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва".

Не погодившись із вказаним рішенням Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва" та Деснянська районна в місті Києві державної адміністрація подали апеляційну скаргу, у якій просять скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, оскільки спірні квартири були передані відповідачу в оренду, договір оренди був розірваний 15.10.2014, а тому відповідач зобов'язаний звільнити квартири та повернути їх позивачу 1, як балансоутримувачу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.06.2016 (колегія суддів у складі головуючого судді Коршун Н.М., суддів Алданової С.О., Дикунської С.Я.), апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 11.07.2016.

24.06.2016 відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що апелянтом у скарзі невірно зазначено назву відповідача, номери квартир у скарзі не відповідають номерам квартир, які вказані у позовній заяві, наведені у скарзі доводи не містять підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

11.07.2016 третя особа 8 - ОСОБА_13 подала письмові пояснення, у яких вказує, що проживає у АДРЕСА_1 з 1992 року на підставі ордеру на право зайняття жилої площі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2016 відкладено розгляд справи на 22.08.2016.

Розпорядженням Керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2016 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/3583/16 у зв'язку із перебуванням головуючого судді (судді - доповідача) Коршун Н.М. на лікарняному.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 29.08.2016 справу № 910/3583/16 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Зубець Л.П., Ткаченка Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2016 колегією суддів у зазначеному складі прийнято справу до провадження, розгляд справи призначено на 10.10.2016.

Представники третіх осіб 1-8, 10-21 у судове засідання не з'явились, не повідомивши про причини, хоча були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання.

З метою не порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, керуючись ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними в справі документами та за відсутності представників третіх осіб 1-8, 10-21.

Представники позивачів (апелянтів) у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що відповідач спірні квартири не займає та не може їх звільнити, оскільки там проживають треті особи.

Третя особа 9 - ОСОБА_5 пояснила, що у спірних квартирах з дев'яностих років на підставі ордерів проживають треті особи, які були працівниками заводу, по дві-три родини в одній квартирі, та роками стоять у черзі на отримання житла.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи 9, дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Розпорядженням Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації №433 від 29.12.2001 року "Про створення комунального підприємства по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва" затверджено Статут комунального підприємства по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва, закріплено за Комунальним підприємством "Житлорембудсервіс" на праві повного господарського відання майно згідно з додатком №2.

На виконання розпорядження Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації №433 від 29.12.2001 року Державне комунальне підприємство "Житлоремфонд" передало, а Комунальне підприємство "Житлорембудсервіс" в свою чергу прийняло основні засоби та майно за Актом приймання - передачі, що є Додатком №2 до Розпорядження Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації №433 від 29.12.2001 року.

01.02.2002 року між Комунальним підприємством "Житлорембудсервіс" Деснянського району, як орендодавцем, та Відкритим акціонерним товариством "Київський маргариновий завод", яке в подальшому змінило найменування на Приватне акціонерне товариство "Київський маргариновий завод", як орендарем, було укладено Договір оренди житлового приміщення під гуртожиток №10 (далі - Договір), відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв в орендне користування житлові приміщення квартири АДРЕСА_1, площею 188,1 кв.м. для гуртожитку.

Пунктом 15 Договору встановлено, що про припинення використання приміщення орендар за місяць письмово повідомляє орендодавця. В разі залишення орендарем приміщення без письмового попередження, а також без складання акту про здачу приміщення в ЖЕК в справному стані Орендар несе повну матеріальну відповідальність за нанесений у зв'язку з цим збиток. При цьому, Орендар не звільняється від внесення плати за надані комунальні послуги та утримання квартир.

Відповідно до пункту 21 Договору строк дії Договору з 01.02.2002 року по 31.01.2003 року.

Згідно з пунктом 22 Договору при відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміни договору до закінчення строку його дії, він вважається продовженим на той же строк та на тих самих умовах.

Рішенням Київської міської ради № 270/70 від 09.10.2014 року "Про удосконалення структури управління житлово - комунальним господарством міста Києва" вирішено створити Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" (позивач 1 у справі), зобов'язано Комунальне підприємство "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва передати новоствореному комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" житловий фонд, який був переданий до сфери управління Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації та знаходиться на балансі підприємства, а також рухоме і нерухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та перебуває на балансі підприємства станом на 01.08.2014 року, яке набрало чинності з 01.01.2015 року.

Розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації № 48 від 30.01.2015 року закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" майно, що віднесене до сфери управління Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації та перебуває на балансі Комунального підприємства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва.

У додатку №1 до вказаного Розпорядження визначено перелік майна, у тому числі будинок житловий будинок по АДРЕСА_1.

За Актом приймання - передачі (внутрішнього приміщення) основних засобів житловий будинок по АДРЕСА_1 було передано від Комунального підприємства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва", який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Таким чином, на даний час балансоутримувачем жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1, який є об'єктом оренди за Договором оренди житлового приміщення під гуртожиток № 10 від 01.02.2002 року, є позивач 1 - Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва".

16.10.2014 року відповідачем був надісланий лист № 975 на адресу КП "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва про припинення дії Договору оренди житлового приміщення під гуртожиток № 10 від 01.02.2002 року разом з Додатковою угодою від 15.10.2014 року про розірвання Договору оренди житлового приміщення під гуртожиток №10/2 від 01.02.2002 року в 2 екземплярах.

У відповідь КП "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва листом № 48-1122 від 08.04.2015 року направив на адресу відповідача підписаний з двох сторін примірник Додаткової угоди від 15.10.2014 року про розірвання Договору оренди житлового приміщення під гуртожиток №10/2 від 01.02.2002 року.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.10.2015 у справі №910/22601/15, яке набрало законної сили, було відмовлено у задоволенні позову Комунального підприємства по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" до Публічного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" про звільнення житлового приміщення.

В подальшому позивачем 1 було надіслано на адресу відповідача претензію № 43-3821 від 09.11.2015 року в якій останній вимагав звільнити спірні приміщення. У відповідь на вказану претензію відповідач листом № 1581 від 17.11.2015 року запропонував позивачу 1 узгодити зі своєї сторони уповноважених осіб для складання з представниками відповідача двостороннього Акту прийому-передачі орендованих приміщень, однак приміщення по акту прийому-передачі позивачу 1 не були повернуті.

У зв'язку із викладеним, позивачі звернулись до суду із позовом, у якому просили зобов'язати відповідача звільнити житлові приміщення квартир АДРЕСА_1 та по акту прийому-передачі передати Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва".

Також матеріалами справи підтверджується, що спірні п'ять квартир у житловому будинку АДРЕСА_1 були надані відповідачу в якості гуртожитку для працівників заводу, у квартирах з 1992 року проживають та зареєстровані треті особи (21 фізична особа).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не представлено належних (первинних) доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а відтак матеріали справи не свідчать про порушення відповідачем прав позивача, що виключає можливість їх захисту в судовому порядку.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується із вказаним висновку місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно з частиною 1 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відповідно до частини 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.02.2002 року між Комунальним підприємством "Житлорембудсервіс" Деснянського району (орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством "Київський маргариновий завод", яке в подальшому змінило найменування на Приватне акціонерне товариство "Київський маргариновий завод" (орендар) було укладено Договір оренди житлового приміщення під гуртожиток №10, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв в орендне користування житлові приміщення квартири АДРЕСА_1, площею 188,1 кв.м. для гуртожитку.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що додатковою угодою від 15.10.2014 року про розірвання Договору оренди житлового приміщення під гуртожиток сторони Договору домовилися припинити дію Договору з 01.11.2014 року.

Відповідно до частини 2 статті 26 та частини 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі.

Зазначені положення кореспондуються із нормами ст.291 ГК України та ст.785 ЦК України.

Отже, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що на час розгляду справи Договір оренди житлового приміщення під гуртожиток №10 від 01.02.2002 року припинив свою дію.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно з частиною 1 статті 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до частини 1 статті 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Згідно зі статтею 813 ЦК України сторонами у договорі найму житла можуть бути фізичні та юридичні особи. Якщо наймачем є юридична особа, вона може використовувати житло лише для проживання у ньому фізичних осіб.

Згідно з положеннями статті 61 Житлового кодексу України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Найм житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, юридичною особою чинним законодавством не передбачено.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що Договір оренди житлового приміщення під гуртожиток за своєю правовою природою і вимогою нормативних актів, є договором з утримання гуртожитку як цивільно-правова угода, ступінь виконання якої сторонами не впливає на житлово-правові відносини між наймодавцем та громадянами, що проживають у гуртожитку.

Відповідно до статті 108 Житлового кодексу України договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду може бути розірвано на вимогу наймодавця лише з підстав, установлених законом, і тільки в судовому порядку, крім випадків виселення з будинків, що загрожують обвалом.

Згідно зі статтею 109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Житловим кодексом України передбачені підстави для виселення з жилого приміщення громадян, зокрема якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення (стаття 116 Житлового кодексу України); у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення. (стаття 117 Житлового кодексу України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що орендовані приміщення (квартири) фактично займає не відповідач, а фізичні особи, які були залучені судом у якості третіх осіб, питання щодо виселення яких має вирішуватись в порядку цивільного судочинства, а отже позовні вимоги про зобов'язання відповідача звільнити спірні квартири не підлягають до задоволення.

Окрім цього, позивачами не надано жодних доказів визнання недійсними ордерів, які видані третім особам на проживання у спірних приміщеннях, а тому вони є чинними на час розгляду вказаної справи.

Відповідно до ч.3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Колегія суддів зауважує, що позовні вимоги про звільнення житлового приміщення, де проживають фізичні особі на законних підставах, які будь - яким чином не скасовані та не визнані недійсними, є незаконними та такими, що порушують конституційні права громадян на житло.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При прийнятті оскаржуваного судового рішення місцевий господарський суд, керуючись, зокрема, приписами наведених норм, на підставі повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи і перевірки їх наявними доказами, з урахуванням визначених позивачами меж позовних вимог, дійшов правомірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржників, викладені в апеляційній скарзі.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2016 у справі № 910/3583/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнято без порушення норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" та Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2016 у справі № 910/3583/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/3583/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Б.О. Ткаченко

Л.П. Зубець