КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2016 р. Справа№ 911/2877/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Доманської М.Л.

Верховця А.А.

за участю секретаря Халько В.А.,

та представників:

від ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - дов. №161 від 02.03.2016р.,

від ПАТ «Радикал Банк» - Нестеренко І.М. - дов. №736 від 14.03.2016р.,

Колянчук А.І. - дов. №5308/15 від 29.12.2015р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на ухвалу господарського суду Київської області від 09.09.2016р.

у справі №911/2877/16 (суддя Антонова В.М.)

за позовною заявою ОСОБА_2

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію (ліквідатор) публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни

Миколаївни

про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.09.2016р. у справі №911/2877/16 відмовлено ОСОБА_2 у прийнятті позовної заяви до Уповноважної особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію (ліквідатор) Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни про визнання незаконним та скасування наказу і зобов'язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду м. Києва від 09.09.2016р. і справу передати на розгляд до господарського суду Київської області.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2016р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 було прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 05.10.2016р.

05.10.2016р. колегією суддів у судовому засіданні було оголошено перерву до 12.10.2016р. на підставі ст. 77 ГПК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

12.10.2016р. до початку судового засідання представником позивача до апеляційної інстанції було подано клопотання про доручення до матеріалів справи позовної заяви від 17.08.2016р. з додатками.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги, перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Фізична особа ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Київської області з позовною заявою до Уповноважної особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію (ліквідатор) ПАТ "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни з вимогами визнати незаконним та скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" Савельєвої А.М. №204 від 09.11.2015р. про визнання правочинів нікчемними, а саме в частині визнання нікчемною трансакції Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" щодо перерахування на користь ОСОБА_2 грошової суми з призначенням платежу "поповнення поточного рахунку власними коштами" на суму 200 000,00 грн, дата вчинення трансакції 09.07.2015р. та зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" Савельєву А.М. надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію в частині збільшення кількості вкладників шляхом доповнення списку вкладником Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" ОСОБА_2, який має право на відшкодування коштів за банківським вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі договору банківського рахунку № 18106/П-1 -980 від 09.07.2015р.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Згідно п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського сулу України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо спір непідвідомчий господарському суду, зокрема, коли його вирішення законодавством України віднесено до компетенції іншого органу або заява взагалі не підлягає розглядові в судовому порядку.

Згідно ст. 54 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011р. "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" якщо в законодавчому акті підвідомчість спорів визначена альтернативно: суду чи господарському суду, або зазначено, що спір вирішується в судовому порядку, господарському суду слід виходити з суб'єктного складу учасників спору та характеру спірних правовідносин.

Приписами ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх підсудності.

Частиною 1 ст. 12 ГПК України унормовано, що господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Згідно ст. 21 ГПК України визначено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені в ст.1 цього Кодексу.

Статтею 1 ГПК України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Зазначені особи мають право бути позивачами і відповідачами в суді.

Таким чином, справи, де позивачем і/або відповідачем є не юридична особа не підвідомчі господарським судам за правилами Господарського процесуального кодексу України.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності. (ч. 2 ст. 1 ГПК України).

Відповідно до положень п. 4 ст. 12 ГПК України господарським судам, зокрема, підвідомчі справи за участю фізичних осіб, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Згідно з ст. 167 ГК України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до п. п. 1, 3.2. постанови пленуму Вищого господарського сулу України від 24.10.2011 №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (стаття 12 ГПК України).

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з:

- приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації, а також спори зі справ, що виникають з корпоративних відносин.

З огляду на приписи частини другої статті 1 та статті 12 ГПК України зазначені справи підвідомчі господарським судам і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Беручи до уваги наведені нормативні приписи, виходячи з аналізу суб'єктного складу та характеру правовідносин, позовні вимоги ОСОБА_2 як фізичної особи, яка не має статусу суб'єкта підприємницької діяльності, не підлягають розгляду в господарських судах України, оскільки фізична особа не може виступати стороною у процесі, який розглядається в порядку господарського судочинства, так як даний спір не відноситься ані до категорії справ, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів щодо приватизації майна, а ні до справ пов'язаних з корпоративними відносинами.

В даному випадку спір має бути підвідомчий суду загальної юрисдикції, оскільки позивачем є фізична особа.

Тому суд першої інстанції законно і обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 у прийнятті позовної заяви до Уповноважної особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію (ліквідатор) ПАТ "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни про визнання незаконним та скасування наказу і зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Київської області від 09.09.2016р. у справі №911/2877/16 - без змін.

Справу №911/2877/16 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді М.Л. Доманська

А.А. Верховець