РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016Справа №910/684/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва

про стягнення 49 247,32 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Кучкова Ю.В. (дов. №91/2015/11/11-6 від 11.11.2015);

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва про стягнення боргу за спожиту теплову енергію у розмірі 25 278, 01 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 15 612, 01 грн., пені в сумі 6 745, 33 грн. та 3% річних в сумі 1 611,97 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.01.2016 порушено провадження у справі №910/684/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва про стягнення 49 247, 32 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.03.2016 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Київенерго» задоволено, стягнуто з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» 25 278, 01 грн. основного боргу, 6 745, 33 грн. пені, 1 611, 97 грн. 3% річних, 15 612, 01 грн. збитків від інфляції та 1 378,00 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2016 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.08.2016 рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 скасовано, а справу №910/684/16 передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Відповідно до вимог ст. 2-1 Господарського процесуального кодексу України, за результатами автоматичного розподілу, справа №910/684/16 була передана на розгляд судді Демидову В.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.08.2016 суддею Демидовим В.О. прийнято справу №910/684/16 до свого провадження, розгляд справи призначено на 06.09.2016.

06.09.2016 представником позивача на виконання вимог ухвали суду від 12.08.2016 через загальний відділ суду подано письмові пояснення з урахуванням постанови Вищого господарського суду України від 03.08.2016.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.09.2016 у зв'язку із неявкою представника відповідача, невиконанням ним вимог ухвали суду від 12.08.2016, розгляд справи відкладено на 27.09.2016.

Представник позивача з'явися у судове засідання 27.09.2016, надав пояснення по суті справи.

Представник відповідача в судове засідання 27.09.2016 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

При цьому, відповідно до п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 27.09.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

01.03.2004 між АЕК «Київенерго», після зміни найменування Публічним акціонерним товариством «Київенерго», (постачальником) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (споживачем) був укладений договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №510049 (надалі - договір).

Згідно п. 1.1. договору предметом договору є постачання, користування та своєчасна оплата в повному обсязі спожитої енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором.

При виконанні умов договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською держадміністрацією, Правилами користування тепловою енергією, нормативними актами з питань користування та взаєморозрахунків за енергоносії, чинним законодавством України. (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 2.2.1 договору енергопостачальна організація (позивач) зобов'язалась постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби опалення та вентиляцію в період опалювального сезону, а також на потреби гарячого водопостачання - протягом року, в кількості та обсягах, згідно з додатком № 1 до цього договору.

Пунктом 2.3.2 договору передбачений обов'язок Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку № 4 до договору.

Відповідно до п. 5 додатку № 4 до договору №510049 від 01.03.2004, відповідач зобов'язаний щомісячно з 12 по 15 число самостійно отримувати у районному відділі теплозбуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки повертає у РВТ).

У пункті 2 додатку № 4 до договору зазначено, що відповідач до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує позивачу вартість, заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця.

Згідно з додатком 8 до договору, постачання теплової енергії за договором здійснюється за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 5/1-А. Призначення об'єкту - господарчий блок (нежитлове приміщення).

Відповідно до п. 8.1 договору він набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2004.

Договір припиняє свою дію у випадках: закінчення строку на який він був укладений; взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття рішення Арбітражним судом; передбачених п. 6.4.1 договору; ліквідації сторін.

Згідно з п. 8.4 договору, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Листом від 19.05.2015 №47-1585 відповідач просив припинити з 15.04.2015 дію договорів на постачання теплової енергії господарчим блокам, у відповідь на який позивач листом від 28.08.2015 №029/53/1/10292 надав згоду припинити дію договору з 01.09.2015.

Таким чином, спірний договір діяв з 01.03.2014 по 01.09.2015.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що за період з 01.12.2013 по 01.05.2015 поставив відповідачу теплову енергію у гарячій воді на загальну суму 126 628,83 грн., тобто у період дії договору.

Натомість, відповідач свої зобов'язання за договором №510049 від 01.03.2004 виконував не належним чином, внаслідок чого у останнього за вказаний період виникла заборгованість за використану теплову енергію в розмірі 25 278,01 грн.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір виник у справі у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №510049.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, в силу положень Цивільного кодексу України, договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

26.04.2014 Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги.

Пунктом 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» ст. 19 після частини третьої доповнено двома новими частинами такого змісту:

«п. 4. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

п. 5. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.»

Тобто, враховуючи внесені зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме ч. 4 ст. 19, виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для усіх форм власності є ПАТ «Київенерго».

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Зважаючи на вищевикладене суд дійшов висновку, що, враховуючи приписи ч. 6 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», внесені зміни 26.04.2014 до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії», а саме визнання ПАТ «Київенерго» виконавцем послуг, ніяким чином не позбавить балансоутримувача (управителя) будинку, в даному випадку відповідача, бути споживачем або виконавцем послуг.

Аналогічного висновку дійшов і Вищий господарський суд України у постанові від 16.12.2015 у справі №910/14306/15, наголосивши на тому, що оскільки стороною договору, на яку покладено обов'язок по оплаті вартості спожитої теплової енергії, є відповідач, то і спірна заборгованість за договором є заборгованістю саме відповідача перед позивачем. До того ж, припинення дії договору не звільняє споживача від обов'язку повної сплати наданих послуг.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилався на те, що згідно з розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 17.06.2013 №335, з 02.09.2013 весь житловий та нежитловий фонд передано на праві господарського відання до КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», у зв'язку з чим відповідач не є балансоутримувачем нежитлової будівлі за адресою: вул. Ентузіастів, 5/1 А.

Разом з тим, відповідно до п. 9.4 укладеного між сторонами договору, жодна із сторін не має право передавати свої права та обов'язки за даним договором третій стороні, без письмової згоди іншої сторони. При наявності такої необхідності, договір необхідно переоформити на ного суб'єкта договору.

За умовами п. 9.3 договору у випадках передачі абонентом об'єкту іншій організації, «Енергопостачальна організація» повинна бути повідомлена в 3-денний термін відповідним двостороннім листом здаючого та приймаючого об'єкту. У цьому разі договір буде припинений тільки при повній сплаті абонентом заборгованості за спожиту теплову енергію.

Крім того, 23.07.2015 Київською міською радою прийнято рішення №823/1687, відповідно до якого вирішено припинити Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» шляхом приєднання його до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, та встановлено, що останнє є правонаступником усіх прав, обов'язків та майна припиненого Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва».

Зважаючи на вищевикладене, та враховуючи, що матеріалами справи підтверджується, що позивачем вірно та правомірно здійснено нарахування суми грошових коштів за спожиту теплову енергію у розмірі 25 278,01 грн. за спірний період, а доказів погашення вказаної заборгованості відповідачем не подано.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 25 278,01 грн. з відповідача, є правомірними та обґрунтованими.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 611,97 грн. та інфляційних втрат у розмірі 15 612,01 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання, а також пеню у розмірі 6 745,33 грн.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, а тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), у зв'язку із чим наявні правові підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 611,97 грн. та інфляційних у розмірі 15 612,01 грн.

Крім того, відповідно до п. 7 додатку №4 до договору, абоненту на суму боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) енергопостачальною організацією нараховується пеня у розмірі 0,5% за кожний день, до моменту його повного погашення, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що він виконаний вірно, в межах заявленого позивачем періоду, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 15 612,01 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (02002, м. Київ, вул. Челябінська, 9-Г, код 03366612) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5, код 00131305) 25 278 (двадцять п'ять тисяч двісті сімдесят вісім) грн. 01 коп. основного боргу, 6 745 (шість тисяч сімсот сорок п'ять) грн. 33 коп. пені, 1 611 (одну тисячу шістсот одинадцять) грн. 97 коп. - 3% річних, 15 612 (п'ятнадцять тисяч шістсот дванадцять) грн. 01 коп. збитків від інфляції та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору, видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене та підписане 03.10.2016.

Суддя В.О. Демидов