ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2016 Справа № 917/1433/16

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства " Полтаватеплоенерго", вул. Комарова,2а, м. Полтава, 36008

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 36022

про внесення змін у договір

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: Данілова Н.Н., довіреність №29-14/17 від 04.01.2016

від відповідача: не з'явились

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складання повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про внесення змін до договору № 2512 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.10.2013 за редакцією Додаткової угоди № 2 від 11.04.2016, що запропонована відповідачу до укладення згідно з пропозицією, направленою листом № 30.1-1/1896 від 12.07.2016.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, ухвала суду про порушення провадження у справі від 25.08.2016 направлена відповідачу за адресою, зазначеною у позовній заяві повернулася до суду з відміткою поштового відділення: "за закінченням терміну зберігання".

Як роз'яснив Пленум у Постанові Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (п. 3.9.1.), особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, відповідно до ст. 64 ГПК України, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Оскільки, необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, і господарський суд повідомив належним чином позивача та відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, тому справа розглядається за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

Основним напрямком діяльності Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" є забезпечення тепловою енергією на опалення та підігрів води житлового фонду, комунально-побутових, нежитлових та інших об'єктів на території міста Полтави та Полтавської області.

Позивач є теплогенеруючою (теплопостачальною) організацією в розумінні ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" (далі - Закон) як суб'єкт господарської діяльності, який має у власності або у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

В свою чергу споживач теплової енергії Законом визначено як фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Відповідно до статті 1 Закону, теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" забезпечує тепловою енергією у вигляді гарячої води на опалення нежитлових приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до договору оренди № 22/8 від 24.03.2006 (зі змінами), Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є орендарем вказаного приміщення.

Відповідно до п. 3.2.3. зазначеного договору, відповідач зобов'язаний укласти договір на постачання тепла з відповідним підприємством.

01.10.2013 укладено договір № 2512 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води позивачем та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

03.06.2015 укладено Додаткову угоду № 1 до вказаного договору.

Разом з тим, з моменту останнього внесення змін до договору змінились умови відпуску теплової енергії. На під'їзди 5-8 будинку, в якому знаходиться приміщення відповідача, було встановлено загальнобудинковий вузол обліку теплової енергії PolluTherm X зав. № 84450054.

Відповідно до п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 (надалі Правила), розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі.

Відповідно до п. 15 договору в чинній редакції, обсяг теплової енергії, який постачається Споживачу в розрахунковому періоді на опалення приміщення, визначається Теплопостачальною організацією розрахунковим способом відповідно до теплового навантаження об'єктів. В той же час, відповідно до п. 23 Правил, у випадку встановлення вузла обліку теплової енергії розрахунки за спожиту теплову енергію мають здійснюватись відповідно до договору на підставі його показів.

Таким чином, умови договору, укладеного сторонами підлягають зміні.

У зв'язку з викладеним, з метою врегулювання вказаного питання, та приведення умов договору № 2512 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.10.2013 у відповідність до вимог чинного законодавства, на адресу місця проживання відповідача позивачем направлялися пропозиції щодо внесення змін у діючий договір стосовно проведення обліку споживання теплової енергії у приміщенні відповідача по загально будинковому лічильнику.

Так, 12.07.2016 позивачем направлено відповідачу лист № 30.1-1/1896 від 12.07.2016 з двома примірниками проекту Додаткової угоди № 2 від 11.04.2016 до договору № 2512 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.10.2013.

Проте, як зазначає позивач, пропозиція щодо укладення Додаткової угоди відповідачем залишена без розгляду та відповіді. Відповідь на вказану пропозицію відповідач не надав, підписану Додаткову угоду не повернув.

Зазначене стало підставою для звернення до суду з позовом про внесення змін до договору № 2512 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.10.2013.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягай згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Пунктом 3 ст. 181 ГК України передбачено обов'язок сторони, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформити договір та повернути один примірник договору другій стороні або надіслати відповідь на лист у двадцятиденний строк після одержання договору.

Статтею 179 ГК України передбачено обов'язок сторін щодо укладання господарського договору, якщо існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання.

Пряма вказівка щодо обов'язку відповідача своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії, додержання вимог договору та нормативно-правових актів передбачена ст. 24 Закону України "Про теплопостачання", ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" основними обов'язками споживача теплової енергії є, зокрема, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Статтею 19 вказаного Закону споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Як зазначає позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 фактично споживає теплову енергію у вигляді гарячої води з метою опалення приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2, проте від внесення змін у договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води шляхом укладення додаткової угоди до договору на умовах запропонованих теплопостачальною організацією ухиляється.

Відповідно до ст. 67 ГК України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. До виконання господарських договорів застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається, (ч. 2 ст. 275 ГК України).

Виробники і постачальники енергії, що займають монопольне становище, зокрема суб'єкти природних монополій, зобов'язані укласти договір енергопостачання на вимогу споживачів, які мають технічні засоби для одержання енергії. Розбіжності, що виникають при укладенні такого договору, врегульовуються відповідно до вимог цього Кодексу, (ч. 4 ст. 275 ГК України).

Статтею 187 ГК України встановлено, що спори, які виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Згідно з п. 4 Правил № 1198 користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва.

Відповідно до ст. 188 ГК України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема установлення, зміни і припинення господарських правовідносин.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є зміна правовідношення.

Згідно з ч. 5 ст. 188 ГК України, якщо судовим рішенням господарський договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

З огляду на вищевикладене суд вважає позовні вимоги правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Внести зміни до договору № 2512 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.10.2013 за редакцією Додаткової угоди № 2 від 11.04.2016, що запропонована відповідачу до укладення згідно з пропозицією, направленою листом № 30.1-1/1896 від 12.07.2016.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 36022 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства " Полтаватеплоенерго", вул. Комарова,2а, м. Полтава, 36008 (р/р 0972 в філії Полтавського обласного управління ПТ "Ощадбанк" МФО 331467, ) 1378,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.10.2016.

Суддя Д.М. Сірош