РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/14503/16 04.10.16 р.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аваль-брок"

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ЄВРОБАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кононця Вадима Валерійовича

про припинення правовідношення,

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Кравець О.С. за довіреністю № б/н від 22.07.2016 р.;

Соколов А.О. за довіреністю № б/н від 22.07.2016 р.;

від відповідача: Щербан Г.А. за довіреністю № 122 від 17.08.2016 р.;

Гончар П.В. за довіреністю № 133 від 07.09.2016 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аваль-брок" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ЄВРОБАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кононця Вадима Валерійовича про припинення правовідношення.

Ухвалою суду від 10.08.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.08.2016 р.

30.08.2016 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшло підтвердження про відсутність аналогічних спорів.

У судовому засіданні 30.08.2016 р. представник відповідача подала клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів та відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 30.08.2016 р. продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів, у судовому засіданні оголошено перерву до 04.10.2016 р.

03.10.2016 р. від позивача надійшли заперечення на відзив.

У судовому засіданні 04.10.2016 р. представник відповідача подав клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення кримінального провадження №0000160.

Представник позивача проти зупинення провадження у справі заперечив.

Розглянувши клопотання про зупинення провадження у справі та дослідивши зібрані у матеріалах справи докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: 1) призначення господарським судом судової експертизи; 2) надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування; 3) заміни однієї з сторін її правонаступником. Господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення. Про зупинення провадження у справі та його поновлення виноситься ухвала. Ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено.

При цьому, господарському суду не надано доказів перебування кримінального провадження №0000160 у стадії судового розгляду, тобто, у даному випадку відсутня пов'язана справа, що розглядається іншим судом. Вказане унеможливлює зупинення провадження у даній справі на підставі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у випадку встановлення в межах кримінального провадження №0000160 будь - яких обставин, які мають значення для вирішення спору у даній справі, заінтересована особа не позбавлена права звернутись до суду із відповідною заявою про перегляд рішення у порядку, встановленому ГПК України.

Відтак, суд відмовляє в задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Представники позивача у судовому засіданні 04.10.2016 р. підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечили з підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні 04.10.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

25.02.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аваль-брок" (позивач, Позичальник) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ЄВРОБАНК" (відповідач, Кредитор, Банк), укладено Договір кредиту № ЮЛ-36/2011-К, за умовами якого відповідач зобов'язався надати позивачу грошові кошти у тимчасове користування у сумі 9 843 437,50 грн. зі сплатою 15,0 % річних, строком до 23.02.2012 р.

29.06.2011 р. між цими ж сторонами укладено Договір кредиту № ЮЛ-114/2011-К та Договір про внесення змін № 2 до Договору кредитної лінії № ЮЛ- 114/2011-К від 26.06.2014 р., за умовами яких відповідач відкриває позивачу невідновлювальну кредитну лінію у національній валюті, ліміт якої складає 19 000 000, 00 грн., зі сплатою 11,0 % річних. Строк дії кредитної лінії закінчується 01.07.2015 р.

23.05.2016 р. між Банком та компанією Janolio Holdings Limited, юридичною особою, яка створена та діє відповідно до законодавства Республіки Кіпр укладено Договір позики. Відповідно до умов зазначеного договору, компанія Janolio Holdings Limited надає Банку за його письмовою заявкою транші в межах суми 600 000 доларів США.

23.05.2016 р. між Банком та компанією Janolio Holdings Limited укладено Договір про надання Траншу №1 від 23.05.2016 р., за яким відповідачу надано кошти у сумі 600 000 доларів США. Кінцевим терміном погашення траншу визначено 30.05.2016 р.

23.05.2016 р. між Банком та громадянином ОСОБА_6 (Вкладник) укладено Договір банківського вкладу № Д-28299/USD з Правилами «Строковий з виплатою процентів наприкінці строку», за яким Банк приймає на зберігання від Вкладника грошові кошти у розмірі 650 000 доларів США та зобов'язується виплачувати Вкладнику 6,5 відсотків річних. Строк розміщення вкладу - з 23.05.2016 р. до 23.06.2016 р.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 626-629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1048 Цивільного кодексу України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1, 2 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

10.06.2016 р. між позивачем та громадянином ОСОБА_6 укладено Договір відступлення права вимоги № 1/16, відповідно до якого громадянин ОСОБА_6 відступив належні йому права вимоги за Договором банківського вкладу від 23.05.2016 р. № Д-28299/USD, а позивач замінив Вкладника як сторону вказаного Договору банківського вкладу.

10.06.2016 р. між позивачем та компанією Janolio Holdings Limited укладено Договір відступлення права вимоги, згідно з умовами якого компанія Janolio Holdings Limited відступила належні їй права вимоги за Договором позики від 23.05.2016 р., а позивач замінює Кредитора за договором позики.

Таким чином, позивач зазначає, що він набув права вимоги до відповідача за Договором позики від 23.05.2016 р., укладеного між Банком та компанією Janolio Holdings Limited, а також за Договором банківського вкладу від 23.05.2016 р. № Д-28299/USD, укладеного між Банком та громадянином ОСОБА_6.

За правилами ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 510 Цивільного кодексу України встановлено, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст.ст. 513, 514 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, у зв'язку з відступленням права вимоги відбувається заміна кредитора у зобов'язанні, внаслідок чого первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов'язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому, зміст зобов'язання, тобто обсяг прав та обов'язків його сторін залишається незмінним, а отже до нового кредитора переходять весь обсяг прав первісного кредитора, якщо інше не передбачено договором або законом. Обсяг прав, які передаються у випадку відступлення (сума заборгованості, право на стягнення штрафних санкцій тощо) визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора.

За таких обставин, належним чином підтверджується отримання ТОВ "Аваль-брок" права вимоги до ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" за Договором позики від 23.05.2016 р., укладеного між Банком та компанією Janolio Holdings Limited, а також за Договором банківського вкладу від 23.05.2016 р. № Д-28299/USD, укладеного між Банком та громадянином ОСОБА_6, у відповідності до ст. ст. 512-519 ЦК України.

Повідомленням від 15.06.2016 р. за Вих. № 16/06/67 та Повідомленням від 15.06.2016 р. за Вих. № 15/06-01 позивач повідомив Банк про отримання прав вимоги за Договором позики від 23.05.2016 р. та за Договором банківського вкладу від 23.05.2016 р. № Д-28299/USD.

Цього ж дня, 15.06.2016 р., ТОВ "Аваль-брок" направив ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" Заяву про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог за Вих. № 16/06/66, якою позивач заявив про припинення зобов'язання щодо сплати боргу в сумі 15 015 926,75 грн. за Договором кредиту № ЮЛ-114/2011-К від 29.06.2011 р. внаслідок зарахування боргу Банку в сумі 15 015 926,75 грн. за Договором позики від 23.05.2016 р., відповідно до Договору про відступлення права вимоги від 10.06.2016. Залишок за непогашеним грошовим зобов'язанням позивача перед відповідачем за Договором кредиту №ЮЛ-114/2011-К від 29.06.2011 р. становить 3 984 073,25 грн.

Також, 15.06.2016 р., ТОВ "Аваль-брок" направив ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" Заяву про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог за Вих. № 16/06/68, якою позивач заявив про припинення зобов'язання щодо сплати боргу в сумі 9 750 000 грн. за Договором кредиту №ЮЛ-36/2011-К від 25.02.2011 р. та 3 481 458, 85 грн. за Договором кредиту №ЮЛ-114/2011- К від 29.06.2011р. внаслідок зарахування боргу відповідача у сумі 13 231 458,85 грн. за Договором позики від 23.05.2016 р., відповідно до Договору про відступлення права вимоги від 10.06.2016 р. Залишок за непогашеним грошовим зобов'язанням позивача перед відповідачем за Договором кредиту №ЮЛ-114/2011-К від 29.06.2011 р. становить 502 614,40 грн.

Таким чином, позивач зазначає, що внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог, залишок за непогашеним грошовим зобов'язанням позивача перед Банком становить 502 614,40 грн.

Спір між сторонами у даній справі виник у зв'язку з тим, що відповідачем не визнається здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до вказаних вище правочинів.

Так, 01.07.2016 р. Банк надав позивачу Довідку вих. 01-10.1/2620-БТ про залишок заборгованості по кредитам за Договорами кредиту №ЮЛ-36/2011-К від 25.02.2011 р. та №ЮЛ-114/2011- К від 29.06.2011 р., з якої вбачається, що Банком не враховано зарахування зустрічних однорідних вимог, здійснених позивачем.

ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" не заперечує отримання від позивача повідомлень №16/06/67 від 15.06.2016 р. та №15/06-01 від 15.06.2016 р. про укладення Договору відступлення прав вимоги №1/16 (за Договором банківського вкладу від 23.05.2016 р. № Д-28299/USD, укладеного між Банком та громадянином ОСОБА_6.) і Договору про відступлення права вимоги за Договором позики (укладеного між компанією Janolio Holdings Limited та ПАТ КБ «ЄВРОБАНК»).?

Також, Банк не заперечує і отримання Заяв про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Проте, заперечуючи проти позовних вимог, ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» посилається на наступне.

Відповідно до Рішення Правління Національного Банку України від 17.06.2016 р. №73-рш «Про віднесення ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» до категорії неплатоспроможних» та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.06.2016 р. №1041 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», з урахуванням Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07.07.2016 р. №1183 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК», в установі відповідача запроваджено тимчасову адміністрацію строком на два місяці з 17.06.2016 р. по 16.08.2016 р. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» призначено Кононця Вадима Валерійовича, який діє на підставі рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.06.2016р. №1041 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та від 07.07.2016 р. №1183 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК».

Вказаними рішеннями розпочато процедуру виведення ПАТ КБ «ЄВРОБАНК») з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації. Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (www.fg.gov.ua) та НБУ (www.bank.gov.ua).

На підставі Рішення Правління Національного банку України від 16 серпня 2016 р. №215- рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ЄВРОБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.08.2016 р. №1523 «Про запровадження процедури ліквідації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», строком на два роки з 17.08.2016 по 16.08.2018 включно. Уповноваженою особою Фонду на проведення ліквідації призначено Кононця Вадима Валерійовича.

Таким чином, станом на момент розгляду справи в установі відповідача розпочата процедура ліквідації.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Статтею 46 вказаного Закону передбачено наслідки початку процедури ліквідації банку, зокрема, заборона зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання). прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Операції по зарахуванню зустрічних однорідних вимог у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з пов'язаними з банком особами.

Таким чином, відповідач зазначає про неможливість здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог, у зв'язку з ліквідацією Банку.

Крім того, відповідач вважає недійсним Договір про відступлення прав вимоги до Банку за Договором банківського вкладу у зв'язку з положеннями п. 6.7. Договору, за яким Вкладник не може здійснювати відступлення прав за Договором третім особам без попереднього письмового погодження Банком; обтяжувати права за Договором заставою без попереднього письмового погодження Банком; припиняти будь-які зобов'язання перед Банком, що виникають із будь-яких підстав, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за ініціативою Вкладника. Таким чином, відповідач вказує, що зазначений правочин можна вважати недійсним, вчиненим із порушенням умов Договору вкладу та чинного Законодавства.

Крім того, відповідач зазначає, що приписами ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що уповноважена особа Фонду має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій. Уповноважена особа Фонду не давала дозвіл на вчинення даних правочинів по переуступці прав вимоги.

Розглянувши спір у даній справі, всебічно і повно дослідивши всі обставини справи та зібрані у матеріалах справи докази, суд вважає заперечення відповідача необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.

За правилами ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Статтею 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про зарахування однорідних зустрічних вимог, коли боржник банку одночасно є кредитором банку, під час процедури ліквідації банку суди повинні виходити із вимог статей 601 - 602 Цивільного кодексу України, ст.ст. 92 - 96 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та враховувати, що цим Законом встановлено чіткий порядок задоволення вимог кредиторів, визнаних ліквідатором, який не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора. При вирішенні питання щодо правомірності зарахування однорідних вимог згідно зі ст. 601 Цивільного кодексу України у випадках, коли зустрічні вимоги виражені в різних валютах, слід виходити з того, що такі вимоги є однорідними. У цьому разі зарахування може проводитись за курсом, визначеним сторонами у договорі, а якщо така домовленість відсутня - за офіційним валютним курсом, встановленим Національним банком України.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є однією з форм припинення зобов'язання, внаслідок якого має місце індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора за рахунок майна боржника.

За змістом названих правових норм, залік можливий лише при наявності таких умов: вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов'язань між двома особами, де кредитор одного зобов'язання є боржником іншого, те саме повинно бути і з боржником; однорідні, зокрема можна зарахувати грошовий борг проти грошового, а також необхідно, щоб за обома вимогами настав вже строк виконання, оскільки не можна пред'явити до зарахування вимоги за таким зобов'язанням, яке не підлягає виконанню. При цьому, характер зобов'язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення.

Тобто, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів, тощо); строк виконання щодо таких вимог настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази оскарження чи визнання недійсним правочинів щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, оформлених заявами позивача від 15.06.2016 р. Вих. № 16/06/66 та Вих. № 16/06/68, або правочинів щодо відступлення прав вимоги до Банку від 10.06.2016 р.

Відповідно до п. 5 ст. 602 ЦК України зарахування зустрічних вимог не допускається у випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 6 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Проте, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про те, що заборона зарахування зустрічних вимог під час тимчасової адміністрації, встановлена ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", не застосовується до спірних правовідносин, оскільки Заяви про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог були надіслані позивачем 15.06.2016 р. та отримані відповідачем 16.06.2016 р., тобто, до початку процедури виведення установи відповідача з ринку та до запровадження в Банку тимчасової адміністрації.

Аналогічної позиції з даного питання дотримується і Вищий господарський суд України, зокрема, у постановах від 07.04.2016 р. у справі №910/7356/15-г та від 17.11.2015 р. у справі №910/8058/15-г.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Кодексу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином та у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати припиненим зобов'язання за Договором кредиту № ЮЛ-36/2011-К від 25.02.2011 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аваль-брок» () та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Євробанк» (), шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

2. Визнати частково припиненим зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Аваль-брок» () у розмірі 18 497 386 грн. за Договором кредиту № ЮЛ-114/2011-К від 25.02.2011 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аваль-брок» () та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Євробанк» (), шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» (01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 35; ) на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Аваль-брок» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 28, ) 2 756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість).

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 06.10.2016 р.

Суддя Н.І. Зеленіна