РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2016Справа №910/14481/16

За позовомДержавного підприємства "Центр науково-технічного супроводу дорожніх робіт та сертифікації дорожньої продукції"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Дорбудіндустрія"
простягнення 34154,75 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаДмитренко І.Л. - представник
від відповідачане з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Центр науково-технічного супроводу дорожніх робіт та сертифікації дорожньої продукції" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбудіндустрія" заборгованості за договором №314/13 на надання науково-технічних послуг від 08.07.2013 у розмірі 34154,75 грн.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині здійснення розрахунків за надані послуги, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 17200,07 грн. Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1429,26 грн. та інфляційні втрати у розмірі 15525,42 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/14481/16, розгляд справи призначено на 07.09.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2016, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, неподанням витребуваних судом документів, розгляд справи відкладено на 29.09.2016.

Представник позивача в судове засідання 29.09.2016 з'явився, позов підтримав.

Відповідач повноважних представників в судові засідання не направив, відзив на позов та витребувані судом документи не надав. Про проведення судових засідань був повідомлений належним чином.

На підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.07.2013 між Державним підприємством "Центр науково-технічного супроводу дорожніх робіт та сертифікації дорожньої продукції" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорбудіндустрія" (замовник) було укладено договір №314/13 на надання науково-технічних послуг від 08.07.2013 (надалі - договір), за умовами якого замовник доручає, а виконавець бере на себе виконання науково - технічної послуги, направленої на підвищення рівня якості продукції "Провести обстеження, проаналізувати стан виробництва асфальтобетонних сумішей на АБЗ "Аlmіx TP-2500" та атестувати їх на відповідність продукції вимогам нормативної документації" (п.1.1), приймання результатів наданих послуг за цим Договором здійснюється відповідно акту здавання-приймання (п.1.4), ціна цього договору складається з вартості послуг по атестації, що становить 17200,07 грн. (п.2.1), до початку надання науково-технічних послуг за цим договором замовник перераховує на поточний рахунок виконавця грошові кошти, у розмірі 100 % від вартості послуг з атестації виробництва, що становить 17200,07 грн. (п.2.3), замовник зобов'язаний в строк до 5-ти календарних днів від дня одержання акта здавання - приймання робіт підписати та оплатити його або мотивувати відмову від прийняття виконаних робіт. У випадку неаргументованої відмови замовника від прийняття виконаних робіт він вказує про це в акті здавання-приймання і акт підписується тільки виконавцем. У цьому випадку акт здавання-приймання робіт вважається підписаним обома сторонами, а виконані роботи - прийнятими Замовником (п.3.2), цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (п.6.1), строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1 цього договору та закінчується 31.12.2013, а в частині оплати - до повного розрахунку (п.6.2).

Відповідно до акту від 01.10.2013 позивачем були надані, а відповідачем прийняті послуги на суму 17200,07 грн. Вказаний акт підписаний представниками сторін та скріплений печатками останніх.

26.04.2016 позивачем було надіслано на адресу відповідача вимогу - претензію за вих. №25/17-238 від 25.04.2016 з вимогою про оплату заборгованості.

Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідач за надані позивачем послуги не розрахувався, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 17200,07 грн., 3% річних та інфляційних втрат.

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст.903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та приписів п. 3.2 договору, строк виконання відповідачем грошового зобов'язання по оплаті вартості наданих позивачем та прийнятих відповідачем послуг станом на момент розгляду справи настав.

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідачем свої зобов'язання з оплати за надані позивачем послуги належним чином виконано не було, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 17200,07 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідачем належними та допустимими доказами факту наявності заборгованості та її розмір не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку не надано.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 17200,07 грн. підлягають задоволенню.

За прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1429,26 грн. та інфляційні втрати у розмірі 15525,42 грн.

Судом встановлено, що відповідач свого обов'язку по перерахуванню коштів за надані позивачем послуги вчасно не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобов'язання з оплати наданих позивачем послуг з урахуванням п.3.2 договору, суд визнає вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1429,26 грн. та інфляційних втрат у розмірі 15525,42 грн. законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за розрахунками позивача, які перевірені судом.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у зв'язку із задоволенням позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбудіндустрія" (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 26, оф.405, ідентифікаційний код 37455974) на користь Державного підприємства "Центр науково-технічного супроводу дорожніх робіт та сертифікації дорожньої продукції" (03680, м. Київ, вул. Горького, 51, ідентифікаційний код 21476215) заборгованість у розмірі 17200 (сімнадцять тисяч двісті) грн. 07 коп., 3% річних у розмірі 1429 (одна тисяча чотириста двадцять дев'ять) грн. 26 коп., інфляційні втрати у розмірі 15525 (п'ятнадцять тисяч п'ятсот двадцять п'ять) грн. 42 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.10.2016

Суддя Ю.М. Смирнова