РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2016Справа №910/15647/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕОНБУД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРОНА САНРАЙС" про визнання договору розірваним, а правовідносини припиненими, за участю представників позивача - Алябєва І.М., протокол загальних зборів, відповідача - Джас І.В., довіреність №б/н від 05.09.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про визнання договору №217/2107Н від 21 липня 2011 року, який було укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗЕОНБУД" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОРОНА САНРАЙС" розірваним, а правовідносини сторін припиненими з 01.08.2016 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.08.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 12.09.2016р.

05.10.2016 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву в якому він просив суд залучити в якості третьої особи у справі Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення, в задоволенні якого судом відмовлено зважаючи на те, що суду не надано жодного належного доказу на підтвердження того факту, що рішення по даній справі якимось чином вплине на права та обов'язки вказаної особи.

05.10.2016 року відповідачем в судовому засіданні повторно заявлено усне клопотання про залучення в якості третьої особи у справі Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення, в задоволенні якого судом відмовлено з тих самих підстав.

05.10.2016 року відповідачем в судовому засіданні заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи, в задоволенні якого судом відмовлено за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.07.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗЕОНБУД" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОРОНА САНРАЙС" (замовник) було укладено договір №217/2107Н, предметом якого є надання виконавцем замовнику телекомунікаційних послуг з розповсюдження в цифровому форматі телевізійної програми замовника, а саме телевізійної програми «Вінтаж» (надалі - програма) у повному обсязі та без будь-яких змін аудіо-візуального ряду на каналі мовлення багатоканальної телемережі в складі передавальних станцій, відповідно до Додатку №2 до цього договору, розбудованої виконавцем відповідно до умов чинних ліцензій виданих виконавцю Національною Радою України з питань телебачення і радіомовлення (п.1.1. договору.

Відповідно до п. 3.7. договору замовник взяв на себе обов'язок оплачувати вартість послуг не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця.

Згідно п. 8.3. договору даний договір може бути розірваний в односторонньому порядку виконавцем з обов'язковим письмовим повідомленням замовника не пізніше, ніж за 15 календарних днів у разі затримки замовником оплати послуг більше, ніж 15 календарних днів, відносно строку, визначеного у п. 3.7. договору.

Листами №149 від 12.03.2015 року, №144 від 14.04.2016 року, №160 від 28.04.2016 року позивач звертався до відповідача з листами з проханням здійснити оплату заборгованості, яка виникла з квітня 2013 року та повідомляв, що у випадку не погашення заборгованості надання послуг відповідачу буде припинено з 01 травня 2016 року. Копії листів містяться в матеріалах справи.

У відповідь 04.05.2016 року відповідач просив позивача врахувати важке фінансове становище підприємства та не припиняти надання послуг, копія відповіді міститься в матеріалах справи.

08.07.2016 року позивач листом №287 повідомив відповідача про те, що на підставі п. 8.3. договір між ними буде розірвано з 01.08.2016 року, копія якого та докази його направлення відповідачу містяться в матеріалах справи.

Таким чином, договір №217/2107Н від 21 липня 2011 року, який було укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗЕОНБУД" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОРОНА САНРАЙС" є розірваним з 01.08.2016 року в односторонньому порядку, оскільки таке право позивача визначено п. 8.3. договору, яким він скористався.

За приписами ч.3 ст. 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, спірний договір №217/2107Н від 21 липня 2011 року, який було укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗЕОНБУД" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОРОНА САНРАЙС" є розірваним з 01.08.2016 року та не потребує визнання цього факту судом.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 Цивільного кодексу України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 Цивільного кодексу України.

Статтею 16 цього Кодексу передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів. Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, якими визначено, що держава забезпечує захист прав та законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів у спосіб та порядок, що визначається цим Кодексом та іншими законами України. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Як правило особа, права якої порушені, може скористатися не будь - яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Зазначеними правовими нормами не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору розірваним, а правовідносин припиненими з конкретної дати.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України №6/403 від 04.03.2010 року, №5/107 від 16.02.2011 року.

За таких обставин, правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання договору розірваним, а правовідносин сторін припиненими з 01.08.2016 року відсутні, і тому у позові слід відмовити.

Судові витрати відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 10.10.2016 року

Суддя С.О. Чебикіна