ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" жовтня 2016 р.Справа № 922/2557/16

За позовом: Приморської районної адміністрації Одеської міської ради

До відповідача: Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»

про демонтаж огорожі

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників по справі:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача: ОСОБА_1 за довіреністю від 23.12.2014р.

СУТЬ СПОРУ: 15.08.2016р. Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про демонтаж огорожі.

03.08.2016р. ухвалою господарського суду Харківської області справу 922/2557/16 було передано за підсудністю до господарського суду Одеської області.

17.08.2016р. ухвалою господарського суду Одеської області порушено провадження у справі 922/2557/16.

06.09.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області за вх. №21618/16 представник відповідача надав відзив на позовну заяву про демонтаж огорожі відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

Представник позивача у судові засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча і був належним чином повідомлений про час та місце судових засідань шляхом надсилання ухвал суду на юридичну адресу, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

У судовому засіданні 10.10.2016р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази, суд встановив:

Департаментом комунальної власності Одеської міської ради було проведено перевірку щодо дотримання вимог чинного законодавства України при використанні земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Романа Кармена, 21а, встановлено, що за вказаною адресою розташована нежитлова будівля, яка експлуатується відділенням ПАТ «УкрСиббанк».

Позивач зазначає, що на адресу відповідача ПАТ «УкрСиббанк» направлялись листи приписи про надання дозвільних документів на улаштування металевої огорожі (паркану) з воротами. Здійснення робіт без відповідного дозволу на їх виконання вважається самовільним і тягне за собою відповідальність згідно діючого законодавства.

Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 758 від 02.11.2015 року «Про демонтаж металевої огорожі (паркану) з воротами та хвірткою (калиткою), самовільно улаштованих на прилеглій території до нежитлової будівлі, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Романа Кармена, 21а».

Також позивач зазначає, що реконструкція та будівництво в м. Одесі повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням громадських інтересів. На думку позивача відповідач порушує норми чинного законодавства.

28 квітня 2004 року між ПАТ «УкрСиббанк» (Покупець) було укладено з Виробничо-комерційною фірмою «БИТРАДІОТЕХНІКА» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (Продавець) договір купівлі-продажу 393/1000 частин нежилої окремо стоячої будівлі, розташованої за адресою: місто Одеса, вулиця Романа Кармена, будинок 21 (далі нерухоме майно). Договір купівлі-продажу посвідчений 28.04.2004 року ОСОБА_2, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 780.

Представник відповідача зазначає, що ПАТ «УкрСиббанк» належним чином звернувся до виконавчого комітету Одеської міської ради для одержання правовстановлюючого документу на нерухоме майно та присвоєння окремої поштової адреси.

На підставі зазначеного звернення ОСОБА_3 було надане Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08.06.2004 р. та присвоєна нова поштова адреса, а саме: м. Одеса, вул. Романа Кармена, 21-А.

Після придбання нерухомого майна, Банк здійснив будівельні роботи по реконструкції під підрозділ ОСОБА_3. По закінченню будівельних робіт реконструйоване нерухоме майно прийняте в експлуатацію на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації № 749 від 07.04.2006 р., яким було затверджено Акт від 21.03.2006 року Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію.

Право власності на нерухоме відповідач підтверджує Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 02.01.2014 року, Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.01.2014 року та технічним паспортом від 09.12.2013 року.

Відповідач зазначає, що стосується земельної ділянки та огорожі, то слід звернути увагу, що Державною приймальною комісією не зроблено жодних зауважень а ні стосовно її розмірів, а ні вигляду. ОСОБА_3 не були змінені існуючі межі земельної ділянки, та Банк не був ініціатором встановлення ажурної металевої огорожі. Металева огорожа на земельній ділянці в існуючих межах вже була встановлена попереднім власником будівлі - ВКФ «Ремпобуттехніка» у формі ТОВ.

Також відповідач зазначає, що земельна ділянка знаходилась у фактичному користуванні ВКФ «БИТРАДІОТЕХНІКА» у формі ОСОБА_3 здійснює фактичне користування земельною ділянкою, згідно із планом розподілу меж цієї ділянки між ОСОБА_3 та ВКФ «Ремпобуттехніка» у формі ТОВ та листа ПКФ «Ремпобуттехніка» у формі ТОВ про згоду на її використання та оформлення ОСОБА_3. До закінчення оформлення земельної ділянки та до укладення Договорів їх оренди встановлена раніше ажурна металева огорожа за адресою: м. Одеса, вул. Р. Кармена, 21А була узгоджена Інспекцією по благоустрою міста Одеської міської ради, що відображено у Рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 14.03.2011 року.

Відповідач звертає увагу, що ним були подані всі необхідні документи в орган місцевого самоврядування для оформлення земельної ділянки площею 0,1139 га, а також для експлуатації решти площі земельної ділянки було укладено Договір № 36/П-СЛ-2016/03-01 від 01.04.2016 року на балансоутримання місць для паркування, який погоджений органами місцевого самоврядування, а саме Позивачем Приморською районною адміністрацією та Виконавчим комітетом Одеської міської Ради.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Згідно з вимогами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з наявних матеріалів справи позивачем не надано до суду належних у розумінні ст.ст. 32-34 ГПК України доказів того, що ВАТ «УкрСиббанк» самовільно встановив огорожу навколо будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Романа Кармена, 21а.

Водночас господарський суд враховує, що звертаючись до суду з господарським позовом Приморська районна адміністрація Одеської міської ради є, в першу чергу, стороною у справі, яка користується рівними з іншою стороною правами та обовязками.

Статтями 4-2 та 4-3 ГПК України визначено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та обєктивного зясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони. (п.33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27.10.1993р., п.38 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ankerl v. Switzerland» від 23.10.1996р.).

Водночас принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (п.72 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кресс проти Франції» (Kress v. France), п.33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ф.С.Б. проти Італії» (F.C.B. v. Italy) від 28.08.1991р., п.26 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Т. проти Італії» (Т. v. Italy) від 12.10.1992р., п.28 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кайя проти Австрії» (Kaya v. Austria) від 08.06.2006р.).

Господарський суд Одеської області звертає увагу, що саме на Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради покладено обовязок довести правомірність та законність задоволення позовних вимог, однак позивач не надав жодного належного та допустимого доказу в обґрунтування власної позиції.

В матеріалах справи не міститься доказів того, що огорожа була самовільно встановлена відповідачем, крім того жодного належного доказу порушення законних прав та інтересів Приморської районної адміністрації Одеської міської ради позивачем до суду не надано.

Суд звертає увагу, посилання позивача на результати перевірки Департаментом комунальної власності Одеської міської власності про те, що огорожа біля будівлі відповідача ПАТ «УкрСиббанк», не знаходиться та ніколи не знаходилась на балансовому обліку відповідача не може бути належним та допустимим доказом того, що дана огорожа була самовільно побудована.

Однак, в обґрунтування своєї правової позиції відповідач навів належні та допустимі докази, а саме, беззаперечний факт того, що огорожа не була самовільно побудована ВАТ «УкрСиббанк», а існувала до придбання земельної ділянки (право власності на нерухоме майно від 02.01.2014 року), яка раніше належала та була встановлена попереднім власником ВКФ «Ремпобуттехніка» у формі ТОВ.

Земельна ділянка знаходилась у фактичному користуванні ВКФ «БИТРАДІОТЕХНІКА» у формі ТОВ. На підставі ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України. ОСОБА_3 здійснює фактичне користування земельною ділянкою, згідно із планом розподілу меж цієї ділянки між ОСОБА_3 та ВКФ «Ремпобуттехніка» у формі ТОВ та листа ПКФ «Ремпобуттехніка» у формі ТОВ про згоду на її використання та оформлення ОСОБА_3.

До закінчення оформлення земельної ділянки та до укладення Договорів їх оренди встановлена раніше ажурна металева огорожа за адресою: м. Одеса, вул. Р. Кармена, 21А була узгоджена Інспекцією по благоустрою міста Одеської міської ради, що відображено у Рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 14.03.2011 року.

Крім того, нова огорожа встановлена банком на місці раніше існуючої огорожі та відповідно до вимог Положення про вимоги щодо технічного стану та організації охорони приміщень банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2003 р. № 403 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 жовтня 2003 р. за № 925/, за яким банк повинен забезпечити прилеглу територію огорожею з уособленим виїздом та охороною, що діяла на час улаштування.

Надвірні приміщення, огорожі та інші надвірні споруди, що обслуговують будівлю (сарай, паркан, колодязь), становлять разом з нею один інвентарний об'єкт, що визначено в Інструкції з бухгалтерського обліку необоротних активів бюджетних установ (затверджено наказом Державного казначейства України від 17.07.2000 N 64 (у редакції наказу Державного казначейства України від 21.02.2005 N 30). Даний наказ втратив чинність на підставі наказу Міністерства фінансів України від 26.06.2013 N 611.

Таким чином, обєкти, зазначені у технічному паспорті, можна визначити як певний цілісний майновий комплекс, покликаний забезпечувати інтереси власника відповідача та ведення ним банківської діяльності відповідно до наданої НБУ ліцензії. Правове значення визнання нерухомого майна самостійним об'єктом права власності полягає, зокрема, в тому, що в разі відчуження нерухомого майна вважатиметься, що відчужується все майно: нежитлова будівля під літерою «А», а також відображені у технічному паспорті складові елементи: № 1, 2 огородження та I мостіння, які є його приналежністю.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач придбав нерухоме майно на законних підставах, а саме на підставі Договору купівлі-продажу від 28.04.2004 року.

Враховуючи специфіку роботи банківської установи, додаткові умови щодо організації роботи ОСОБА_3 визначаються Національним банком України. Законодавчими актами, що встановлюють право банку здійснювати операції в іноземній валюті, зокрема, є: ЗУ «Про банки і банківську діяльність», ЗУ «Про Національний банк України», постанови НБУ. Статтею 7 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що однією з функцій Національного банку є організація інкасації та перевезення банкнот і монет та інших цінностей, видання ліцензії на право інкасації та перевезення банкнот і монет та інших цінностей. Відповідно до ст.33 цього ж Закону до повноважень НБУ належить, зокрема, встановлення правил зберігання, перевезення, вилучення та інкасації готівки. Крім того, ч.8 ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що банк, крім надання фінансових послуг, має право здійснювати також діяльність, зокрема, щодо інкасації коштів та перевезення валютних цінностей. Зазначені нормативні акти визначають, що банки України мають право здійснювати свою діяльність в тому числі інкасацію та перевезення цінностей на підставі виданої НБУ ліцензії. Для перевезень цінностей передбачені певні вимоги, серед яких слід виділити наявність автоматичної зброї та спеціального автотранспорту (спеціальний автотранспорт складається як з легкового так і вантажного, різних марок і моделей, в залежності від обємів цінностей, що перевозяться. Наприклад, банківські установи Одеської області використовують такі вантажні автомобілі, як МАЗ, Ford та інші).

Положенням про вимоги щодо технічного стану та організації охорони приміщень банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2003 р. № 403 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 жовтня 2003 р. за № 925/8246, яке діяло на час улаштування огородження, встановлено, що банк повинен забезпечити прилеглу територію огорожею з уособленим виїздом та охороною.

Також суд звертає увагу на преюдиційне значення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.03.2011 року по справі №2-619/11 за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк» про зобовязання банку усунути перешкоди у користуванні землями загального користування та відновлення становища, яке існувало до правопорушення шляхом зняття за власні кошти ПАТ «УкрСиббанк» металевої огорожі та будки охорони навколо придомової земельної ділянки будинку № 21А по вулиці Романа Кармена в місті Одесі, зобовязання відновити проектний вигляд цього будинку, шляхом зняття накладених на фасад частини будинку зелених скляних листів та зносу самовільних прибудов до будинку з відновленням проектного вигляду та входу до будинку, зобовязання відшкодувати заподіяну моральну шкоду та витрат на правову допомогу, судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В процесі розгляду справи Приморський районний суд встановив такі обставини:

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м.Одеси Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради 01 жовтня 2005 року наданий Дозвіл № 647/05 на виконання будівельних робіт з реконструкції частини будівлі по вулиці Романа Кармена № 21А у м.Одесі з забудовою шостого поверху та прибудовою боксу для інкасаторського автотранспорту.

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 749 від 07 квітня 2006 року затверджений Акт державної приймальної комісії від 21.03.2006 року про прийняття в експлуатацію закінченого реконструкцією об'єкту - нежитлової будівлі, розташованої за адресою: вулиця Романа Кармена № 21А у м.Одесі, під відділення банку АКІБ «УкрСиббанк». Об'єкт прийнятий в експлуатацію.

Інспекція по благоустрою Одеської міської ради щодо оформлення ПАТ «УкрСиббанк» земельної ділянки у відповідному порядку узгоджує розміщення раніше встановленої металевої огорожі за адресою: вулиця Романа Кармена № 21А у м.Одесі.

Крім того, нова огорожа встановлена банком на місці раніше існуючої огорожі та відповідно до вимог Положення про вимоги щодо технічного стану та організації охорони приміщень банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2003 р. № 403 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 жовтня 2003 р. за № 925/, за з яким банк повинен забезпечити прилеглу територію огорожею з уособленим виїздом та охороною, що діяла на час улаштування.

Згідно до положень пункту 9) частини 3 статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В даному випадку питання обов'язкового виконання рішень суду узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у справі Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) указаний суд у своєму рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду».

Згідно з положеннями частини 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно до пункту 2.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Враховуючи викладене, дані обставини встановлені конкретно по відношенню до відповідача по справі № 2-619/11, а тому не потребують доведенню в справі №9162557/16.

Крім цього, твердження позивача спростовуються наявними доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме відповіддю на офіційне звернення до Приморської районної адміністрації №01-07/1377(1) відповідно до якого перший заступник голови райадміністрації повідомив, що нова огорожа установлена банком на місці раніше існуючої у відповідності до вимог технічного стану будівель установ банків України, які затверджені постановою Правління Національного банку України №403 від 17.09.2003р., відповідно до якого банк повинен забезпечити належну територію парканом з уособленим виїздом та охороною.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Згідно з вимогами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у звязку з недоведеністю.

Враховуючи приписи постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 та ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,50,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову - відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17.10.2016р.

Суддя О.Ю. Оборотова