ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р. Справа № 917/405/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Івакіна В.О., суддя Камишева Л.М., суддя Пелипенко Н.М.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю прокурора Ногіна О.М. (посв. №032167 від 11.02.2015 р.)

та представників:

позивача ОСОБА_1 (дов. б/н від 03.08.2016 р.)

відповідача не зявився

3-ої особи ОСОБА_2 (дов. №635 від 13.05.2016 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№1872П/1-8) на рішення господарського суду Полтавської області від 08 червня 2016 року у справі

за позовом Сільськогосподарського приватно-орендного підприємства "Нива", с. Красна Лука, Гадяцький район, Полтавська область

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, м. Полтава

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, с. Лазірки, Оржицький район, Полтавська область

за участю Прокуратури Полтавської області, м. Полтава

про визнання права на оренду земельної ділянки

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, СПОП "Нива", звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом, в якому просив визнати поновленим договір оренди землі від 27.03.2014 р., укладений між ГУ Держземагенства у Полтавській області та СПОП "Нива" на земельну ділянку площею 45,5513 га з кадастровим номером :00:007:0061 до 31 грудня 2022 року.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 08.06.2016 р. у справі №917/405/16 (суддя Погрібна С.В.) в задоволенні позову відмовлено.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважаючи, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального права. Просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати поновленим договір оренди землі від 27.03.2014 р., укладений між ГУ Держземагенства у Полтавській області та СПОП "Нива" на земельну ділянку площею 45,5513 га з кадастровим номером :00:007:0061 до 31 грудня 2022 року.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає рішення господарського суду Полтавської області законним та обґрунтованим. Зокрема, зазначає, що суд дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову на умовах переважного права орендаря на поновлення договору оренди землі від 27.03.2014 р. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу стверджує, що оскільки договір стосовно земельної ділянки площею 45,5513 га з кадастровим номером :00:007:0061 закінчився 31.12.2015 р., до закінчення терміну дії сторони не уклали додаткову угоду, у звязку з недосягненням згоди щодо істотних умов договору з метою його поновлення, про що свідчить наявне в матеріалах справи листування між сторонами, тому позивач втратив своє переважне право на поновлення договорів оренди землі на спірну земельну ділянку. Просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Відповідач вимоги ухвал суду від 15.07.2016 р., 16.08.2016 р. не виконав, відзив на апеляційну скаргу та документи в обґрунтування своїх заперечень не надав, в судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, а також з огляду на те, що явку представника відповідача у дане судове засідання не визнано обов'язковою, колегія суддів вважає, що незявлення в судове засідання представника Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області не перешкоджає розгляду справи, тому справа розглядається відповідно до статті 75 ГПК України за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, а також додаткових пояснень сторін, вислухавши в судовому засіданні пояснення прокурора та уповноважених представників позивача та третьої особи, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Полтавської області від 28.12.2012 року по справі №18/731/12 було визнано за СПОП "Нива" право на оренду земельної ділянки, площею 427,5739 га, яка розташована на території Краснолуцької сільської ради на строк до 31.12.2015 р.

Наказом Головного управління Держземагенства у Полтавській області № ПЛ/:00:007/00001474 від 04.03.2014 р. "Про затвердження документації із землеустрою та поновлення договору оренди землі" було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) СПОП "Нива" при поновленні договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:007:0061, що розташована за межами населеного пункту на території Краснолуцької сільської ради Гадяцького району (т. 1 а.с.21).

Між Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області (орендодавець) та СПОП "Нива" (орендар) 27.03.2014 р. був укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець згідно наказу від 14.03.2014 року надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 45,5513 га (кадастровий номер :00:007:0061) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Краснолуцької сільської ради Гадяцького району (а.с.10-15).

Факт приймання-передачі обєкту оренди зафіксований в акті від 27.03.2014 р. (т. 1 а.с. 19).

Відповідно до пункту 5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки проведена не була.

Строк дії договору, встановлений п. 8 договору - до 31.12.2015 р. Після закінчення строку договору, орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору, повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 9 договору сторони визначили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 41639,88 грн. в рік, що становить 4% від нормативної грошової оцінки 1 гектар ріллі по області, визначеної за матеріалами нормативної грошової оцінки земель у 1995 році з урахуванням індексації такої оцінки станом на 01.01.2015 р. на коефіцієнт 3,2 та коефіцієнт для ріллі 1,756.

На виконання умов договору 29.04.2015 р. орендар направив орендодавцю лист (вих. №202 від 29.04.2015 р.) (а.с.22) та проект додаткової угоди (а.с.24) про внесення змін до п. 8 Договору оренди землі від 27.03.2014 р. з проханням продовжити термін дії договору до 31.12.2025 р., інші умови договору оренди землі не змінені та залишаються чинними у тій редакції в якій вони викладені сторонами раніше і сторони підтверджують їх обовязковість для себе (п. 2 проекту додаткової угоди).

Також, 24.09.2015р. орендар звернувся до орендодавця з клопотанням (вих. №722), в якому повідомив про намір СПОП "Нива" продовжити термін дії договору оренди землі від 27.03.2014 р. (т. 1 а.с.25).

Вказані звернення орендаря залишились без реагування.

В жовтні 2015 року орендар повторно звернувся до орендодавця з клопотанням про поновлення договору оренди (вих. №722 від 24.09.2015 р.).

У відповідь на клопотання орендодавець направив орендарю пропозицію (лист №4236/0/72-15 від 13.11.2015 р.) укласти договір оренди землі під 12% від нормативної грошової оцінки.

СПОП "Нива", в свою чергу, в листі №991 від 24.12.2015 р. просив поновити договір оренди на тих самих умовах.

Крім того, 03.02.2016 р. орендар направив орендодавцю нагадування про не розглянуті клопотання від 29.04.2015 р. та 24.09.2015 р., просив їх розглянути та надати відповідь у найкоротший термін.

Орендодавець вказані звернення проігнорував, заперечень у поновленні договору оренди не надав.

Вказані обставини стали підставою для звернення СПОП "Нива" до господарського суду Полтавської області з позовом про визнання поновленим договору оренди землі від 27.03.2014 р., укладеного між ГУ Держземагенства у Полтавській області та СПОП "Нива" на земельну ділянку площею 45,5513 га з кадастровим номером :00:007:0061 до 31 грудня 2022 року.

В обґрунтування позову, посилаючись на вимоги статті 33 Закону України "Про оренду землі" зазначає, що оскільки ним було дотримано всіх вимог щодо поновлення договору оренди і з врахуванням відсутності письмових заперечень з боку відповідача, а також те що СПОП "Нива" на даний час використовується спірна земельна ділянка, за яку сплачується орендна плата, договір оренди землі від 27.03.2014 р. є поновленим.

Відмовляючи в позові, господарський суд дійшов висновку про те, що СПОП "Нива" втратило своє переважне право на поновлення договору оренди землі на спірну земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом розгляду у даній справі є правовідносини, що виникли між сторонами на підставі договору оренди землі.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Пунктом 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України 08.04.2011 року за № 445, визначено, що центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності є державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України), діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності."

Колегією суддів встановлено, що земельна ділянка, яка є предметом договору оренди землі, розташована за межами населених пунктів на території Краснолуцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області, та знаходилась у підпорядкуванні Головного управління Держземагенства у Полтавській області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10.09.2014 року "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" здійснено реорганізацію Державного агентства земельних ресурсів України шляхом перетворення його в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Отже, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області є правонаступником Головного управління Держземагентства у Полтавській області та до сфери його повноважень належить реалізація державної політики по передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у відповідності до вимог ЗК України.

Відповідно до частини 2 статті 759 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. При цьому, частиною 6 статті 93 Земельного кодексу України, зокрема, передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі регулюються законом.

Так, Закон України Про оренду землі є спеціальним законом, який визначає правові, організаційні, економічні та соціальні основи регулювання відносин з оренди землі в Україні.

Статтею 13 Закону України Про оренду землі передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Порядок поновлення договору оренди встановлений статтею 33 Закону України Про оренду землі, яка фактично об'єднує два випадки його пролонгації.

Так, у частинах першій-п'ятій цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі, його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Отже, виходячи із положень статей 319, 626 ЦК України, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною 1 статті 33 Закону України Про оренду землі, відбувається за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Незважаючи на формальне визначення договору, який орендар має укласти на новий строк, як додаткової угоди до договору, строк якого закінчився, фактично це буде новий договір, оскільки його умови можуть бути змінені за згодою сторін, і у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Таким чином, при продовженні договору оренди землі у спосіб реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк, незмінними будуть залишатися лише сторони договору оренди землі (з урахуванням положень про правонаступництво), розмір земельної ділянки та її цільове призначення. Інші ж умови можуть змінюватися.

Другий випадок пролонгації договору оренди встановлений частиною 6 статті 33 Закону України Про оренду землі, відповідно до якої, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Пролонгація договору оренди відбувається автоматично, проте в силу приписів частин 7-9 статті 33 вказаного Закону, у місячний строк обов'язково має бути укладена додаткова угода, яка засвідчує юридичний факт поновлення договору.

Таким чином, нормами законодавства України, які є чинними під час виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду справи судом першої інстанції, прямо встановлена обовязковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту його поновлення. При цьому, додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку.

Як вже зазначалось вище, відповідно до пункту 8 договір оренди укладений до 31.12.2015 р. Після закінчення строку орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Позивач стверджує, що він неодноразово направляв відповідачу листи-повідомлення з проханням продовжити дію договору оренди землі та проект додаткової угоди про внесення змін до договору оренди від 27.03.2014 р., які були залишені без реагування.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що в листі №5563/2-15 від 29.05.2015 р. Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області не погодилось з запропонованим позивачем терміном дії оренди земельної ділянки та запропонувало орендну плату 10% від нормативної грошової оцінки (т. 1 а.с.129).

Листом №4236/0/72-15 від 13.11.2015 р. Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області на клопотання СПОП "Нива" було повідомлено, що в поданому позивачем проекті не міститься інформація щодо відсотку від нормативної грошової оцінки та запропоновано орендну плату 12% від нормативної грошової оцінки та зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку дії можливе тільки у разі узгодження умов договору (т. 1 а.с.27).

05.01.2016 року відповідач в листі №28-16-777.3-11/2-16 проінформував орендаря про відсутність підстав для продовження договорів оренди земельної ділянки (т. 1 а.с. 137).

Факт направлення відповідачем вищевказаних листів підтверджується наявними в матеріалах справи електронно-контрольними картками (т. 1 а.с. 128, 136).

Таким чином, протягом дії спірного договору оренди землі сторони не дійшли згоди щодо строку дії договору та розміру орендних платежів, а також після закінчення строку дії такого договору відповідач висловив свої заперечення щодо його поновлення.

Отже, дія договору оренди землі припинилась з 31.12.2015 р., у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено; додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення не була укладена сторонами у місячний строк, тобто до 31.01.2016 року, у зв'язку з чим договір оренди землі між сторонами не поновлений, а припинив свою дію відповідно до положень статті 31 Закону України "Про оренду землі".

Частиною 9 статті 33 Закону України "Про оренду землі" визначено, що відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді, проте, як встановлено апеляційним господарським судом, в матеріалах справи відсутні докази оскарження позивачем відмови чи бездіяльності уповноваженого органу щодо укладення додаткової угоди в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що згідно з положеннями статті 33 Закону України Про оренду землі та пункту 8, 37 договору оренди землі, не відбулось автоматичне поновлення дії договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Сплата позивачем орендних платежів за користування земельними ділянками після закінчення дії договору, не можна розцінювати як згоду орендодавця на пролонгацію договору оренди, оскільки орендар сплачував кошти за фактичне користування майном. Здійснення платежів не є підставою продовження договору, термін дії якого закінчився.

Крім того, зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, що позивач просить поновити договір оренди до 31.12.2022 року.

Тобто, позивачем запропоновано змінити строк дії договору не на той самий строк, який був раніше встановлений (9 місяців та 5 дні), а поновити на 6 років, що за своєю юридичною природою є пропозицією про внесення змін до договору оренди землі, на яку не поширюється дія статті 33 Закону України Про оренду землі.

Отже, позивачем запропоновано змінити істотну умову договору оренди землі, а не укласти угоду за наслідками поновлення договору оренди на той самий строк та на тих самих умовах.

Крім того, позивач вернувся до Головного управління Держземагентства у Полтавській області з клопотанням щодо продовження терміну дії договору оренди землі до 31.12.2025 р. (на 10 років), тобто просить змінити умови договору в частині строку.

Тобто, позиція позивача щодо запропонованого строку дії договору є різною.

У звязку з тим, що позивач не звертався з вимогою продовжити договір на той самий строк і на тих самих умовах, і така додаткова угода не була укладена (відсутнє підтвердження юридичного факту поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах), колегія суддів дійшла висновку, що право позивача на укладення додаткової угоди про пролонгацію договору не є порушеним, оскільки з такою пропозицією позивач не звертався, а навпаки просив змінити таку істотну умову договору як строк його дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.02.2015 р., постановах Вищого господарського суду України від 16.10.2015 р. у справі №904/8031/14, від 20.10.2015 р. у справі 904/3929/14, від 17.05.2016 р. у справі № 912/3019/15.

Таким чином, вимога про визнання поновленим договір оренди землі саме на запропонованих позивачем умовах не відповідає приписам статті 33 Закону України Про оренду землі, а тому задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо безпідставності тверджень позивача про те, що СПОП "Нива" користується даною земельною ділянкою за договором оренди землі від 27.03.2014 р. по теперішній час, та є підставою для поновлення договору оренди землі від 27.03.2014 р., оскільки додані платіжні доручення в графі призначення платежу не містять жодних посилань за яким саме договором сплачувалася орендна плата, тоді як сам позивач в позовній заяві зазначає, що на виконання рішення господарського суду Полтавської області по справі №18/731/12 від 28.12.2012 р. було укладено 27 договорів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог, визнавши їх безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до вимог статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи наведене, беручи до уваги відсутність документального підтвердження апеляційних вимог, колегія суддів зазначає про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Полтавської області від 08.06.2016 р. у справі №917/405/16 прийняте при належному зясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні, в звязку з чим, апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 22, 85, 91, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 08.06.2016 р. у справі №917/405/16 залишити без змін.

Повна постанова складена 10.10.2016 р.

Головуючий суддя Івакіна В.О.

Суддя Камишева Л.М.

Суддя Пелипенко Н.М.