ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р. Справа № 914/2093/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб

суддів О.В. Зварич

Я. О. Юрченка

за участю секретаря судового засідання Карнидал Л.Ю.

та представників сторін:

позивача: Чернобай С.С. (довіреність №2302-вих-2279 від 12.10.2015),

відповідача: ОСОБА_3 (довіреність №8690 від 04.10.2016),

розглянувши апеляційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, вих. №2302-вих.-3066 від 01.08.2016 (вх. №01-05/3869/16 від 09.08.2016)

на рішення Господарського суду Львівської області від 19.07.2016

у справі № 914/2093/15

за позовом: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Львів

про стягнення 45 653,79грн, розірвання договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Г-9126-14 від 12.08.2014 та зобов'язання повернути об'єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2015 року Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ФОП ОСОБА_4 про стягнення 45 653,79грн, розірвання договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Г-9126-14 від 12.08.2014 та повернення об'єкту оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на виконання договору оренди № Г-9126-14 від 12.08.2014 позивач передав відповідачу в оренду по акту приймання-передачі майна №837 від 15.08.2014 нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_1, площею 45,4 кв. м. За умовами договору (п. п. 5.6, 7.1.2) відповідач зобов'язаний був сплачувати орендну плату не пізніше 20 числа місяця за попередній шляхом перерахування коштів на рахунок орендодавця. В порушення умов договору відповідач сплачував орендну плату несвоєчасно та не в повному обсязі, його заборгованість за період з 01.02.2015 до 31.05.2015 становить 45 653,79грн. Посилаючись на п. 5.8. договору та ч.1ст.782 ЦК України, позивач вказує, що несплата орендної плати протягом трьох місяців підряд з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання договору.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.09.2015 у справі №914/2093/15 (суддя Король М.Р.) позов задоволено частково. Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 46 563,79грн припинено. Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Г-9126-14 від 12.08.2014 розірвано. Зобов'язано ФОП ОСОБА_4 повернути орендодавцю об'єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 з індексом приміщення 6-1, 6-2, 6-3, 6-4, 6-5, 6-6 відповідно до технічного паспорта ОКП ЛОР «БТІ та ОЕ» від 05.11.2013, інвентарний №862. Присуджено до стягнення з ФОП ОСОБА_4 на користь позивача 4 263грн судового збору.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 у справі 914/2093/15 (колегія суддів у складі головуючого судді Данко Л.С, суддів Давид Л.Л., Галушко Н.А.) апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Господарського суду Львівської області від 15.09.2015 у справі №914/2093/15 в частині розірвання договору оренди №Г-9126-14 від 12.08.2014 та в частині зобов'язання відповідача повернути об'єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень скасовано, в цій частині прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. В іншій частині судове рішення залишене без змін.

Додатковою постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.02.2016 у справі 914/2093/15 присуджено до стягнення з управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на користь ФОП ОСОБА_4 1 339,80грн судового збору за перегляд рішення місцевого суду в апеляційному порядку.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.04.2016 №914/2093/15 касаційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 у справі 914/2093/15 задоволено частково. Рішення Господарського суду Львівської області від 15.09.2015 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 у справі 914/2093/15 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Скасовуючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, суд касаційної інстанції вказав, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про припинення провадження в частині стягнення 46 563,79 грн боргу з орендної плати на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмета спору, посилаючись на наявну в матеріалах справи виписку по рахунках від 31.07.2015, оскільки судами не досліджено вказану виписку щодо періоду сплати заборгованості.

У позовних вимогах заявлена сума боргу 45 653,79 грн, проте суди попередніх інстанцій дійшли висновку про припинення провадження на суму боргу 46 563,79 грн.

Суд касаційної інстанції також вказав, що судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем 19.03.2015 сплачено 26 614,75 грн боргу, проте в матеріалах справи не міститься даний платіжний документ. Крім цього, судами не досліджено, чи направлялось орендодавцем повідомлення про відмову від вказаного договору на підставі ст. 782 ЦК України.

Відтак суд касаційної інстанції вказав про передчасність висновків суддів попередніх інстанцій.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.05.2016 у справі №914/2093/15 справу прийнято до нового розгляду, її розгляд призначено на 31.05.2016.

21.06.2016 та 18.07.2016 позивач подав додаткові пояснення до позову (том 1, а.с. 238-239, 264) в яких вказав, що підставою позовної вимоги про розірвання договору є несплата орендної плати протягом трьох місяців підряд. В матеріалах справи міститься проект акту звірки, в якому зазначено, що з 29.11.2014 по 19.03.2015 відповідачем не вносилася орендна плата. Саме цей період і мав бути встановлений судом як такий, упродовж якого не вносилася орендна плата.

За результатами нового розгляду справи Господарський суд Львівської області прийняв рішення від 19.07.2016 у справі №914/2093/15 (суддя Іванчук С.В.), яким припинено провадження у справі в частині стягнення орендної плати в розмірі 45 326,75рн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Присуджено до стягнення з ФОП ОСОБА_4 на користь позивача 1 813,91грн судового збору.

При розгляді спору суд встановив, що позивач здійснив нарахування орендних платежів за період з серпня 2014 року по травень 2015 року на суму 93 591,68грн. Відповідач здійснив оплату орендних платежів за договором на загальну суму 48 264,93грн, а саме: 29.09.2014 - 6 700,00грн, 28.11.2014 - 14 659,76грн, 19.03.2015 - 26 905,17грн ( платіж на загальну суму 27171,71 грн, в т.ч пеня 266,54грн). Станом на день подання позову заборгованість відповідача становила 45 326,75грн, а не 45 653,79грн, як заявлено позивачем у позовній заяві, відтак заявлені 327,04грн орендних платежів є безпідставними та необгрунтованими. 31.07.2015 після подання позову (позов подано 30.06.2015) відповідач здійснив оплату за договором на суму 60 649,17грн із призначенням платежу «оплата згідно з договором оренди №Г-9126-14 від 12.08.2014». З огляду на вказані обставини суд дійшов висновку про відсутність предмета спору в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати та про припинення провадження в цій частині.

При відмові у розірванні договору та виселенні відповідача із займаних приміщень суд виходив, зокрема, з відсутності несплати орендної плати протягом трьох місяців підряд у визначений позивачем період (з 01.02.2015 по 31.05.2015). При цьому суд встановив, що 16.02.2015 орендар провів оплату орендних платежів на суму 28 450грн згідно з квитанцією №k58/G/2, платіж прийнято відділенням №1358 ПАТ КБ «Надра», що підтверджується підписом касира відділення та штампом банківської установи, однак вказаний платіж, за твердженнями сторін, не отриманий орендодавцем та не повернений відповідачу, та дійшов висновку, що відповідач вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання, а тому не може нести відповідальність у вигляді дострокового розірвання договору оренди з підстав не оплати орендних платежів у лютому 2015 року.

Суд також вказав, що подані позивачем додаткові пояснення до позовної заяви містять суперечливу інформацію, зокрема, у поясненнях зазначено, що відповідач не сплатив орендну плату за лютий, березень, травень 2015 року і одночасно позивач вказав на період несплати орендної плати протягом трьох місяців підряд, який на думку позивача, мав бути визначений судом з 29.11.2014 по 19.03.2015, проте зміни підстав позову не подав.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди №Г-9126-14 від 12.08.2014 та зобов'язання повернути орендодавцю об'єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень, оскаржив його в апеляційному порядку, просить рішення Господарського суду Львівської області в цій частині скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити. В іншій частині рішення не оскаржене.

Скаржник вказує, що в додаткових пояснення, поданих позивачем суду першої інстанції, позивач вказав період, упродовж якого відповідач не вносив орендної плати - з 29.11.2014 по 19.03.2015. Цей період вказаний в бухгалтерських документах ( акті звірки). Зазначає, що судом першої інстанції не було встановлено чи повернена відповідачу сума платежу 28 450грн, сплаченого квитанцією № k58/G/2 від 16.02.2015, оскільки встановлення факту повернення платежу означатиме, що відповідач знав про невиконання зобов'язання. Вказує, що платіж від 28.11.2014 сплачено відповідачем через ПАТ АКБ «Львів», а наступний - через ПАТ КБ «Надра», який згідно з постановою НБУ №83 від 05.02.2015 віднесено до категорії неплатоспроможних і виконавчою дирекцією ФГВФО 05.02.2015 було запроваджено тимчасову адміністрацію. За звичаями ділового обороту, якщо дії сторони спрямовані на належне виконання умов договору, вона не користується послугами банку, який має проблеми із звітністю та виплатами за своїми зобов'язаннями. Зворотна поведінка є ризикованою і свідчить про необережність в діях відповідача, що призвело до порушення зобов'язань з його вини. Зазначає, що позивач не отримував від відповідача орендних платежів понад три місяці - з 29.11.2014 по 19.03.2015, що є незаперечним фактом порушення відповідачем його зобов'язань та підставою для дострокового розірвання договору відповідно до п.5.8 договору та ст. 782 ЦК України.

В судовому засіданні 04.10.2016 представник скаржника підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в розірванні договору оренди №Г-9126-14 від 12.08.2014 та поверненні орендовано майна шляхом виселення з нежитлових приміщень, прийняти нове рішення, яким в цій частині позов задоволити.

Представник відповідача заперечив проти доводів скаржника, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

12.08.2014 Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (орендодавець) та ФОП ОСОБА_4 (орендар) уклали договір оренди Г-9126-14 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень).

За умовами договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 45,4 м2 , у тому числі: перший поверх, 45,40 кв.м, з індексом приміщення 6-1, 6-2, 6-3, 6-4, 6-5, 6-6 відповідно до даних технічного паспорта ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" від 05.11.2013, інвентарний № 862. Майно знаходиться на балансі ЛКП «Старий Львів».

Згідно з п. 2.1 об'єкт оренди буде використовуватись орендарем для підприємницької діяльності.

Приймання-передачі об'єкта оренди здійснює орендар та балансоутримувач, передача об'єкта оренди за актом приймання-передачі проводиться протягом 5-ти днів від дати підписання цього договору ( п.3.1).

Об'єкт оренди вважається переданим в оренду з часу підписання акту приймання-передачі (п. 3.5 договору).

Пунктом 4.1 договору встановлений термін договору оренди на 2 роки 364 дні - з 12 серпня 2014 року до 11 серпня 2017 року включно.

Відповідно до п. 5.1 розмір орендної плати за об'єкт оренди становить 6 700,00 грн за перший місяць оренди згідно із запропонованою переможцем конкурсу сумою.

Розмір орендної плати підлягає індексації за відповідний період (місяць, квартал, рік) (п. 5.2).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається коригуванням орендної плати за попередній місяць на величину індексу інфляції за попередній місяць (п. 5.3).

Відповідно до п. 5.6 орендар сплачує орендну плату не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць через перерахування коштів на рахунок орендодавця.

Несплата орендної плати протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди (п.5.8 договору).

Майно передане орендарю по акту приймання-передачі вих. № 837 від 15.08.2014.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується рахунками позивача (т.1, а.с. 181-190), за період з серпня 2014 року по травень 2015 року позивач здійснив нарахування орендних платежів на суму 93 591,68грн.

Відповідач здійснив оплату орендних платежів за договором по квитанціях:

- №552920014 від 29.09.2014 на суму 6 700грн з призначенням платежу «оплата послуг згідно з договором оренди №Г-9126-14 від 12.08.2014» (том 1, а.с. 266);

- №402830041 від 28.11.2014 на суму 14 659,76грн з призначенням платежу «оплата послуг згідно з договором оренди №Г-9126-14 від 12.08.2014» (том 1, а.с. 242);

- № k58/G/2 від 16.02.2015 на суму 28 450грн з призначенням платежу «оплата послуг згідно з договором оренди №Г-9126-14 від 12.08.2014» (том 1, а.с. 80);

- №138972 від 19.03.2015 на суму 27 171,71грн з призначенням платежу «оплата послуг згідно з договором оренди №Г-9126-14 від 12.08.2014 та 266,54грн пені» (том 1, а.с. 241).

При цьому, по квитанціях №552920014 від 29.09.2014, №402830041 від 28.11.2014, №138972 від 19.03.2015 оплата здійснена через прихідну касу №8 ПАТ АКБ «Львів», а по квитанції № k/58/G/2 від 16.02.2015 - через відділення № 1358 ПАТ КБ «Надра».

Позивач стверджує, що на його рахунок не надійшов платіж на суму 28 450грн, сплачений відповідачем по квитанції k58/G/2 від 16.02.2015.

Доказів повернення відповідачу ПАТ КБ «Надра» коштів, сплачених ним 16.02.2015 по квитанції № k58/G/2 від 16.02.2015, суду не надано. За твердженнями представника відповідача, такі докази в нього відсутні.

Згідно з довідкою управління комунальної власності ЛМР вих. №2302-вих-1419 від 22.06.2015 заборгованість відповідача станом на 17.06.2015 за період з 01.02.2015 по 31.05.2015 становить 45 653,79грн (том 1, а.с. 20).

Всі наявні у справі акти звірки розрахунків за договором оренди, які подавалися позивачем суду першої інстанції, підписані лише позивачем. Суду не наданого жодного акту звірки, підписаного двома сторонами.

Випискою банку з рахунку позивача від 31.07.2015 підтверджено, що 31.07.2015 відповідач сплатив позивачу 60 649,17грн з призначенням платежу "оплата згідно з договором оренди №Г-9126-14 від 12.08.2014" (том 1 ,а.с. 44).

Дослідивши обставини справи, доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Орендні відносини регулюються Цивільним та Господарським кодексами, а щодо оренди державного майна та майна, що перебуває в комунальній власності, регулюються також Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч. 1.ст.759 ЦК України, ч.1 ст. 283 ГК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.5 ст. 762 ЦК України плата за користування майном вносить щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За умовами договору відповідач мав сплачувати орендну плату не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць шляхом перерахування коштів на рахунок орендодавця.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що за період з серпня 2014 року по травень 2015 року позивачем нарахована орендна плата в сумі 93 591,68грн. Відповідач здійснив оплату орендних платежів за договором на суму 48 264,93грн, а саме: 29.09.2014 - 6 700,00грн, 28.11.2014 -14 659,76грн, 19.03.2015 - 26 905,17грн.

Крім цих платежів відповідач сплатив через відділення № 1358 ПАТ КБ «Надра» по квитанції № k58/G/2 від 16.02.2015 на рахунок позивача орендні платежі в сумі 28 450,00грн. Отримання банком цього платежу підтверджено підписом касира та штампом банківської установи. За твердженнями сторін, вказаний платіж не отриманий позивачем та не повернений відповідачу.

Після звернення позивача з позовом до суду (30.06.2015) відповідач сплатив 31.07.2015 орендні платежі в сумі 60 649,17грн, що не заперечується позивачем.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що на момент подання позову заборгованість відповідача становила не 45 653,79грн, як заявлено позивачем у позовній заяві, а становила 45 326,75 грн (93 591,68 - 48 264,93). З огляду на сплату відповідачем 31.07.2015 орендних платежів в сумі 60 649,17грн, суд першої інстанції обґрунтовано та підставно припинив провадження у справі в частині стягнення 45 326,75 грн орендної плати у зв'язку з відсутністю предмета спору ( п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК). Заявлені до стягнення орендні платежі на суму 327,04грн (45 653,79 - 45 326,75) суд правомірно визнав безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Підставою дострокового розірвання договору та повернення орендованого майна шляхом виселення позивач вказав у позовній заяві п.5.8 договору, ч.1 ст.782 ЦК України, а саме: несплату відповідачем орендної плати упродовж трьох місяців підряд та його заборгованість з орендної плати за період з 01.02.2015 по 31.05.2015 в сумі 45 653,79грн, яка фактично була в сумі 45 326,75 грн, про що вказано вище. В додаткових пояснення, поданих суду першої інстанції, позивач вказав період, упродовж якого відповідач не вносив орендної плати - з 29.11.2014 по 19.03.2015, який, за твердження позивача, і мав бути визначений судом.

Згідно з ч.1 ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що відмови від договору на підставі ст. 782 ЦК України позивач не надав відповідачу.

За умовами п.5.8 договору несплата орендної плати протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди.

Визначена статтею 782 ЦК України можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом, а не обов'язком наймодавця, тому це право наймодавця не є перешкодою для звернення його до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів упродовж терміну, встановленого договором ( у даному разі упродовж трьох місяців підряд).

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи та не заперечується скаржником, що у вказаний у позовній заяві період (з 01.02.2015 по 31.05.2015) відсутня несплата орендної плати протягом трьох місяців підряд.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що в додаткових пояснення, поданих суду першої інстанції, він вказав період, упродовж якого відповідач не вносив орендної плати - з 29.11.2014 по 19.03.2015, який і мав бути визначений судом.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, станом 29.11.2014 орендна плата за серпень, вересень і жовтень 2014року була сплачена повністю (нарахована в сумі 21 323,14грн (4444,31 + 8 339,34 + 8 539,49), сплачена в сумі 21 359,76 грн( 6700,00 + 14 659,76). Сплату цих коштів позивач не заперечує.

Позивачем не враховано, що станом на 29.11.2014 строк сплати орендної плати за листопад 2014 року ще не настав. За умовами договору строк сплати орендної плати не пізніше 20 числа наступного місяця.

Отже, відповідач мав сплатити орендну плату:

- за листопад 2014 року - не пізніше 20.12.2014,

-за грудень 2014 року - не пізніше 20.01.2015,

- за січень 2015 року - 20.02.2015,

- за лютий 2015 - не пізніше 20.03.2015.

Матеріалами справи підтверджено, що в період з 20.12.2014 по 20.03.2015 відповідач здійснив два платежі за договором оренди: по квитанції № k58/G/2 від 16.02.2015 через відділення № 1358 ПАТ КБ «Надра» сплачено на рахунок позивача 28 450,00грн орендної плати; 19.03.2015 сплачено через ПАТ АКБ «Львів» - 27171, 71грн ( в т.ч 266,54грн пені).

Та обставина, що на рахунок позивача не поступили кошти, сплачені відповідачем 16.02.2015, не спростовує факту їх сплати відповідачем, який підтверджується підписом касира та штампом банківської установи на квитанції № k58/G/2 від 16.02.2015.

Названі обставини свідчать про необґрунтованість доводів скаржника про несплату відповідачем орендних платежів в період з 29.11.2014 по 19.03.2015.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що дії відповідача щодо сплати ним 16.02.2015 орендних платежів через відділення № 1358 ПАТ КБ «Надра», який постановою НБУ №83 від 05.02.2015 ПАТ КБ «Надра» віднесено до категорії неплатоспроможних і в ньому запроваджено тимчасову адміністрацію, були спрямовані на неналежне виконання умов договору, оскільки Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не встановлено заборони банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію, на надання фінансових послуг з переказу коштів.

Згідно з п. 1.16 глави 1 розділу III Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 N 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 р. за N 1581/2189, протягом тимчасової адміністрації неплатоспроможний банк має право надавати фінансові послуги з переказу коштів без відкриття рахунку в такому банку та інші фінансові послуги, а також здійснювати діяльність, передбачену частиною восьмою статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", якщо надання таких послуг є економічно вигідним для банку та з дозволу виконавчої дирекції Фонду.

За приписами ч.1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідачем доведено здійснення ним орендних платежів 16.02.2015. Відтак апеляційний суд погоджуються з висновком суду першої інстанції, що за таких обставин відповідач не може нести відповідальність за несплату ним у лютому 2015 року орендних платежів шляхом застосування до нього таких правових наслідків як розірвання договору оренди.

Інші доводи скаржника не беруться до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції, покладених в основу рішення, про відсутність підстав, передбачених п.5.8 договору та ст. 782 ЦК України, для дострокового розірвання договору.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст.ст. 33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не доведено, доказів не подано наявності підстав, передбачених ст. 104 ГПК України, для скасування чи зміни рішення та для задоволення апеляційної скарги.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 35, 43, 49, 91, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області Господарського суду від 19.07.2016 у справі № 914/2093/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Постанова підписана 10.10.2016

Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя О.В. Зварич

Суддя Я.О. Юрченко