ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2016 р.Справа № 924/702/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Субботіна Л.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігмаінжиніринг" м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гефест БДБ" с. Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області

про стягнення 106 551,87 грн., з яких 98 838,42 грн. основного боргу, 1 047,96грн. 3% річних, 6665,49 грн. пені

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 - представник згідно договору №2S/2016 від 18.07.16р. та ордеру серія КС №253052 від 02.09.16р.,

відповідача: ОСОБА_2- представник згідно довіреності №56 від 01.06.2016р.

В судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 106 551,87 грн., з яких 98 838,42 грн. основного боргу, 1 047,96грн. 3% річних, 6 665,49 грн. пені. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10.09.2015р. між сторонами укладено договір №142-3108, згідно умов якого позивач зобов'язувався поставити відповідачу сировину, матеріали, витратні матеріали, інструменти, обладнання та провести пусконалагоджувальні роботи, а відповідач прийняти та оплатити обладнання та роботи. На виконання умов договору позивач поставив відповідачу обладнання вартістю 1013386,26 грн., що підтверджується видатковими накладними. 02.03.2016р. сторони склали та підписали акт виконання пусконалагоджувальних робіт. Відповідач свої зобов'язання по оплаті за поставлений товар виконав частково, сплативши 914547,84грн. Відповідно до п.п. 3.1.3 договору відповідач повинен був здійснити оплату решти 10 % вартості обладнання не пізніше п'яти банківських днів з дати підписання акту виконання пусконалагоджувальних робіт, тобто до 10.03.2016р. Однак, відповідач свої зобов'язання не виконав, у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість в розмірі 98 838,42 грн. Крім того, позивач заявив до стягнення 1 047,96грн. 3% річних, 6 665,49 грн. пені, а також просить покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору та витрати за оплату адвокатських послуг в сумі 10 000,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, вважає їх правомірними та обґрунтованими. Крім того, подав заперечення на доводи відповідача у відзиві, в яких вказує, що зважаючи на норми ЦК України щодо принципу свободи договору, у тому числі встановлення сторонами договору окремого виду санкцій за неналежне виконання зобов'язань та нарахування штрафу за кожен день прострочення виконання зобов'язань не суперечить вимогам чинного законодавства України, а отже позивачем вірно визначено розмір штрафу, який підлягає стягненню з відповідача. Щодо заперечень відповідача стосовно задоволення вимог про стягнення адвокатських послуг представником позивача зазначено, що правову допомогу позивачу надавало і надає АО "Тріумф" в особі двох адвокатів; адвокати, які надають правову допомогу мають значний досвід та практику більше чотирьох років; на підготовку та подання позову адвокатами витрачено п'ять годин у той час як година роботи адвоката у м. Києві в середньому складає 1000,00грн; адвокати приймають участь в судових засіданнях, оплачують вартість транспортних та інших послуг. У зв'язку із вищевикладеним просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву вказує, що штраф не може нараховуватись за кожен день прострочення платежу, оскільки це суперечить правовій природі такого виду неустойки. Тому штрафні санкції, вказані у п.4.2 договору, є неузгодженими сторонами, а розрахунок поданий позивачем є безпідставним та необґрунтованим. Крім того, заперечуючи щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката, вказує, що розмір таких витрат входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинна бути надана обґрунтована вартість таких послуг.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступне:

10.09.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сігмаінжиніринг" (далі-постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гефест БДБ" (далі-замовник) укладено договір №142-3108 (далі-договір), згідно п.1.1 якого постачальник зобов'язується поставити покупцю сировину, матеріали, витратні матеріали, інструменти, обладнання (далі-обладнання), згідно вимог та характеристик вказаних у додатках (специфікаціях) до цього договору та провести пусконалагоджувальні роботи (далі-роботи), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити обладнання та роботи, на умовах даного договору.

Найменування (асортимент), кількість, ціна обладнання його вартість та вартість робіт визначається специфікацією, що є додатком до даного договору та складають його невід'ємну частину (п.1.2 договору).

Згідно п.1.3 договору у випадку імпортного походження товару згідно умов визначених Цивільним кодексом України, сторони встановлюють в специфікації грошовий еквівалент вартості обладнання в іноземній валюті, а саме в євро. Зазначена в специфікаціях вартість обладнання в гривнях розрахована за курсом української гривні до євро, встановленим "ПАТ КБ ПРИВАТБАНК" по безготівковому продажу валюти на день підписання специфікації, та підлягає пропорційній зміні у випадку збільшення/зменшення курсу євро по відношенню до української гривні, встановленого "ПАТ КБ ПРИВАТБАНК" на момент оплати. При збільшенні/зменшенні курсу більше ніж на 3% сторони зобов'язуються скласти і підписати акт узгодження ціни, що є документальним підтвердженням визнання сторонами відповідної своїх доходів та видатків за даною поставкою в обліку та оподаткуванні. Продавець має право не здійснювати поставку обладнання до підписання сторонами акту узгодження ціни до чинного договору про корекцію вартості обладнання у випадку збільшення/зменшення ціни обладнання більше ніж на 3% відповідно до зміни курсу української гривні до євро.

Постачальник здійснює поставку обладнання на умовах DDP - Хмельницька обл., Славутський р-н, м.Славута, вул. Привокзальна 86. Постачальник здійснює поставку обладнання протягом 7 тижнів та пусконалагоджувальні роботи на протязі 2 календарних днів від дня зарахування на його рахунок оплати відповідно до п.3.1.1 даного договору, якщо інше не зазначено в специфікації. Датою поставки буде вважатись дата, вказана на видатковій накладній та акті прийому-передачі обладнання. Дострокова поставка допускається. Разом з обладнанням постачальник повинен надати замовнику документи, які засвідчують якість обладнання, інструкції з експлуатації, паспорт на обладнання (п.п. 2.1-2.5 договору).

Згідно п.3.1 договору замовник здійснює оплату обладнання та роботи за даним договором у такий спосіб: не пізніше п'яти банківських днів від дати підписання даного договору замовник перераховує на поточний рахунок постачальника аванс у розмірі 50% вартості обладнання, що складає 491904,00 грн., в т.ч. ПДВ, що еквівалентно сумі 19676,16 євро, згідно курсу встановленого "ПАТ КБ ПРИВАТБАНК", на день підписання цього договору 1 євро = 25,00грн. (п.3.1.1. договору). Не пізніше п'яти банківських днів від дати отримання повідомлення від постачальника про готовність обладнання до відвантаження зі складу виробника, надісланого належним чином, замовник перераховує на поточний рахунок постачальника 40% вартості обладнання, що складає 393523,20грн., в т.ч. ПДВ, що еквівалентно сумі 15740,928 євро, згідно курсу встановленого "ПАТ КБ ПРИВАТБАНК", на день підписання цього договору 1 євро = 25,00грн. (п. 3.1.2 договору). Не пізніше п'яти банківських днів з дати підписання акту виконання пусконалагоджувальних робіт покупець перераховує на поточний рахунок постачальника решту 10% вартості обладнання, що складає 98380,80грн., в т.ч. ПДВ що еквівалентно сумі 3935,232 євро, встановленим за курсом "ПАТ КБ ПРИВАТБАНК" на день підписання цього договору 1євро= 25,00грн.(п.3.1.3 договору).

У відповідності до п. 3.2 договору датою здійснення оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника. Право власності на обладнання та ризики втрати та пошкодження обладнання переходить до замовника після підписання видаткових накладних та актів прийому-передачі обладнання (п.3.3 договору).

У випадку порушення замовником строків оплати, передбачених п.п. 3.1.2, 3.1.3 даного договору, більше ніж на п'ять календарних днів, замовник виплачує постачальнику штраф у розмірі облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов'язання за кожний день прострочи до повного виконання замовником зобов'язання по оплаті (п.4.2 договору).

Термін пред'явлення вимог замовника до постачальника про відшкодування сум ПДВ та понесених збитків, штрафів відповідає загальним термінам пред'явлення позовних вимог і становить 3 роки (п.4.5 договору).

Згідно п.7.2 договору даний договір набуває чинності від дня підписання та діє до 31 серпня 2016 року.

Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками.

Згідно специфікації до договору №142-3108 від 10.09.2015р. загальна вартість обладнання становить 983 808,00 грн. з ПДВ.

04.12.2015р. у зв'язку зі зміною юридичної адреси постачальника між сторонами укладено додаткову угоду №1 до вищевказаного договору.

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача обладнання на загальну суму 1 013 386,26 грн., що підтверджується видатковими накладними №15 від 29.12.2015р., №1 від 20.01.2016р. та довіреностями №905 від 29.12.2015р. та №341 від 20.01.2016р.

02.03.2016р. між сторонами підписано та скріплено печатками акт виконання пусконалагоджувальних робіт, згідно якого постачальник виконав роботи по шеф-монтажу та навчання персоналу замовника. Постачальником були проведені роботи по запуску в експлуатацію і запуску обладнання.

Відповідач за отримане обладнання розрахувався лише частково. Заборгованість за договором №142-3108 від 10.09.2015р. становить 98 838,42грн., що не заперечується сторонами по справі.

29.06.2016р. позивач звернувся до відповідача з вимогою №86 про сплату заборгованості за договором №142-3108 від 10.09.2015р. в сумі 98 838,42грн. Однак, відповідач суму боргу не сплатив, у зв'язку із чим позивач звернувся з позовом до суду про стягнення вищевказаної суми. Крім того, у зв'язку з простроченням сплати боргу позивач заявив до стягнення 1 047,96грн. 3% річних, 6665,49 грн. пені.

Також на підтвердження здійснення витрат на оплату послуг адвоката, які позивач просить стягнути з відповідача, позивач подав в матеріали справи договір про надання правової допомоги №2S/2016 від 18.07.2016р., укладений між адвокатським об'єднанням "Тріумф" та ТОВ "Сігмаінжиніринг", акт прийому-передачі наданих послуг від 01.08.2016р. на суму 10 000,00 грн., ордер на надання правової допомоги серія КС № 088998 від 18.07.2016р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4724/10 від 22.12.2011р. на ім'я ОСОБА_3, ордер на надання правової допомоги серії КС № 253052 від 02.09.2016р. та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №548 від 15.11.2013р. на ім'я ОСОБА_1, а також платіжне доручення №441 від 22.07.2016р. про сплату ТОВ "Сігмаінжиніринг" коштів в сумі 10 000,00 грн. за надання правової допомоги згідно договору від 18.07.2016р. №2S/2016.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності суд враховує наступне:

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів поставки. Так, у відповідності до умов договору №142-3108 від 10.09.2015р. позивач поставив відповідачу обладнання на загальну суму 1 013 386,26 грн., що підтверджується видатковими накладними №15 від 29.12.2015р., №1 від 20.01.2016р. та довіреностями №905 від 29.12.2015р. та №341 від 20.01.2016р., а відповідач зобов'язався прийняти та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порядок здійснення розрахунків передбачений пунктом 3.1 договору. Так, не пізніше п'яти банківських днів від дати підписання договору замовник перераховує на поточний рахунок постачальника аванс у розмірі 50% вартості обладнання, що складає 491904,00 грн., в т.ч. ПДВ, що еквівалентно сумі 19676,16 євро, згідно курсу встановленого "ПАТ КБ ПРИВАТБАНК", на день підписання цього договору 1 євро = 25,00грн. (п.3.1.1. договору). Не пізніше п'яти банківських днів від дати отримання повідомлення від постачальника про готовність обладнання до відвантаження зі складу виробника, надісланого належним чином, замовник перераховує на поточний рахунок постачальника 40% вартості обладнання, що складає 393523,20грн., в т.ч. ПДВ, що еквівалентно сумі 15740,928 євро, згідно курсу встановленого "ПАТ КБ ПРИВАТБАНК", на день підписання цього договору 1 євро = 25,00грн. (п. 3.1.2 договору). Не пізніше п'яти банківських днів з дати підписання акту виконання пусконалагоджувальних робіт покупець перераховує на поточний рахунок постачальника решту 10% вартості обладнання, що складає 98 380,80грн., в т.ч. ПДВ що еквівалентно сумі 3935,232 євро, встановленим за курсом "ПАТ КБ ПРИВАТБАНК" на день підписання договору 1євро = 25,00грн. (п.3.1.3 договору).

Враховуючи, що акт виконання пусконалагоджувальних робіт підписаний сторонами 02.03.2016р., відповідач зобов'язаний був повністю розрахуватись із позивачем в строк по 10.03.2016р.

За отримане обладнання відповідач розрахувався частково в сумі 914547,84грн., що не заперечується сторонами. Вартість неоплаченого товару становить 98 838,42 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачем не подано в матеріали справи доказів, які б підтверджували сплату заборгованості, що є предметом спору, та не спростовано факту отримання товару. За таких обставин, оцінюючи надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 98 838,42 грн. заборгованості обґрунтовані, підтверджені належними у справі доказами та підлягають задоволенню.

За приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Пунктом 4 ст. 231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України визначено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторонами в пункті 4.2 договору №142-3108 від 10.09.2015р. визначено, що у випадку порушення замовником строків оплати, передбачених п.п. 3.1.2, 3.1.3 даного договору, більше ніж на п'ять календарних днів, замовник виплачує постачальнику штраф у розмірі облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов'язання за кожний день прострочи до повного виконання замовником зобов'язання по оплаті.

Позивач заявив до стягнення штраф (пеню) в розмірі 6665,49 грн., який нарахований за період з 16.03.2016р. по 22.07.2016р.

При перерахунку судом встановлено, що позивачем правомірно заявлено до стягнення 6647,29 грн. У стягненні 18,20 грн. пені слід відмовити.

Доводи відповідача з приводу того, що штрафні санкції, вказані у п.4.2 договору, є неузгодженими сторонами, а розрахунок поданий позивачем є безпідставним та необґрунтованим, оскільки штраф не може нараховуватись за кожен день прострочення платежу, суд до уваги не приймає з огляду на наступне.

Зважаючи на приписи ст. 549 ЦК України штраф, який за умовами п. 4.2 договору №142-3108 від 10.09.2015р. нараховується за кожний день прострочення платежу, за своєю правовою природою, враховуючи спосіб його обчислення за кожен день прострочення, підпадає під визначення пені.

В той же час приписами ст.ст. 6, 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони у п. 4.2 договору №142-3108 від 10.09.2015р. передбачили відповідальність за порушення строків оплати обладнання у розмірі облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов'язання за кожний день прострочи.

Тому саме лише визначення сторонами у договорі вказаної неустойки як штрафу за наявності у діях відповідача порушення умов договору не звільняє останнього від відповідальності за порушення строків оплати та не може бути підставою для відмови у стягненні штрафу (пені).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив до стягнення 3% річних в розмірі 1047,96грн. за період з 16.03.2016р. по 22.07.2016р.

Проаналізувавши поданий позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив, що позивач правомірно заявив до стягнення 1045,09грн.

Таким чином позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігмаінжиніринг" підлягають задоволенню в сумі 106 530,80 грн., з яких 98 838,42 грн. основного боргу, 1 045,09грн. 3% річних, 6647,29 грн. пені.

Відповідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить, зокрема, оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Згідно п. 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 6-рп/2013 у справі № 1-4/2013.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат (абз. 3 п. 6.5 вищевказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р.).

Відповідно до ч. 3 статті 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно ст. 6 вищевказаного закону адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Таким чином, визначальним та достатнім для відшкодування стороні витрат з оплати послуг адвоката є факт здійснення такої оплати за умовами відповідного договору, підтверджений відповідними документами, а також факт надання послуг саме адвокатом, а не іншим представником.

Як слідує з матеріалів справи, право ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на зайняття адвокатською діяльністю підтверджується належним чином засвідченими копіями свідоцтв про право заняття адвокатською діяльністю № 4724/10 від 22.12.2011р. та № 548 від 15.11.2013р. відповідно. Вказані адвокати здійснювали представництво інтересів позивача та надавали іншу правову допомогу у даній справі на підставі ордерів серія КС № 088998 від 18.07.2016р. та серія КС № 253052 від 02.09.2016р., виданих адвокатським об'єднанням "Тріумф". Між адвокатським об'єднанням "Тріумф" та позивачем укладено договір про надання правової допомоги №2S/2016 від 18.07.2016р., предметом якого є здійснення представництва та надання іншої правової допомоги позивачу.

На підтвердження факту надання правової допомоги та понесених позивачем витрат в матеріали справи надано акт прийому-передачі наданих послуг від 01.08.2016р. та платіжне доручення №441 від 22.07.2016р., яке свідчить про те, що на підставі договору про надання правової допомоги позивач сплатив адвокатському об'єднанню "Тріумф" 10 000,00грн.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи складність справи і позовні вимоги, обсяг наданої правової допомоги, суд вважає за необхідне стягнути з позивача 5000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Витрати на оплату судового збору розподіляються пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігмаінжиніринг" м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гефест БДБ" с. Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області про стягнення 106 551,87 грн., з яких 98 838,42 грн. основного боргу, 1 047,96грн. 3% річних, 6665,49 грн. пені задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гефест БДБ" (Хмельницька обл., Шепетівський район, с. Мокіївці, код 37823033) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігмаінжиніринг" (м.Київ, вул.Євгена Сверстюка, 21, код 39297237) 98 838,42 грн. (дев'яносто вісім тисяч вісімсот тридцять вісім гривень 42 коп.) основного боргу, 1 045,09 грн. (одну тисячу сорок п'ять гривень 09 коп.) 3% річних , 6647,29 грн. (шість тисяч шістсот сорок сім гривень 29 коп.) пені, 1597,96 грн. (одну тисячу п'ятсот дев'яносто сім гривень 96 коп.) витрат по сплаті судового збору, 5 000,00 грн. (п'ять тисяч гривень 00 коп.) витрат по оплаті послуг адвоката.

Видати наказ.

У стягненні 2,87 грн. 3 % річних, 18,2 грн. пені відмовити.

Повне рішення складено 07.10.2016р.

Суддя Л.О. Субботіна

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу (м.Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 21),

3 - відповідачу (Хмельницька обл., Шепетівський р-н, с. Мокіївці)