КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2016 р. Справа№ 910/8992/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Чорної Л.В.

Разіної Т.І.

секретар судового засідання - Молокопой І.А.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 15.09.2016 року по справі №910/8992/16 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Укртрансфармація"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2016 року

у справі №910/8992/16 (суддя Андриїшин І.О.)

за позовом Державного підприємства "Укртрансфармація"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрямбуд"

про стягнення 200 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

В травні 2016 року Державне підприємство "Укртрансфармація" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрямбуд" (далі-відповідач) 200 000,00 грн., у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором підряду № 0212-1/2013 від 02.12.2013р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.07.2016р. у справі №910/8992/16 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції від 20.07.2016р., позивач звернувся з апеляційної скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить зазначене рішення суду скасувати та прийняти нове, в яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне з'ясування обставин господарським судом, що мають значення для справи; на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідач не скористався своїм правом згідно ч. 1 ст. 96 ГПК України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 2 ст. 96 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, судова колегія встановила наступне.

02.12.2013р. між позивачем, як замовником, та відповідачем, як виконавцем, був укладений договір підряду №0212-1/2013 (далі - Договір), відповідно до умов якого виконавець зобов'язується своїми силами і засобами виконати якісно будівельно-ремонтні роботи за адресою: м. Київ, вул.Ташкентська, 60, а замовник зобов'язується прийняти роботи та оплатити їх вартість у строки та на умовах, що визначаються цим договором.

Пунктом 1.2 Договору сторони погодили, що склад, обсяг та вартість робіт, що будуть виконуватися виконавцем, а також перелік матеріалів, визначаються у затвердженому в установленому порядку протоколі узгодження договірної ціни та переліку матеріалів, що є обов'язковими додатками до цього договору (додаток №1).

У відповідності до п.2.1 Договору вартість передбачуваних робіт, що доручається виконавцю за даним договором складає: базова вартість - 166 666,67 грн., ПДВ 20 % - 33 333,33 грн., загальна вартість - 200 000,00 грн., згідно протоколу узгодження договірної ціни до договору (додаток № 1), що є невід'ємною частиною даного договору.

Всі взаєморозрахунки за даним договором здійснюються поетапно за фактично виконані роботи на підставі рахунків-фактур та оформленого акту виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів на р/р виконавця, тільки в національній валюті України (п. 2.3 Договору).

Згідно із п.3.1 Договору термін оплати - протягом 1-го банківського дня з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт здійснити остаточний розрахунок фактично виконаних робіт.

Відповідно до п.4.1 Договору виконавець зобов'язаний виконати роботу на протязі 20-ти робочих днів з моменту підписання договору.

Пунктом 5.1.3 Договору передбачено, що виконавець зобов'язаний після закінчення виконання останнього етапу робіт протягом двох днів надати замовнику акт виконаних робіт.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до моменту його остаточного виконання (п. 8.1 Договору).

Позивач пояснив, що на виконання умов Договору ним було сплачено 200 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 24.12.2013р. та платіжними дорученнями № 327 від 24.12.2013р. на суму 60 152,5 грн., № 328 від 24.12.2013р. на суму 59 328,00 грн., № 329 від 24.12.2013р. на суму 40 240,00 грн., № 330 від 24.12.2013р. на суму 40 279,50 грн.

Однак, за твердженням позивача, відповідачем станом на 01.05.2016р. умови Договору щодо проведення будівельно-ремонтних робіт не виконано, акти виконаних робіт не надано та кошти не повернуто.

В зв'язку з чим, позивач вважає, що у відповідача відсутні законні підстави користуватися коштами позивача в сумі 200 000,00 грн.

Також позивач зазначає, що оскільки роботи за спірним Договором протягом 2,5 років не були розпочаті відповідачем, то закінчення робіт в строк дії Договору стало неможливим.

Позивач направив на адресу відповідача претензію від 04.05.2016р. з вимогою повернути грошові кошти в розмірі 200 000,00 грн., що були сплачені на виконання умов Договору, а також повідомлено про розірвання спірного Договору в односторонньому порядку. Однак, відповіді на дану претензію не було отримано.

За таких обставин, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з даним позовом.

В свою чергу, відповідач стверджує, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки будівельно-ремонтні роботи (підвалу, ямкового ремонту, ремонту покрівлі) за Договором були виконані належним чином.

Згідно із ч.1 ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

У відповідності до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Внаслідок укладення спірного Договору між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Судова колегія проаналізувавши умови укладеного між сторонами Договору вважає, що останній за своїм змістом та правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Листом Верховного Суду України від 01.02.2013 р. "Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.)" надано наступне роз'яснення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим, то споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків. Таке ж правило міститься і в ст. 849 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Дана норма кореспондується зі ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як свідчать матеріали справи, позивачем на виконання умов Договору було сплачено відповідачу 200 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 24.12.2013р. та платіжними дорученнями №327 від 24.12.2013р. на суму 60 152,5 грн., №328 від 24.12.2013р. на суму 59 328,00 грн., №329 від 24.12.2013р. на суму 40 240,00 грн., №330 від 24.12.2013р. на суму 40 279,50 грн.

Дана обставина сторонами не оспорюється.

Позивач стверджує, що відповідач в порушення умов Договору не виконав будівельно-ремонтні роботи, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 200 000,00 грн., сплачені на виконання зазначеного Договору в судовому порядку.

Проте, позивачем, відповідно до вимог ст.ст.33,34 ГПК України не надано суду належних та допустимих доказів не виконання відповідачем робіт визначених Договором.

В той же час, виконання відповідачем робіт визначених Договором підтверджується підписаним уповноваженими представниками та скріпленим печатками сторін Актом наданих послуг №126 від 27.12.2013р. на суму 200 000,00 грн. Станом на 27.12.2013р. претензій щодо якості та своєчасності виконання робіт матеріали справи не містять.

Судовою колегією встановлено, що з боку позивача Договір та даний Акт було підписано виконуючим обов'язки директора ОСОБА_3. При цьому, позивач не надав суду доказів щодо того, що стосовно вказаної посадової особи - ОСОБА_3 він звертався до правоохоронних органів з приводу зловживання її посадовим становищем, шахрайства з використанням печатки підприємства тощо.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість та безпідставність вимог позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 200 000,00 грн., сплачених на виконання Договору.

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, сторонами не надано.

Доводи, наведені позивачем в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційні скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судові витрати на підставі ст.49 ГПК України покладаються на апелянта.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 103, 104, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства "Укртрансфармація" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2016 року у справі №910/8992/16 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2016р. у справі №910/8992/16 залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/8992/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Л.В. Чорна

Т.І. Разіна