ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.10.2016 Справа № 907/1168/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма Магістраль ЛТД, м. Чоп

до відповідача 1 Ужгородської міської ради, м. Ужгород

до відповідача 2 Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород

про встановлення земельного сервітуту,

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя В.П.Кривка

суддя Л.В.Андрейчук

суддя І.Г. Ушак

представники:

Позивача ОСОБА_1, довіреність від 12.06.2015 року;

Відповідач 1 ОСОБА_2І,, довіреність № 03-17/120 від 05.04.2016 року;

Відповідач 2 ОСОБА_2І,, довіреність № 24.01-12/934 від 04.04.2016 року.

СУТЬ СПОРУ: Товариством з обмеженою відповідальністю „Фірма Магістраль ЛТД, м. Чоп заявлено позов до Ужгородської міської ради, м. Ужгород про встановлення земельного сервітуту. Ухвалою господарського суду від 05.04.2016 року було залучено до участі у справі у якості відповідача 2 Департамент міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород.

У судових засіданнях 26.11.2015 року, 25.02.2016 року та 04.10.2016 року відповідно до ст. 77 ГПК України судом оголошувались перерви для забезпечення реалізації процесуальних прав сторін на представлення додаткових матеріалів по суті спору.

За спільними, вмотивованими клопотаннями сторін, з метою позасудового врегулювання спору - розгляд даної справи неодноразово відкладався, в т.ч. з винесенням судом відповідних ухвал в порядку ч. 3 ст. 69 ГПК України.

25.01.2016 року враховуючи спільне клопотання сторін, складність справи та значний обсяг встановлення обставин було призначено колегіальний розгляд справи. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу визначення складу колегії суддів від 25.01.2016 року до колегії суддів по розгляду справи 907/1168/15 ввійшли - Головуючий суддя Кривка В.П., суддя Журавчак Л.С. та суддя Андрейчук Л.В.

Ухвалою господарського суду від 05.04.2016 року було залучено до участі у справі у якості відповідача 2 Департамент міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород.

У звязку з перебуванням членів колегії - суддів Журавчак Л.С. (у відрядженні) та ОСОБА_3 (у відпустці), ухвалою господарського суду від 22.06.2016 року дану справу прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Кривка В.П. суддів Івашкович І.В. та Ушак І.Г. Надалі у звязку з перебуванням судді Івашкович І.В. у відпустці, ухвалою від 26.08.2016 року дану справу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Кривка В.П. суддів Ушак І.Г. та Андрейчук Л.В.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ТзОВ "Фірма Магістраль ЛТД" набуло права власності на земельну ділянку за адресою: м. Ужгород, вул. Підградська, 59, відповідно до Свідоцтва про право власності від 19.10.2015 року, на якій розташований належний йому на праві власності обєкт нерухомості банно-пральний комплекс з облаштуванням офісних приміщень та хостелу в обємі існуючого горища. Позивач стверджує, що діяльність по пранню білизни замовників у власному пральному цеху, розташованому за адресою: м. Ужгород, вул. Підградська, 59 відповідно до діючих нормативів приміщення пральні повинно бути розподілено гігієнічним барєром на «чисту» та «брудну» зони, між якими не допускається переміщення повітря, а входи для здачі брудної білизни та отримання чистої білизни мають бути роздільними. Для забезпечення цієї та інших вимог законодавства про санітарне та епідеміологічне благополуччя населення, позивачем експлуатуються два входи в приміщення пральні вхід у т. з. «брудну зону» з боку автостанції «Ужгород-2» по вул. Фединця, який примикає до земельної ділянки відповідача, та вхід у т. з. «чисту зону» з боку магазину «Вопак» по вул. Яроцькій, який примикає до іншої ділянки, теж належної позивачу. Таким чином, через перший вхід подається брудна (інфікована) білизна, яка після обробки в пральному цеху передається для комплектації у «чисту» зону і видається замовникам через другий вихід, що забезпечує не змішування чистої та забрудненої білизни, з метою забезпечення дотримання санітарних норм і правил. Відтак, позивачу необхідна експлуатація обох існуючих входів до прального цеху і доступ до одного з них (з боку автостанції «Ужгород-2»), зокрема транспортними засобами з брудною білизною до розвантажувальної рампи, який можливий виключно через земельну ділянку відповідача, оскільки інші шляхи підїзду до цього входу відсутні. Тому, з огляду на вимоги законодавства для здійснення господарської діяльності з дотриманням гігієнічних норм, господарські потреби позивача можуть бути задоволені лише шляхом встановлення на користь позивача земельного сервітуту на проїзд транспортних засобів через земельну ділянку відповідача кадастровий № :08:001:0065. Зважаючи на це, позивач звернувся до відповідача через Центр надання адміністративних послуг із заявою №51 від 30.03.15 р. про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права сервітуту (щодо ділянки відповідача кадастровий № :08:001:0065) з метою подальшого внесення цих даних до Державного земельного кадастру і укладення з відповідачем відповідного договору сервітуту. Зазначена заява позивача (вхідний номер ЦНАП - №49/18-09) була прийнята ЦНАП відповідача за описом реєстр. №5004 від 01.04.15 р. із вказівкою строку виконання 50 календарних днів, тобто до 21.05.15 р. Розрахункова площа запланованого сервітуту згідно кадастрового плану сервітуту земельної ділянки склала 0,0302 га. Однак рішення про надання дозволу відповідачем прийнято не було.

Вказані обставини спонукали заявника вдатися до судового захисту і покликаючись на положення закону просить суд - встановити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Магістраль ЛТД» () безстроковий безоплатний сервітут (площею 0,0302 га згідно кадастрового плану сервітуту земельної ділянки) на право цілодобового безперешкодного проїзду транспортних засобів, проходу пішоходів та їх проїзду на велосипеді по наявному шляху через земельну ділянку кадастровий № :08:001:0065, розташовану за адресою : м. Ужгород, на розі вулиць Добрянського-Фединця-Підградська, до земельної ділянки кадастровий № :08:001:0024, розташованої за адресою: м. Ужгород, вул. Підградська, 59.

В ході судового засідання 05.10.2016 року уповноважений представник позивача просить суд задовольнити позов в повному обсязі саме по суті заявлених вимог, тобто встановити безстроковий безоплатний сервітут на вказану земельну ділянку, при цьому покликається на долучені до справи матеріали. Зокрема зазначив, що наявність можливості встановлення сервітуту на спірній земельній ділянці відповідача та обумовленість її необхідності для забезпечення дотримання санітарних норм і правил здійснення господарської діяльності позивача, а також санітарного та епідеміологічне благополуччя населення, достовірно підтверджено висновком експертного дослідження №205/12-15 від 10.12.2015 року, проведеного судовим експертом. Одночасно інформував суд та подав докази, що за час розгляду справи, відповідачем 1 було здійснено ряд конклюдентних дій щодо розгляду заяви позивача про встановлення сервітуту, що зумовило неодноразові спільні клопотання сторін про забезпечення судом можливості вирішення спору в позасудовому порядку відповідно до встановленої процедури. Так, відповідачем 1 було прийнято рішення про надання згоди зі складання технічної документації із землеустрою про встановлення сервітуту та меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0302 га. для забезпечення безперешкодного проїзду на територію банно-прального комбінату на розі вулиць Добрянського-Фединця-Підградська, і в подальшому прийнято рішення про її затвердження та надання сервітуту, проте зі встановленням терміну на 5 років до 14.07.2021 року та встановленням плати за право сервітутного користування в розмірі ставки земельного податку відповідно до цільового призначення. Водночас позивач вказує, що на даний час на виконання рішення Ради договір сервітуту між сторонами не укладено, внаслідок недосягнення згоди щодо розміру плати за сервітутне користування. Зважаючи на це наполягає на розгляді справи по суті позовних вимог в заявленій редакції.

Уповноважений представник відповідача 1 та відповідача 2 вищевказані обставини, на які покликається заявник підтвердив, про що подав письмовий відзив по справі (а.с. 194-215). Між тим, вважає що на даний момент відсутній предмет спору і спір між сторонами відсутній, тому провадження у справі слід припинити з підстав п.1 ст. 80 ГПК України. Стосовно укладення договору та встановлення плати за сервітутне користування, то відповідачем, на даний час, вживаються заходи з проведення консультацій та отримання відповідних розяснень щодо застосування та/або не застосування до ТОВ «Магістраль ЛТД» одноразової плати за встановлення земельного сервітуту та визначення розміру земельного податку за цільовим призначенням землі (а.с. 218).

З огляду на відсутність додаткових обґрунтувань та доказів сторони наполягали на вирішенні спору по суті за наявними у справі документами, тому у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами (п. 2.3. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року №18).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Територіальна громада м. Ужгорода, в особі відповідача 1, є власником земельної ділянки кадастровий № :08:001:0065, площею 0,09 га, що розташована на розі вулиць Добрянського-Фединця-Підградська у м.Ужгороді (копії довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витягу з Державного земельного кадастру в матеріалах справи).

ТзОВ "Фірма Магістраль ЛТД" набуло права власності на земельну ділянку за адресою: м. Ужгород, вул. Підградська, 59, відповідно до Свідоцтва про право власності від 19.10.2015 року, на якій розташований належний йому на праві власності обєкт нерухомості банно-пральний комплекс з облаштуванням офісних приміщень та хостелу в обємі існуючого горища (а.с. 12-27).

Позивач стверджує, що діяльність по пранню білизни замовників у власному пральному цеху, розташованому за адресою: м. Ужгород, вул. Підградська, 59 відповідно до діючих нормативів приміщення пральні повинно бути розподілено гігієнічним барєром на «чисту» та «брудну» зони, між якими не допускається переміщення повітря, а входи для здачі брудної білизни та отримання чистої білизни мають бути роздільними. Для забезпечення цієї та інших вимог законодавства про санітарне та епідеміологічне благополуччя населення, позивачем експлуатуються два входи в приміщення пральні вхід у т. з. «брудну зону» з боку автостанції «Ужгород-2» по вул. Фединця, який примикає до земельної ділянки відповідача, та вхід у т. з. «чисту зону» з боку магазину «Вопак» по вул. Яроцькій, який примикає до іншої ділянки, теж належної позивачу. Таким чином, через перший вхід подається брудна (інфікована) білизна, яка після обробки в пральному цеху передається для комплектації у «чисту» зону і видається замовникам через другий вихід, що забезпечує не змішування чистої та забрудненої білизни, з метою забезпечення дотримання санітарних норм і правил. Відтак, позивачу необхідна експлуатація обох існуючих входів до прального цеху і доступ до одного з них (з боку автостанції «Ужгород-2»), зокрема транспортними засобами з брудною білизною до розвантажувальної рампи, який можливий виключно через земельну ділянку відповідача, оскільки інші шляхи підїзду до цього входу відсутні. Тому, з огляду на вимоги законодавства для здійснення господарської діяльності з дотриманням гігієнічних норм, господарські потреби позивача можуть бути задоволені лише шляхом встановлення на його користь земельного сервітуту на проїзд транспортних засобів через земельну ділянку відповідача кадастровий № :08:001:0065.

Зважаючи на це, позивач звернувся до відповідача 1 через Центр надання адміністративних послуг із заявою №51 від 30.03.15 р. про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права сервітуту (щодо ділянки відповідача кадастровий № :08:001:0065) з метою подальшого внесення цих даних до Державного земельного кадастру і укладення з відповідачем 2 відповідного договору сервітуту. Зазначена заява позивача (вхідний номер ЦНАП - №49/18-09) була прийнята ЦНАП відповідача за описом реєстр. №5004 від 01.04.15 р. із вказівкою строку виконання 50 календарних днів, тобто до 21.05.15 р. Розрахункова площа запланованого сервітуту згідно кадастрового плану сервітуту земельної ділянки склала 0,0302 га. (а.с. 28-34). Однак станом на момент звернення до суду з даним позовом відповідачем рішення про надання дозволу прийнято не було.

Вказані обставини спонукали заявника вдатися до судового захисту і покликаючись на положення закону позивач наполягає - встановити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Магістраль ЛТД» () саме безстроковий безоплатний сервітут (площею 0,0302 га згідно кадастрового плану сервітуту земельної ділянки) на право цілодобового безперешкодного проїзду транспортних засобів, проходу пішоходів та їх проїзду на велосипеді по наявному шляху через земельну ділянку кадастровий № :08:001:0065, розташовану за адресою : м. Ужгород, на розі вулиць Добрянського-Фединця-Підградська, до земельної ділянки кадастровий № :08:001:0024, розташованої за адресою : м. Ужгород, вул. Підградська, 59.

Як вбачається з матеріалів справи, наявність можливості встановлення сервітуту на спірній земельній ділянці відповідача та обумовленість її необхідності для забезпечення дотримання санітарних норм і правил здійснення господарської діяльності позивача, а також санітарного та епідеміологічне благополуччя населення, підтверджено висновком експертного дослідження №205/12-15 від 10.12.2015 року, проведеного судовим експертом (а.с. 44- 55).

Поряд з цим, згідно протоколу №3 засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, містобудування та архітектури від 28.12.2015 року було рекомендовано задовольнити заяву позивача щодо надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою про встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0302 га. для забезпечення безперешкодного проїзду на територію банно-прального комбінату на розі вулиць Добрянського-Фединця-Підградська (а.с. 66-75).

Рішенням №149 від 10.03.2016 року Ужгородська міська рада надала згоду на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту ТОВ „Фірма Магістраль ЛТД площею 0,0302 га. для забезпечення безперешкодного проїзду на територію банно-прального комбінату на розі вулиць Добрянського-Фединця-Підградська (а.с.100).

Після виготовлення технічної документації (оплату за яку в установленому порядку проведено позивачем, а.с. 219-220) протоколом №25 засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, містобудування та архітектури від 27.04.2016 року було прийнято рішення рекомендувати затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту ТОВ „Фірма Магістраль ЛТД площею 0,0302 га. для забезпечення безперешкодного проїзду на територію банно-прального комбінату на розі вулиць Добрянського-Фединця-Підградська (а.с. 101-111, 145-151).

Надалі, рішенням №285 від 14.07.2016 року Ужгородська міська рада вирішила: затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту ТОВ „Фірма Магістраль ЛТД щодо земельної ділянки (кадастровий номер :08:001:0065) площею 0,0302 га. для проїзду на транспортному засобі по наявному шляху по вул. Підградська Добрянського- Фединця в м. Ужгород, з встановленням терміну на 5 років до 14.07.2021 року та встановити плату за право сервітутного користування в розмірі ставки земельного податку відповідно до цільового призначення (а.с. 196). Вказане рішення Ради позивачем в установленому порядку не оскаржувалось.

Між тим, в ході судового розгляду уповноважений представник позивача просить суд задовольнити позов в повному обсязі, а саме по суті заявлених вимог, тобто встановити безстроковий безоплатний сервітут на вказану земельну ділянку, при цьому вказує, що на даний час на виконання рішення Ради - договір сервітуту між сторонами не укладено, внаслідок недосягнення згоди щодо розміру плати за сервітутне користування. Акцепту оферти або відмови від акцепту позивач станом на день предявлення цього позову від відповідача або Департаменту міського господарства Ужгородської міської Ради не отримав, у звязку з чим спір щодо встановлення сервітуту підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи заявлені вимоги, подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного.

Поняття, зміст та підстави встановлення і припинення земельного сервітуту визначені главою 32 Цивільного кодексу України (ст.ст. 401-406) та главою 16 Земельного кодексу України (ст.ст. 98-102).

Відповідно до ст. 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими.

Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Згідно з ч.1 ст. 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

За приписами ст. 404 Цивільного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Відповідно до ст. 100 ЗК України, ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Як було зазначено вище, між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості щодо встановлення земельного сервітуту, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Заперечуються позивачем і визначені відповідачем умови надання та встановлення сервітуту (щодо строку та оплати), оскільки відповідач 2 також наполягає на одноразовій платі за встановлення земельного сервітуту.

У відповідності до ч.3 ст. 402 Цивільного кодексу України у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Згідно Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин від 17 травня 2011 року N 6, зокрема п. 2.35., передбачено, що у вирішенні спорів про встановлення сервітуту суд має враховувати, що обов'язок обґрунтування площі і меж чужої земельної ділянки, встановлення сервітуту на яку вимагає позивач, а також виготовлення проекту технічного (кадастрового) плану спірної земельної ділянки покладається на позивача. Положеннями абзацу другого пункту 2.32 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. № 7 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах що виникають із земельних відносин" (із змінами і доповненнями) роз'яснено, що вимагати встановлення земельних сервітутів можуть власники або землекористувачі земельних ділянок. Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, у яких є потреба у використанні суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, зумовлені її місцем розташування або природним станом. Окрім того, пунктом 2.34 наведеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України роз'яснено, що обов'язковою умовою встановлення земельного сервітуту є неможливість задоволення потреби особи, яка вимагає встановлення сервітуту, в інший спосіб. Під час розгляду справи у спорі про встановлення земельного сервітуту господарським судам належить з'ясовувати, з яких причин позивач не може використовувати належне йому майно. Не підлягають задоволенню позовні вимоги про встановлення земельного сервітуту, якщо судом визначено, що неможливість використання майна зумовлена діями самого позивача. Судом встановлено, що рішенням №285 від 14.07.2016 року Ужгородська міська рада в межах своєї компетенції, в т.ч. як власник та розпорядник земельної ділянки у відповідності до вимог чинного законодавства, вирішила: затвердити технічну документацію із землеустрою про встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту ТОВ „Фірма Магістраль ЛТД щодо земельної ділянки (кадастровий номер :08:001:0065) площею 0,0302 га. для проїзду на транспортному засобі по наявному шляху по вул. Підградська Добрянського- Фединця в м. Ужгород, з встановленням терміну на 5 років до 14.07.2021 року та встановити плату за право сервітутного користування в розмірі ставки земельного податку відповідно до цільового призначення (а.с. 196). Тобто, зазначеним рішенням компетентним органом чітко встановлено межі частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту ТОВ „Фірма Магістраль ЛТД, термін дії сервітуту та плату.

Вказане рішення Ради є чинним, позивачем в установленому порядку не оскаржувалось, тому в силу положень ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є обов'язковими для виконання як для позивача, так і відповідача 2 в повному обсязі.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, виходячи з суті спору заявленого предмету та вимог, наявних у справі матеріалів, доводів та заперечень сторін, а також обовязкового до виконання рішення Ужгородської міської ради, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову, шляхом встановлення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма Магістраль ЛТД, м. Чоп, вул. Туряниці 2, () земельного сервітуту на право проїзду на транспортному засобі (проходу) по наявному шляху на земельній ділянці площею 0,0302 га. (кадастровий номер :08:001:0065) по вул. Підградська Добрянського- Фединця в м. Ужгород, з встановленням терміну на 5 років до 14.07.2021 року та плати за право сервітутного користування в розмірі ставки земельного податку відповідно до цільового призначення.

Виходячи з приписів ч.2 ст. 49 ГПК України, враховуючи вищезазначене в сукупності, дійсні обставини справи на час вирішення спору, суд дійшов висновку про покладення судових витрат на позивача.

Керуючись ст. ст. 43, 22, 33, 34, 44-49, 69, 75, 82, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Встановити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма Магістраль ЛТД, м. Чоп, вул. Туряниці 2, () земельний сервітут на право проїзду на транспортному засобі (проходу) по наявному шляху на земельній ділянці площею 0,0302 га. (кадастровий номер :08:001:0065) по вул. Підградська Добрянського- Фединця в м. Ужгород, з встановленням терміну на 5 років до 14.07.2021 року та плати за право сервітутного користування в розмірі ставки земельного податку відповідно до цільового призначення.

3. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України

Повний текст рішення складено та підписано 10.10.2016 року.

Головуючий суддя В.П.Кривка

Суддя Л.В.Андрейчук

Суддя І.Г. Ушак