ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2016 року Справа № 904/3332/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Коваль Л.А., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Саланжій Т.Ю.

представники сторін:

від позивача: Решетило С.В. представник, довіреність №б/н від 13.01.2016 р.;

від відповідач: ОСОБА_2 паспорт серії НОМЕР_2 від 28.10.2002р., ;

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2016 року у справі № 904/3332/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАНА ЛЮКС ЛОГІСТИК", м. Бровари, Київська область

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Дніпро

про стягнення збитків у розмірі 9 833,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2016 року у справі № 904/3332/16 (суддя Соловйова А.Є.) позов задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАНА ЛЮКС ЛОГІСТИК" 9 833,00 грн. збитків, 1 378,00 грн. судового збору.

Рішення мотивовано доведеністю позивачем підстав та розміру спричинених йому збитків у результаті втрати частини вантажу, який було надано відповідачу для перевезення відповідно до договору про надання експедиційних послуг від 10.02.2016 року.

В апеляційній скарзі зазначає на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи щодо встановлення вини відповідача у спричиненні збитків, ненадання належної оцінки акту №5102 від 12.02.2016 року, який не відповідає за формою п.15

" Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні", неправомірне посилання суду на ст.623 Цивільного кодексу України.

Також скаржник зазначає про розгляд судом даної справи за його відсутності, що позбавило відповідача надати відповідні докази та пояснення.

Просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2016 року скасувати, винести нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу позивач не надав, в усних поясненнях проти доводів апелянта заперечував.

Відповідно до клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАНА ЛЮКС ЛОГІСТИК" розгляд апеляційної скарги проведено в режимі відеоконференції.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 23.19.2015 року між приватним підприємством "ПЕРША ЛОГІСТИЧНА" та товариством з обмеженою відповідальністю "ДІАНА ЛЮКС ЛОГІСТИК" було укладено Договір про надання транспортно-експедиторських послуг по організацій перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжміському сполученні по території України №23/10/15, відповідно до умов якого позивач у даній справі зобов'язався за заявками приватного підприємства "ПЕРША ЛОГІСТИЧНА" надавати останньому транспортно-експедиційні послуги з організації перевезення вантажів за маршрутами, що визначені в таких заявках.

10.02.2016 року приватне підприємство "ПЕРША ЛОГІСТИЧНА" надіслало на адресу електронної пошти позивача заявку на перевезення кліматичної техніки, власником якої є Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "ОПТІМ", з адреси завантаження (АДРЕСА_1) до адреси розвантаження (м. Дніпропетровськ, вул. Ударників, 27).

Позивач, з метою виконання взятих на себе зобов'язань, передбачених вищевказаним договором, для організації відповідного перевезення кліматичної техніки, звернувся з пропозицією виконати таке перевезення до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

10.02.2016 року позивачем був підготовлений Договір-заявка №6 від 10.02.2016 року про надання транспортно-експедиційних послуг в межах України. Зазначений Договір-заявка був підписаний позивачем та відправлений для підписання на адресу електронної пошти відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч.2 ст.642 Цивільного кодексу України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлене законом.

Судом встановлено, що вказану пропозицію позивача відповідач прийняв. На виконання умов Договору водій ОСОБА_4 на автомобілі МАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1, власником якого є відповідач відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, прибув до пункту завантаження вантажу в АДРЕСА_1.

Вказана обставина підтверджується товарно-транспортною накладною №ПЕ-01/10/02/16 від 10.02.2016 року.

Таким чином, є встановленим та відповідачем не спростовується, що між позивачем та відповідачем було укладено договір перевезення. Сторони, уклавши зазначений вище Договір, а також вчинивши дії, що свідчать про прийняття умов такого Договору, дійшли згоди щодо всіх його істотних умов та визначили взаємні права та обов'язки для виконання сторонами.

Відповідно до ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

За змістом ч.1 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст.307 Господарського кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Судом встановлено, що відповідно до товарно-транспортної накладної № ПЕ-01/10/02/16 від 10.02.2016 року водій відповідача ОСОБА_4 отримав товар згідно переліку.

Після прибуття вантажу за адресою розвантаження, представниками вантажоодержувача (ТОВ "Торговий Дім "Міст Експрес") та ТОВ "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "ОПТІМ" (власника товару), було виявлено нестачу та пошкодження вантажу, а саме:

- виявлена нестача водонагрівача газового проточного типу Roda JSD-10A1 (8419 11 00 00) у кількості 4 шт.;

- виявлено пошкодження внутрішнього блоку кондиціонера Toshiba RAS-10EKV-EE (8415 10 90 00) у кількості 1 шт., що підтверджується актом №5102 від 12.02.2016 року, про що складено акт №51-2 від 12.02.2016 року.

За пунктом 13.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні (надалі - Правила)

вантажів перевізник здає вантажі у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною.

У разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також, у разі розбіжностей між перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформлються актом за формою, що наведена в додатку 4. (п.15.1 Правил).

Доводи відповідача про невідповідність акту №51-2 від 12.02.2016 року вимогам Правил не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки Акт містить необхідні підписи вантажоодержувача і відповідача про ознайомлення з інформацією, викладеною в Акті, та згодою з нею. Тому підстави для висновку про недійсність Акту відсутні.

Вартість втраченого вантажу, який було передано постачальником відповідачу для перевезення, визначена в товарно-транспортній накладній №№ПЕ-01/2002/16 від 10.02.2016 року та складає 8 268,00 грн.

Крім того, відповідно до висновку №03/022016 від 17.02.2016 року, складеного ТОВ "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "ОПТІМ", вартість ремонту пошкодженого вантажу складає 1 565,00 грн. Загальна сума збитків склала 9 833,00 грн.

Вказана сума відшкодована позивачем приватному підприємству "ПЕРША ЛОГІСТИЧНА" згідно наданої претензії №3 від 12.02.2016 року, що підтверджується наявним у справі платіжним дорученням від 02.03.2016 року.

Судом встановлено, що 12.02.2016 року ПП "ПЕРША ЛОГІСТИЧНА" на адресу позивача була надіслана претензія №3 про відшкодування завданих збитків, яку позивач задовольнив та здійснив оплату завданих збитків в сумі 9 833,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5658 від 02.03.2016.

Відповідно до ст.228 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 ст. 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Частиною 4 ст. 623 Цивільного кодексу України встановлено, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Пред'явлення вимоги про стягнення збитків, відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці збитки були понесені, доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Статтею 924 Цивільного кодексу України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Доводи апелянта про вину невідомої особи у викраденні та пошкодженні вантажу належними та допустимими доказами не підтверджено. Лише звернення відповідача до правоохоронних органів з відповідною заявою таким доказом не являється.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином встановив дійсні обставини справи, надав їм правильну та обґрунтовану оцінку.

Щодо доводів скаржника про порушення судом процесуальних норм та розгляд скарги за відсутності відповідача, то такі порушення колегією суддів не встановлено.

Відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відміткою канцелярії суду на ухвалі про повторне відкладення розгляду справи від 19.05.2016 року та повернутим до суду поштовим повідомленням з відміткою про те, що закінчився термін зберігання направленого судом повідомлення.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2016 року у справі № 904/3332/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.А.Коваль

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Підписано в повному

обсязі 17.10.2016 року.