РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2016Справа №910/11355/16

За позовом приватного акціонерного товариства «Київстар»

До товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСУ»

Про стягнення 30663,58 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Ральченко Ю.Г. (за дов.)

від відповідача Дідківський О.Л. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом приватне акціонерне товариство «Київстар» до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСУ» про стягнення за договором з технічного обслуговування об'єктів телекомунікаційної мережі № 49316 до генерального договору № 49315/49316/49317 від 08.04.2013 неустойки у розмірі 30663,58 грн.. Також позивач просить покласти на відповідача судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи.

Позовні вимоги мотивовані порушенням строків виконанням робіт за додатковими угодами до вказаного вище договору. Зокрема, як зазначає, позивач, прострочення виконання мало місце за такими додатковими угодами:

№ 29 від 17.04.2014 (строк виконання встановлено до 19.06.2015, фактично виконано 20.07.2015);

№ від 09.06.2015 (строк виконання встановлено до 30.07.2015, фактично виконано 03.08.2015);

№ від 18.08.2015 (строк виконання встановлено до 18.09.2015, фактично виконано 23.10.2015);

№ від 31.07.2015 (строк виконання встановлено до 18.09.2015, фактично виконано 23.10.2015);

№ 10215-160370 від 25.08.2015 (строк виконання встановлено до 19.09.2015, фактично виконано 09.10.2015);

№ 106215-543 від 28.07.2015 (строк виконання встановлено до 20.09.2015, фактично виконано 04.11.2015);

№ 106215-594 від 09.09.2015 (строк виконання встановлено до 21.09.2015, фактично виконано 01.10.2015);

№ 40 від 11.02.2015 (строк виконання встановлено до 18.09.2015, фактично виконано 05.10.2015);

№ 106215-557 від 31.07.2015 (строк виконання встановлено до 18.09.2015, фактично виконано 04.11.2015);

№ 56 від 19.10.2015 (строк виконання встановлено до 18.11.2015, фактично виконано 03.12.2015);

№ (у позові помилково вказаний номер ) від 09.07.2015 (строк виконання встановлено до 04.12.2015, фактично виконано 25.12.2015).

Порушення строків виконання робіт, на думку позивача, є підставою для покладення на відповідача відповідальності, визначеної п. 7.2.1 договору з технічного обслуговування об'єктів телекомунікаційної мережі № 49316, у вигляді неустойки у розмірі 0,1 % від вартості невиконаних робіт.

Відповідач позовні вимоги відхилив повністю. Заперечення відповідача ґрунтуються на такому:

- роботи за додатковими угодами № 106215-543 та № 106215-557 були виконані з мінімальним простроченням і 24.09.2015 ним було надіслано листа на електронну адресу позивача про готовність робіт та проекти актів приймання-передачі виконаних робіт. Оригінали актів були передані позивачу за реєстром 12.10.2015. Повідомлення замовника про готовність передання робіт є підставою для їх приймання, а тому нарахування штрафних санкцій за даними додатковими угодами після 24.09.2015 є неправомірним;

- роботи за додатковою угодою № 56 були виконані у встановлений термін, однак тривалий час не приймались позивачем. Підтвердженням цього, на його думку, є електронний лист, надісланий відповідачем 26.11.2015 на електронну адресу працівника позивача ОСОБА_3. Затримка з підписання акту приймання-передачі робіт виникла з вини позивача, оскільки останній тривалий час не вносив демонтоване за додатковою угодою обладнання до системи Мустанг (програмне забезпечення), а тому в даному випадку є прострочення кредитора;

- роботи за додатковою угодою № 40 були виконані в строк. На частині об'єктів, зазначених у додатковій угоді, роботи неможливо було виконати, про що відповідачем 22.09.2015 надіслано електронного листа на електронну адресу працівника позивача (ОСОБА_4) про виконання робіт та про виключення з додаткової угоди об'єктів, на яких неможливо виконати роботи, що було зроблено сторонами 20.10.2015, тобто уже після встановленого терміну для виконання;

- про виконання робіт за додатковою угодою № 106215-594 позивач був повідомлений 29.09.2015 електронним листом на ім'я ОСОБА_4, а тому нарахування штрафних санкцій після 29.09.2015 є неправомірним;

- роботи за додатковими угодами № 29 та № 10215-160370 виконані в строк, але дата підписання акту приймання-передачі виконаних робіт не відповідає даті фактичного виконання робіт.

- на своєчасність виконання робіт за додатковою угодою № вплинули зміни законодавства, якими затверджено нові форми декларації про початок виконання будівельних робіт, про що позивача було повідомлено. Перероблена нова форма декларації була надіслана на підпис позивачу, але останній затягнув з її підписанням, що і стало причиною порушення строків виконання;

- роботи за додатковою угодою № виконанні вчасно, що підтверджується листом відповідача;

- роботи за додатковою угодою № та за додатковою угодою № були виконані 23.10.2015.

Крім того, як зазначив відповідач, додаткові угоди № від 18.08.2015, № від 31.07.2015, № від 09.07.2015, № від 09.06.2015 укладались в рамках виконання договору з генерального підряду на будівництво об'єктів № 49315 від 08.04.2013, який позивачем не надано.

В свою чергу, позивач, надавши додаткові пояснення, визнав факт прострочення виконання робіт за додатковими угодами № від 18.08.2015, № від 31.07.2015, № від 09.07.2015, № від 09.06.2015, які укладались в рамках договору з генерального підряду на будівництво об'єктів № 49315 від 08.04.2013. Оскільки вимоги про стягнення санкцій за прострочення виконання даних робіт були заявлені при подачі позову, підстави їх пред'явлення до суду (порушення строку виконання робіт) не змінились, і як договір з генерального підряду на будівництво об'єктів № 49315, так і договір з технічного обслуговування об'єктів телекомунікаційної мережі № 49316 є додатковими договорами до договору генерального підряду № 49315/49316/49317, що свідчить про те, що зобов'язання за ними виникли в рамках єдиного правовідношення, дана заява (пояснення) позивача не носить характер зміни предмету чи підстави позову.

Не погоджуючись з доводами відповідача про надсилання актів приймання-передачі робіт і візування даних актів представниками позивача, останній послався на невідповідність даних дій визначеному договорами порядку передачі результатів робіт, за яким виконавець підписує акти та передає їх замовнику. Візування актів, якщо навіть таке й мало місце, які не підписані виконавцем, не може вважатись повідомленням про завершення робіт. Положення ст. 882 ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки у актах відсутні дані про те, що позивач відмовився від їх підписання. Оригінал реєстру від 12.10.2014 про передачу актів відсутній, а дійсні акти датовані іншими числами, ніж ті, які містяться у реєстрі.

Листування електронною поштою не має значення для вирішення спору, оскільки договорами не визначено переліку осіб, які відповідальні за супроводження договорів, і не визначені повноваження даних осіб на прийняття рішень.

За додатковою угодою № 40 стягується санкція за прострочення виконання робіт по 5 об'єктах. Прострочення виконання робіт по 8 об'єктах, що були виключені з умов даної додаткової угоди після настання строку виконання, не є предметом стягнення.

Розглянувши надані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх повноважних представників, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтується їх вимоги та заперечення, суд встановив:

08.04.2013 між приватним акціонерним товариством (далі - ПАТ) «Київстар» та товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ЕСУ» укладено генеральний договір № 49315/49316/49317 (далі - Генеральний договір).

Його предметом, як зазначено у розділі 2, є оплатне виконання робіт та надання послуг відповідачем, як підрядником, за завдання позивача, як замовника.

В розумінні Генерального договору (п.1.1.3) роботами є:

- роботи з технічного обслуговування об'єктів позивача та організаційного забезпечення супроводу правочинів, укладених замовником з третіми особами та пов'язаних з об'єктами замовника;

- роботи з будівництва об'єктів замовника та/або монтажу базових станцій на об'єктах замовника.

Детальний опис таких робіт та порядок їх виконання, приймання, оплати вказані у договорі з технічного обслуговування об'єктів телекомунікаційної мережі № 49316 від 8 квітня 2013 року та договорі генерального підряду на будівництво об'єктів № 49315 від 8 квітня 2013 року, які є додатками до нього та його невід'ємними частинами.

Сам Генеральний договір не визначає суть і характер операцій, які є предметом його регулювання, тобто не встановлює конкретне зобов'язання, що виникає за ним. Фактично, Генеральним договором визначаються загальні положення співпраці між сторонами, тобто базові умови (принципи), на яких повинні ґрунтуватись конкретні зобов'язання, що виникають на підставі додаткових договорів, укладених в рамках Генерального договору.

Договір генерального підряду на будівництво об'єктів № 49315 до генерального договору № 4915/4916/49317 від 08.04.2013 укладено між ПАТ «Київстар» та ТОВ «ЕСУ» 8 квітня 2013 року (далі - договір № 49315). За цим договором відповідач зобов'язався виконати на свій ризик «під ключ» комплекс робіт з будівництва об'єктів замовника та/або монтажу базових станцій електрозв'язку замовника на таких об'єктах, склад яких (робіт) визначений у розділі 1 договору № 49315, і які складають предмет даного договору. Сторони узгодили, що виконання цих робіт в кожному конкретному випадку буде врегульовуватись окремою додатковою угодою (п. 1.1, п. 2.1.3 договору № 49315), яка укладається перед початком виконання будь-яких робіт і в якій обумовлюються обсяги, строки, порядок виконання і вартість робіт (п. 5.1 договору № 49315).

Легальне визначення договору підряду містить ч. 1 ст. 837 ЦК України, відповідно до якої за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Частина 2 ст. 837 ЦК України доповнює характеристику договору підряду, вказуючи на те, що договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Результат виконання підрядником роботи - це матеріалізований об'єкт, що знаходить своє втілення в індивідуально-визначених речах, бо робота виконується за завданням замовника, який має право у будь-який момент перевірити хід і якість роботи підрядника, не втручаючись в його діяльність. Даний матеріалізований результат знаходить своє відображення і в створенні нової речі, і в поліпшенні якості або інших споживчих властивостях вже існуючої речі.

Отже, правовідносини, що виникли між сторонами на підставі договору № 49315 (з урахуванням додатків) та ним врегульовані, є підрядними зобов'язаннями, і, відповідно, даний правочин за своєю правою природою є договором підряду.

5 червня 2013 року сторони виклали договір № 49315 у новій редакції, вищевказані положення якого залишились незмінними.

Строк договору № 49315 було визначено до 31 грудня 2013 року, який в подальшому додатковими угодами № 49315.3 та № 49315/106429-07 було продовжено до 31 грудня 2014 року та 31 грудня 2015 року, відповідно.

Приймання результату виконаної роботи, поряд з оплатою, є одним з основних обов'язків замовника, який він повинен здійснити негайно після отримання повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором (ч. 1 ст. 882 ЦК України). Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами (ч. 4 ст. 882 ЦК України).

Аналогічним чином сторонами врегульовано приймання-передачі робіт за договором № 49315. Зокрема, відповідно до п. 5.7 договору № 49315, приймання-передача виконаних робіт по будівництву об'єкта відбувається за відповідними актами після завершення виконання таких відповідних робіт підрядником та отримання замовником від підрядника повідомлення про завершення їх виконання та відповідного належним чином оформленого акту приймання будівельно-монтажних робіт, акту виконаних робіт.

Виконання замовником свого обов'язку прийняття робіт за відсутності зауважень щодо якості, строку та обсягу виконаних підрядником робіт, в залежності від виду робіт, здійснюється шляхом підписання акту приймання-передачі будівельно-монтажних робіт та акту виконаних робіт (п. 2.1.5 договору № 49315).

Порядок оформлення та підписання акту приймання-передачі виконаних будівельно-монтажних робіт та акту виконаних робіт врегульовано пунктами 5.7 та 5.10 договору № 49315, згідно з якими отримані від підрядника належним чином оформлені акти замовник зобов'язаний підписати протягом п'яти робочих днів з дати їх надання, завершення виконання належним чином відповідних робіт підрядником та отримання замовником від підрядника письмового повідомлення про завершення їх виконання (в залежності від того, яка з подій матиме місце останньою).

Отже, оскільки спір пов'язаний зі своєчасністю виконання відповідачем виконаних робіт, моментом їх виконання є надання виконавцем замовнику належним чином оформленого акту приймання-передачі виконаних будівельно-монтажних робіт або акту виконаних робіт (складання одного з даних актів обумовлено видом робіт, які виконуються), або отримання замовником від підрядника письмового повідомлення про завершення їх виконання. Акт є двостороннім документом, з огляду на що він є належним чином оформленим зі сторони підрядника при наявності підпису у ньому відповідної уповноваженої особи.

З урахуванням сутності зобов'язання за договором будівельного підряду і відсутності у статті 882 ЦК України та у договорі № 49315 вимог щодо форми, змісту і порядку одержання такого повідомлення останнє має відповідати загальним вимогам умов дійсності правочину.

Вказані документи, виходячи з визначеного ч. 2 ст. 34 ГПК України принципу допустимості доказів, засвідчують факт виконання робіт та початок процедури їх прийняття.

Оцінюючи наявні електронні листи, які надані відповідачем, в контексті можливості їх використання як допустимих доказів повідомлення відповідачем позивача про завершення робіт, суд виходить з невідповідності даних листів загальним умовам дійсності правочину - відсутність повноважень цих осіб на представництво позивача та відповідача у спірних правовідносинах. А тому при вирішенні спору щодо прострочення відповідача суд виходить з такого.

09 червня 2015 року сторони уклали додаткову угоду № до договору № 49315, якою передбачили виконання відповідачем комплексу робіт загальною вартістю 15106,02 грн.. Відповідач зобов'язався розпочати виконання робіт з дати підписання даної додаткової угоди і закінчити їх 30 липня 2015 року.

Акт приймання-передачі виконаних робіт, які передбачені додатковою угодою № до договору № 49315, датований 3 серпня 2015 року. Оскільки, виходячи з описаного вище порядку приймання робіт, обов'язок складання акту покладається на підрядника, суд виходить з того, що даний акт складено відповідачем саме 03 серпня 2015 року.

За винятком електронного листування, неможливість використання якого як допустимого доказу встановлена судом вище, відповідачем не надано суду доказів отримання замовником письмового повідомлення про завершення виконання робіт. Надання вказаних доказів, в силу ст. 33 ГПК України, є обов'язком відповідача як особи, яка посилається на відсутність прострочення.

Таким чином, документально допустимими доказами (акт від 03.08.2015) підтверджено виконання відповідачем робіт 3 серпня 2015 року.

В силу ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язаний його початок. Отже, прострочення відповідача за додатковою угодою № до договору № 49315 складає три дні.

18 серпня 2015 року сторони уклали додаткову угоду № до договору № 49315, якою передбачили виконання відповідачем комплексу робіт загальною вартістю 114855,00 грн.. Відповідач зобов'язався розпочати виконання робіт з 18 серпня 2015 року і закінчити їх 18 вересня 2015 року.

Акт приймання-передачі виконаних робіт, які передбачені додатковою угодою № до договору № 49315, датований 23 жовтня 2015 року.

Відповідач визнав факт виконання робіт 23.10.2015. Водночас, зазначаючи про невідповідність дійсним обставинам доводів позивача про прострочення, відповідач не вказав, у чому полягає така невідповідність.

Таким чином, документально допустимими доказами (акт від 23.10.2015) підтверджено виконання відповідачем робіт 23 жовтня 2015 року. Отже, прострочення відповідача за додатковою угодою № до договору № 49315 складає 34 дні (з 19.09.2015 по 22.10.2015 включно).

31 липня 2015 року сторони уклали додаткову угоду № до договору № 49315, якою передбачили виконання відповідачем комплексу робіт загальною вартістю 86266,44 грн.. Відповідач зобов'язався розпочати виконання робіт 31 липня 2015 року і закінчити їх 18 вересня 2015 року.

Акт приймання-передачі виконаних робіт, які передбачені додатковою угодою № до договору № 49315, датований 23 жовтня 2015 року.

Відповідач визнав факт виконання робіт 23.10.2015. Як і у випадку з додатковою угодою № , зазначаючи про невідповідність дійсним обставинам доводів позивача про прострочення, відповідач не вказав, у чому полягає така невідповідність.

Таким чином, документально допустимими доказами (акт від 23.10.2015) підтверджено виконання відповідачем робіт 23 жовтня 2015 року. Отже, прострочення відповідача за додатковою угодою № до договору № 49315 складає 34 дні (з 19.09.2015 по 22.10.2015 включно).

09 липня 2015 року сторони уклали додаткову угоду № до договору № 49315, якою передбачили виконання відповідачем комплексу робіт загальною вартістю 21079,02 грн.. Відповідач зобов'язався розпочати виконання робіт 9 липня 2015 року і закінчити їх 18 вересня 2015 року.

В подальшому сторони змінювали строк виконання робіт. Згода щодо остаточного строку їх закінчення досягнута 26 жовтня 2015 року шляхом підписання додаткової угоди № .2, яким є 4 грудня 2015 року.

Акт приймання-передачі виконаних робіт, що передбачені додатковою угодою № до договору № 49315, датований 25 грудня 2015 року.

Таким чином, документально допустимими доказами (акт від 25.12.2015) підтверджено виконання відповідачем робіт 25 грудня 2015 року. Отже, прострочення відповідача за додатковою угодою № до договору № 49315 складає 20 днів (з 05.12.2015 по 24.12.2015 включно). Доводи відповідача про те, що причиною порушення строків виконання робіт є несвоєчасне підписання позивачем декларації про початок виконання робіт жодним чином не підтверджені.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст. 610 ЦК України).

Порушення зобов'язання є підставою для настання правових наслідків, встановлених договором або законом, одним з яких є сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Сторони домовились ( п. 7.3 договору № 49315), що за порушення строку виконання робіт не з вини замовника підрядник на вимогу замовника зобов'язаний сплатити останньому неустойку у розмірі 0,1 % від вартості невиконаних або неналежно/несвоєчасно виконаних робіт за кожний день прострочення їх належного виконання.

Отже, за прострочення виконання робіт за додатковою угодою № до договору № 49315 неустойка складає 45,32 грн. (15106,02х3х0.1/100)., за прострочення виконання робіт за додатковою угодою № до договору № 49315 неустойка складає 3905,07 грн. (114855,00х34х0,1/100), за прострочення виконання робіт за додатковою угодою № до договору № 49315 неустойка складає 2933,06 грн. (86266,44х34х0,1/100), за прострочення виконання робіт за додатковою угодою № до договору № 49315 неустойка складає 281,16 грн. (14058,00х20х0,1/100).

Також 8 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір з технічного обслуговування об'єктів телекомунікаційної мережі № 49316 до генерального договору № 4915/4916/49317 від 08.04.2013 (далі - договір № 49316). За цим договором відповідач зобов'язався виконати на свій ризик роботи, опис яких (робіт), їх вартість та інші особливості виконання визначаються у додатках та додаткових угодах до договору № 49316 (п. 2.1, п. 2.2 договору № 49316).

Правовідносини за договором № 49316, як і правовідносини за договором № 49315, є підрядними зобов'язаннями, і, відповідно, даний правочин за своєю правою природою є договором підряду.

5 червня 2013 року сторони виклали договір № 49316 у новій редакції.

Строк договору № 49316 було визначено до 31 грудня 2013 року, який в подальшому додатковими угодами № 49316.4 та № 49316/106215-09 було продовжено до 31 грудня 2014 року та 31 грудня 2015 року, відповідно.

Як зазначено судом вище, приймання результату виконаної роботи, поряд з оплатою, є одним з основних обов'язків замовника, який він повинен здійснити негайно після отримання повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором (ч. 1 ст. 882 ЦК України). Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами (ч. 4 ст. 882 ЦК України).

За умовами договору № 49316 (п. 5.5) після закінчення кожного облікового періоду виконання робіт виконавець до 3 числа місяця, наступним за обліковим періодом, надає замовнику акт приймання-передачі виконаних робіт та усі документи про виконання умов відповідної додаткової угоди. У випадку закінчення виконання усіх робіт згідно з відповідною додатковою угодою виконавець протягом двох робочих днів надає замовнику акт приймання-передачі виконаних робіт та усі передбачені цим договором звіти, належним чином оформлені та підписані виконавцем.

Обліковим періодом у випадку виконання робіт за додатковою угодою є строк, який встановлений у додатковій угоді (п. 5.4 договору № 49316).

Спір за договором № 49316 стосуються своєчасності виконання відповідачем робіт. Враховуючи врегульований договором № 49316 порядок приймання-передачі робіт, а також положення ст. 882 ЦК України, моментом виконання робіт за договором є надання виконавцем замовнику акту приймання-передачі виконаних робіт, або отримання замовником від підрядника письмового повідомлення про завершення їх викання. Даний акт на момент надання замовником повинен бути підписаний останнім, а повідомлення має відповідати загальним вимогам умов дійсності правочину.

Вказані документи, виходячи з визначеного ч. 2 ст. 34 ГПК України принципу допустимості доказів, засвідчують факт виконання робіт та початок процедури їх прийняття.

Оцінюючи електронне листування в рамках договору № 49316, на яке посилається відповідач, в контексті можливості використання його як допустимого доказу повідомлення відповідачем позивача про завершення робіт, суд також виходить з невідповідності даних листів загальним умовам дійсності правочину - відсутність повноважень цих осіб на представництво позивача та відповідача у спірних правовідносинах. З огляду на це при встановленні обставин щодо строку виконання робіт за спірними додатковими роботами, укладеним в межах договору № 49316, суд виходить з такого.

17 квітня 2015 року сторони уклали додаткову угоду № 29 до договору № 49316, якою передбачили виконання відповідачем комплексу робіт загальною вартістю 29526,00 грн.. Відповідач зобов'язався розпочати виконання робіт з дати підписання даної додаткової угоди і закінчити їх 19 червня 2015 року.

Акт приймання-передачі виконаних робіт, які передбачені додатковою угодою угоду № 29 до договору № 49316, датований 20 липня 2015 року. Оскільки, виходячи з описаного вище порядку приймання робіт, обов'язок складання акту покладається на підрядника, суд виходить з того, що даний акт складено відповідачем саме 20 липня 2015 року. Доводи відповідача про те, що дата підписання акту не відповідає фактичній даті виконання робіт жодним чином не підтверджується. Крім того, як законом, так і договором № 49316 саме на підрядника покладається обов'язок ініціювання процедури приймання-передачі виконаних робіт. А тому їх своєчасність залежить в першу чергу від дій підрядника, на якого покладаються наслідки, що виникають у зв'язку зі зволіканням у виготовленні акту після виконання робіт.

Таким чином, документально допустимими доказами (акт від 20.07.2015) підтверджено виконання відповідачем робіт 20 липня 2015 року.

В силу ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язаний його початок. Отже, прострочення відповідача за додатковою угодою угоду № 29 до договору № 49316 складає 30 днів (з 20.06.2015 по 19.07.2015 включно).

25 серпня 2015 року сторони уклали додаткову угоду № 70 до договору № 49316, якою передбачили виконання відповідачем комплексу робіт загальною вартістю 3102,00 грн.. Відповідач зобов'язався розпочати виконання робіт з дати підписання даної додаткової угоди і закінчити їх 19 вересня 2015 року.

Акт приймання-передачі виконаних робіт, які передбачені додатковою угодою № 70 до договору № 49316, датований 9 жовтня 2015 року. Оскільки, виходячи з описаного вище порядку приймання робіт, обов'язок складання акту покладається на підрядника, суд виходить з того, що даний акт складено відповідачем саме 9 жовтня 2015 року. Доводи відповідача про те, що дата підписання акту не відповідає фактичній даті виконання робіт жодним чином не підтверджується. Як було зазначено судом вище, законом і договором № 49316 саме на підрядника покладається обов'язок ініціювання процедури приймання-передачі виконаних робіт. А тому їх своєчасність залежить в першу чергу від дій підрядника, на якого покладаються наслідки, що виникають у зв'язку зі зволіканням у виготовленні акту після виконання робіт.

Таким чином, документально допустимими доказами (акт від 09.10.2015) підтверджено виконання відповідачем робіт 9 жовтня 2015 року.

Отже, прострочення відповідача за додатковою угодою № 70 до договору № 49316 складає 19 днів (з 20.09.2015 по 09.10.2015 включно).

28 липня 2015 року сторони уклали додаткову угоду № 106215-543 до договору № 49316, якою передбачили виконання відповідачем комплексу робіт загальною вартістю 149214,66 грн.. Відповідач зобов'язався розпочати виконання робіт з дати підписання даної додаткової угоди і закінчити їх 20 вересня 2015 року.

Акт приймання-передачі виконаних робіт, які передбачені додатковою угодою № 106215-543 до договору № 49316, датований 4 листопада 2015 року. Відповідно до акту вартість виконаних робіт за додатковою угодою № 106215-543 до договору № 49316 склала 341523,56 грн.. Збільшення вартості пов'язано зі збільшенням ціни обладнання, що передбачено договором № 49316 (п. 6.9).

Також 31 липня 2015 року сторони уклали додаткову угоду № 106215-557 до договору № 49316, якою передбачили виконання відповідачем комплексу робіт загальною вартістю 132289,8 грн.. Відповідач зобов'язався розпочати виконання робіт з дати підписання даної додаткової угоди і закінчити їх 18 вересня 2015 року.

Акт приймання-передачі виконаних робіт, які передбачені додатковою угодою № 106215-543 до договору № 49316, датований 4 листопада 2015 року.

За винятком електронного листування, неможливість використання якого як допустимого доказу встановлена судом вище, відповідачем не надано суду доказів отримання замовником письмового повідомлення про завершення виконання робіт, рівно як і не надано актів, підписаних відповідачем та вручених позивачу, які би містили інші дати їх складання. Надання вказаних доказів, в силу ст. 33 ГПК України, є обов'язком відповідача як особи, яка посилається на відсутність прострочення. Отже, не є доведеними доводи відповідача про те, що позивач несвоєчасно приступив до виконання робіт та допустив прострочення. Крім того, виходячи з того, що акт приймання-передачі робіт складається виконавцем (відповідачем) безпосередньо після виконання робіт, критично суд оцінює доводи останнього про існування крім актів від 04.11.2015 інших актів, що були складені до вказаної дати, оскільки відсутня тоді будь-яка логічність і необхідність у складанні за вказаним додатковими угодами актів 04.11.2015.

Таким чином, документально допустимими доказами (акти від 04.11.2015) підтверджено виконання відповідачем робіт 4 листопада 2015 року за додатковою угодою № 106215-543 до договору № 49316 та додатковою угодою № 106215-557 до договору № 49316 .

Отже, прострочення відповідача за додатковою угодою № 106215-543 до договору № 49316 складає 44 дні (з 21.09.2015 по 03.11.2015 включно), а за додатковою угодою № 106215-557 до договору № 49316 - 46 днів (з 19.09.2015 по 03.11.2015).

9 вересня 2015 року сторони уклали додаткову угоду № 106215-594 до договору № 49316, якою передбачили виконання відповідачем комплексу робіт загальною вартістю 848,16 грн.. Відповідач зобов'язався розпочати виконання робіт з дати підписання даної додаткової угоди і закінчити їх 21 вересня 2015 року.

Акт приймання-передачі виконаних робіт, які передбачені додатковою угодою № 106215-594 до договору № 49316, датований 1 жовтня 2015 року.

Електронний лист на ім'я ОСОБА_4 не може бути використаний як допустимий доказ про повідомлення позивача про завершення робіт, оскільки відсутні повноважень цих осіб на представництво позивач та відповідач у спірних правовідносинах

Таким чином, документально допустимими доказами (акт від 01.10.2015) підтверджено виконання відповідачем робіт 1 жовтня 2015 року.

Отже, прострочення відповідача за додатковою угодою № 106215-594 до договору № 49316, складає 9 днів (з 22.09.2015 по 30.09.2015 включно).

11лютого 2015 року сторони уклали додаткову угоду № 40 до договору № 49316, якою передбачили виконання відповідачем комплексу робіт загальною вартістю 21421,2 грн.. Відповідач зобов'язався розпочати виконання робіт з дати підписання даної додаткової угоди і закінчити їх 20 березня 2015 року. Строк закінчення виконання робіт за даною додатковою угодою спершу було продовжено до 19.06.2015 (додаткова угода № 40.1 від 02.04.2015), та до 18.09.2015 (додаткова угода № 40.2 від 30.06.2015).

Акт приймання-передачі виконаних робіт частини виконаних робіт на суму 11305.2 грн., які передбачені додатковою угодою № 40 до договору № 49316, датований 5 жовтня 2015 року.

20 жовтня 2015 року, тобто після настання строку виконання робіт, сторони вирішили зменшити їх обсяг і, відповідно, вартість до фактично виконаних та переданих за актом від 5 жовтня 2015 року робіт, тобто до 11305,2 грн.. Строк виконання залишився незмінним - 18.09.2015.

Таким чином, предметом регулювання додаткової угоди № 40 до договору № 49316 є виконання робіт на суму 11305,2 грн., які повинні були бути закінчені до 18.09.2015.

Документально допустимими доказами (акт від 05.10.2015) підтверджено виконання відповідачем даних робіт 5 жовтня 2015 року.

Отже, прострочення відповідача за додатковою угодою № 40 до договору № 49316, складає 16 днів (з 29.09.2015 по 04.10.2015 включно).

19 жовтня 2015 року сторони уклали додаткову угоду № 56 до договору № 49316, якою передбачили виконання відповідачем комплексу робіт загальною вартістю 34029,96 грн.. Відповідач зобов'язався розпочати виконання робіт з дати підписання даної додаткової угоди і закінчити їх 18 листопада 2015 року.

Акт приймання-передачі виконаних робіт, які передбачені додатковою угодою № 56 до договору № 49316, датований 3 грудня 2015 року.

Доводи відповідача про те, що роботи довгий час не приймались позивачем, не знаходять свого підтвердження у зв'язку з відсутністю відповідних доказів. Відсутність доказів полягає у неможливості використання електронного листування як допустимого доказу з підстав, встановлених судом вище, а також відсутності іншого акту приймання-передачі робіт, складеного відповідачем та врученого позивачу, який би містив іншу дату його складання. Надання вказаних доказів, в силу ст. 33 ГПК України, є обов'язком відповідача як особи, яка посилається на відсутність прострочення. Крім того, посилання відповідача на те, що він ініціював продовження строку виконання робіт до 18.12.2015, також свідчить про їх невчасне виконання.

Таким чином, документально допустимими доказами (акт від 03.12.2015) підтверджено виконання відповідачем даних робіт 3 грудня 2015 року.

Отже, прострочення відповідача за додатковою угодою № 56 до договору № 49316, складає 14 днів (з 19.11.2015 по 02.12.2015 включно).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст. 610 ЦК України).

Порушенням зобов'язанню є підставою для настання правових наслідків, встановлених договором або законом, одним з яких є сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Сторони домовились (п. 7.2.1 договору № 49316), що за порушення строку виконання робіт не з вини замовника підрядник на вимогу замовника зобов'язаний сплатити останньому неустойку у розмірі 0,1 % від вартості невиконаних або неналежно/несвоєчасно виконаних робіт за кожний день прострочення їх належного виконання.

Отже, за прострочення виконання робіт за додатковою угодою № 29 до договору № 49316 неустойка складає 885,79 грн. (29525,93х30х0,1/100), за прострочення виконання робіт за угодою угоду № 70 до договору № 49316 неустойка складає 47,15 грн. (2481,60х19х0,1/100), за прострочення виконання робіт за додатковою угодою № 106215-543 до договору № 49316 неустойка складає 15027,04 грн. (341523,56х44х0,1/100), за прострочення виконання робіт за додатковою угодою № 106215-594 до договору № 49316 неустойка складає 4,24 грн. (848,16х9х0,1/100), за прострочення виконання робіт за додатковою угодою № 40 до договору № 49316 неустойка складає 180,88 грн. (11305,2х16х0,1/100), за прострочення виконання робіт за додатковою угодою № 106215-557 до договору № 49316 неустойка складає 5953,04 грн. (132289,8х45(визначений позивачем термін прострочення)х0,1/100 ), за прострочення виконання робіт за додатковою угодою № 56 до договору № 49316 неустойка складає 476,42 грн. (34-29,96х14х0,1/100).

Оскільки позивачем заявлені вимоги про стягнення 46,63 грн. за прострочення виконання робіт за угодою № 70 до договору № 49316 (за розрахунком суду неустойка становить 47,15 грн.), правові підстави для стягнення неустойки у більшому розмірі за даною додатковою угодою у суду відсутні.

Таким чином, загальний розмір неустойки, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за прострочення виконання робіт за договором № 49315 та договором № 49316, становить 29738,64 грн.. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСУ» (вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, код 38464859) на користь приватного акціонерного товариства «Київстар» (вул. Дегтярівська, 53, м. Київ, 03119, код 21673832) 29738,64 грн. неустойки, 1336,38 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення підписано 13.10.2016.

Суддя С. А. Ковтун