ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р.Справа № 922/2761/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "МІЛЕКС", с. Княгининок (Маяки)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молзавод", м. Богодухів
про стягнення 120983,68 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. від 15.08.2016 року

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача 63490,67 грн. вартості товару, 52728,06 грн. втрат від інфляції та 4764,95 грн. 3% річних за договором купівлі-продажу № 142 від 01 серпня 2012 року.

Представник відповідача у наданому клопотанні просить суд розглядати справу без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молзавод".

Суд, задовольняє клопотання відповідача про позгляд справи без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молзавод" та переходить до розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з*явився, у наданому відзиві на позовну заяву та письмовому поясненні проти позову заперечує частково.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, судом встановлено наступне.

01 серпня 2012 року між Приватним підприємством "МІЛЕКС" (позивачем, продавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молзавод" (відповідачем, покупцем) було укладено договір купівлі-продажу № 142.

Відповідно до пункту 1.1. договору купівлі-продажу № 142, продавець зобов*язався передати у власність покупця товар партіями згідно накладних, а покупець зобов*язався проводити оплату товару на умовах даного договору.

Згідно пункту 5.6. договору купівлі-продажу від 01 серпня 2012 року, суму у розмірі 100% від вартості кожної товарної партії покупець зобов*язався перерахувати на банківський рахунок продавця протягом 14 календарних днів з моменту поставки товару.

Відповідно до пункту 8.1. договору купівлі-продажу № 142 договір діє до 31 грудня 2013 року, але в будь-якому випадку до моменту його остаточного виконання.

Згідно пункту 8.2. договору купівл-продажу від 01 серпня 2012 року дія договору продовжується на один рік, якщо жодна із сторін не заявлять письмово про його розірвання не пізніше, ніж за 5 днів до закінчення дії договору.

Сторони не виявили бажання припинити дію вказаного договору, про що свідчить отримання покупцем товару в 2014 році з посиланням у видаткових накладних на вказаний договір.

З матеріалів справи вбачається, що Приватне підприємство "МІЛЕКС" в повному обсязі виконало свої зобов*язання та передало покупцю товар, відповідно до його замовлень.

Відповідач, в порушення вимог пункту 5.6. договору купівлі-продажу № 142 несвоєчасно здійснив розрахунки за отриманий товар.

Згідно підписаного уповноваженими представниками сторін акту звірки взаєморозрахунків, станом на 05 вересня 2014 року заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молзавод" перед позивачем складає суму у розмірі 131940,59 грн.

Сторони у вазаному акті підтвердили факт отримання покупцем товару по наступним видатковим накладним: № Б00000007 від 05 березня 2014 року на суму 9635,17 грн.; № Б00000039 від 12 березня 2014 року на суму 19270,34 грн.; № Б00000046 від 13 березня 2014 року на суму 9635,17 грн. та № Б00000044 від 15 травня 2014 року на суму 30000,00 грн.;

18 січня 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молзавод" по видатковій накладній № БУ0000001 було повернуто позивача товар на суму 8449,92 грн.

З метою уточнення суми боргу, позивач 30 червня 2016 року електронним зв*язком відправив відповідачу акт звірки взаєморозрахунків, згідно якого, станом на 30 червня 2016 року заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молзавод" перед позивачем складає суму у розмірі 63490,67 грн.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються заповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 21 вересня 2016 року погасив заборгованість в сумі 20000,00 грн., та 03 жовтня 2016 року погасив заборгованість в сумі 15000,00 грн.

Таким чином заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молзавод" перед позивачем частково погашена, що підтверджується копією платіжного доручення № 20825 від 21 вересня 2016 року та копією платіжного доручення № 21062 від 03 жовтня 2016 року та складає суму у розмірі 35000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: 1) спір не підлягає вирішенню в господарських судах України; 1-1) відсутній предмет спору; 2) є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав; 4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом; 5) сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду; 6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

Пунктами 4.1. та 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року №18 передбачено, що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи. Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми вартості товару у розмірі 28490,67 грн. задовольнити, в частині стягнення суми вартості товару у розмірі 35000,00 грн. провадження у справі припинити, у зв*язку з відсутністю предмета спору, оскільки цю заборгованість погашено.

Матеріали справи свідчать про те, що втрати від інфляції за період з квітня 2014 року включно по червень 2016 року складають суму у розмірі 52728,06 грн., з якої втрати від інфляції: по накладній № Б00000007 від 05 березня 2014 року - 7930,38 грн.; по накладній № Б00000039 від 12 березня 2014 року - 15860,76 грн.; по накладній № Б00000046 від 13 березня 2014 року - 7930,38 грн. та по накладній № Б00000044 від 15 травня 2014 року - 21006,54 грн. Сума 3% по видатковим накладним № Б00000007 від 05 березня 2014 року; № Б00000039 від 12 березня 2014 року; № Б00000046 від 13 березня 2014 року та № Б00000044 від 15 травня 2014 року складає 4764,95 грн.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 52728,06 грн. втрат від інфляції та 4764,95 грн. 3% річних задовольнити.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 509, 525, 526, 610, 611, 625, 655, 692 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, пункт 1-1 частини 1 статті 80, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молзавод" (юридична адреса: 62103, Харківська область, Богодухівський район, м. Богодухів, провул. Харківський, 6, адреса фактичного місцезнаходження: 61010, м. Харків, площа ОСОБА_2, офіс 3, ідентифікаційний код 36537542) на користь Приватного підприємства "МІЛЕКС" (45630, Волинська область, Луцький район, с. Княгининок (Маяки), вул. Фальківська, 1) 28490,67 грн. вартості товару, 52728,06 грн. втрат від інфляції, 4764,95 грн. 3% річних за договором купівлі-продажу № 142 від 01 серпня 2012 року та 1814,75 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Припинити провадження у справі в частині стягнення суми вартості товару у розмірі 35000,00 грн.

Повне рішення складено 06.10.2016 р.

Суддя ОСОБА_3