ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2016 р.Справа № 915/1855/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я

суддів: Головея В.М., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання Селиверстова М.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 03.10.2016:

від позивача ОСОБА_1, за довіреністю

від відповідача ОСОБА_2, за довіреністю

від третьої особи не зявився

від органу ДВС ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 05.09.2016 в порядку ст. 121-2 ГПК України

по справі № 915/1855/15

за позовом: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі ВП Южно-Українська АЕС

до відповідача: Комунального підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про стягнення 12179720,92 грн. основного боргу, 480169,31 грн. втрат від інфляції, 146681,74 грн. 3% річних, 880844,35 грн. штрафу та 1784627,93 грн. пені

за участю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

У судовому засіданні 03.10.2016 згідно ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 01.02.2016 у справі №915/1855/15 позовні вимоги Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі ВП Южно-Українська АЕС (далі також позивач, стягувач, Компанія) до Комунального підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство (далі також відповідач, боржник, КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство, Підприємство) задоволено частково: стягнуто з Підприємства на користь Компанії 12179720,92 грн. основного боргу, 480169,31 грн. збитків від інфляції, 146681,74 грн. 3% річних, 535388,38 грн. пені та 264253,32 грн. штрафу. У решті позовних вимог відмовлено.

17.03.2016 на виконання вказаного рішення Господарським судом Миколаївської області видано відповідний наказ.

На виконання вказаного наказу 31.03.2016 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі також орган ДВС) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №50663862) та надано боржнику семиденний термін для добровільного виконання зазначеного рішення суду.

У ході вказаного виконавчого провадження 01.07.2016 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна боржника знято арешт з усіх коштів боржника, які містяться на рахунку №5 (код фінансової установи 380805, назва фінансової установи: АТ «ОСОБА_4 ОСОБА_1» у м. Києві), накладений постановою про арешт коштів боржника від 19.04.2016 ВП № 50663862.

Не погодившись із вказаними діями органу ДВС, Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі ВП Южно-Українська АЕС звернулось в порядку ст. 121-2 ГПК України зі скаргою до Господарського суду Миколаївської області, яка зареєстрована 18.07.2016 за № 12633/16. У даній скарзі стягувач просив визнати дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 по ухваленню постанови від 01.07.2016 ВП №50663862 «Про зняття арешту з майна боржника» неправомірними та скасувати постанову, винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5, від 01.07.2016 про зняття арешту з майна боржника у ВП №50663862.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.09.2016 скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська АЕС» № 32/9826 від 13.07.2016 задоволено частково: визнано дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по ухваленню постанови від 01.07.2016 у ВП №50663862 про зняття арешту з майна боржника неправомірними; провадження по розгляду скарги Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська АЕС» в частині скасування постанови, винесеної Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, від 01.07.2016 про зняття арешту з майна боржника у ВП № 50663862 припинено.

Вказана ухвала мотивована обґрунтованістю вимоги стягувача про визнання дій Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по ухваленню постанови від 01.07.2016 ВП №50663862 про зняття арешту з майна боржника неправомірними. Що стосується вимоги Компанії про скасування вказаної постанови від 01.07.2016, суд припинив провадження на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у звязку з відсутністю предмета спору, оскільки на час розгляду скарги судом постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 02.09.2016 виправлено помилку у вищезазначеній постанові від 01.07.2016.

Не погодившись з ухвалою господарського суду від 05.09.2016, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить (з урахуванням наданих у засіданні суду апеляційної інстанції від 03.10.2016 усних пояснень представника скаржника) скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні вищезгаданої скарги Компанії в повному обсязі. При цьому, Департамент послався, зокрема, на те, що Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не може виступати учасником судового процесу, у звязку з чим судом порушено ст. 24 ГПК України. Також Департамент вважає, що скарга Компанії підлягала розгляду Миколаївським окружним адміністративним судом, тобто судом не було дотримано предметної підсудності, визначеної ч. 2 ст. 18 КАС України. Водночас в апеляційній скарзі скаржник заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання даної скарги з посиланням на необхідність погодження та проведення виплати судового збору через органи казначейства.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 клопотання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відстрочення сплати судового збору задоволено, відстрочено Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 05.09.2016 по справі № 915/1855/15 до 03.10.2016 та вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження.

На виконання вимоги вказаної ухвали 03.10.2016 до суду апеляційної інстанції надійшла заява Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про усунення недоліків, до якої додано доказ сплати судового збору за подання апеляційної скарги оригінал платіжного доручення від 13.09.2016 № 3695 щодо сплати 1378,00 грн.

У засіданні суду апеляційної інстанції від 03.10.2016 представник органу ДВС просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні вищезгаданої скарги Компанії в повному обсязі. Представники позивача та відповідача просили залишити оскаржувану ухвалу суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується долученим до матеріалів справи поштовим повідомленням з відміткою підприємства поштового звязку про вручення поштового відправлення, не зявилась, а отже, не скористалась своїм процесуальним правом прийняти учать у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, надавши оцінку всім обставинам справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши учасників процесу, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 05.09.2016 у справі № 915/1855/15, на підставі заяви ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська АЕС» старшим державним виконавцем Державної виконавчої служби 31.03.2016 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50663862 з виконання судового наказу № 915/1855/15, виданого 17.03.2016, та надано боржнику семиденний термін для добровільного виконання вищевказаного судового наказу.

19.04.2016 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 823447,20 грн. у звязку з невиконанням боржником виконавчого документа у наданий строк.

У той же день (19.04.2016) старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст.ст. 11, 52 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої на підставі рішення суду та постанови про стягнення виконавчого збору накладено арешт на кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках в АТ «ОСОБА_4 ОСОБА_1», МФО 380805, Миколаївське РУ ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 326610, філія - Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 326461, ПАТ «Промінвестбанк», МФО 300012, а також на кошти на рахунках, що були відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, що належать КП «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство», у межах суми 9057919,18 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 31.05.2016 було знято арешт з коштів КП «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство», що знаходяться на розрахунковому рахунку №5 (код фінансової установи 380805, назва фінансової установи: АТ «ОСОБА_4 ОСОБА_1» у м. Києві), які необхідні та призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників КП «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство».

Однак, постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна боржника від 01.07.2016 (ВП №50663862) знято арешт з усіх коштів боржника, які містяться на рахунку №5 (код фінансової установи 380805, назва фінансової установи: АТ «ОСОБА_4 ОСОБА_1» у м. Києві), накладений постановою про арешт коштів боржника від 19.04.2016 ВП № 50663862.

Не погоджуючись із вказаною постановою органу ДВС, Компанія звернулась до Господарського суду Миколаївської області зі скаргою від 13.07.2016 № 32/9826.

Згідно ч. 1 ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

У силу ст. 121-2 ГПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів. Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю. Ухвала може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч. 1 ст. 6 цього Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 57 даного Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника (ч. 1 ст. 60 цього Закону).

Як свідчать матеріали оскарження вказаної ухвали суду від 05.09.2016, вищезгаданою постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 01.07.2016 було знято арешт з усіх коштів боржника, що містились на рахунку №5 в АТ «ОСОБА_4 ОСОБА_1» у м. Києві, а не з тих коштів, які необхідні та призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників КП «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство», про що зазначено в ухвалі господарського суду Миколаївської області від 31.05.2016.

Відтак, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання дій Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по ухваленню постанови від 01.07.2016 у ВП №50663862 «Про зняття арешту з майна боржника» неправомірними.

Разом з тим, з матеріалів оскарження вказаної ухвали суду від 05.09.2016 вбачається, що 02.09.2016 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про виправлення помилки на підставі ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої пункт перший резолютивної частини постанови про зняття арешту з майна боржника від 01.07.2016 ВП №50663862 слід читати правильно: «Зняти арешт з коштів Комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство», що знаходяться на розрахунковому рахунку №5 (код фінансової установи 380805, назва фінансової установи: АТ «ОСОБА_4 ОСОБА_1» у м. Києві), які необхідні та призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників Комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство». У пункті 2 даної постанови зазначено, що ця постанова є невідємною частиною постанови про зняття арешту з майна боржника від 01.07.2016 ВП №50663862.

Частиною 3 статті 83 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже, враховуючи виправлення органом ДВС допущеної в постанові від 01.07.2016 помилки вказаною постановою від 02.09.2016 (тобто в ході розгляду вищезгаданої скарги Компанії), господарський суд першої інстанції вірно припинив провадження щодо розгляду скарги в частині скасування постанови про зняття арешту з майна боржника від 01.07.2016 ВП № 50663862 на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у звязку з відсутністю предмета спору.

Не приймаються до уваги колегією суддів посилання Департаменту на те, що Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не може виступати учасником судового процесу, у звязку з чим судом порушено ст. 24 ГПК України, так як вказаний відділ не залучався судом до участі у справі в якості іншого відповідача, так само як і не мала місце заміна неналежного відповідача, як це передбачено вказаною статтею. Відтак, твердження скаржника про порушення судом положень ст. 24 ГПК України є безпідставними.

Щодо доводів Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про те, що скарга Компанії підлягала розгляду Миколаївським окружним адміністративним судом, тобто судом не було дотримано предметної підсудності, визначеної ч. 2 ст. 18 КАС України, судова колегія зауважує, що згідно ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень господарських судів розглядаються саме господарським судом.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та не можуть бути підставою для скасування ухвали господарського суду першої інстанції від 05.09.2016, тому дану ухвалу слід залишити без змін, так як вона ухвалена при повному з'ясуванні всіх обставин справи та при вірному застосуванні положень чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 99, 101-103, 105, 106, 121-2 ГПУ України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 05.09.2016 по справі № 915/1855/15 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 06.10.2016.

Головуючий суддя: Т.Я. Гладишева

Суддя: В.М. Головей

Суддя: Я.Ф. Савицький