РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2016Справа №910/15160/16

За позовомПриватного акціонерного товариства "ОТІС"
доКомунального підприємства "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва"
простягнення 38 084, 04 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Мацюк В.В. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "ОТІС" (далі - позивач, ПрАТ "ОТІС") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" (далі - відповідач, Підприємство) про стягнення основного боргу у розмірі 38 084, 04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03.07.2013 року між Приватним акціонерним товариством "ОТІС" (Підрядник) та Комунальним підприємством "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" (Замовник) було укладено Договір на ремонт ліфта № D2 4T 237, відповідно до умов якого Замовник доручив, а Підрядник прийняв на себе обов'язки по виконанню ремонту ліфта, розташованого за адресою: м. Київ вул. Корольова, 6 (1п.), реєстр. № 7514, та придбання необхідних матеріалів для виконання робіт за рахунок коштів Замовника, а Замовник зобов'язався сплатити Підряднику вартість робіт та матеріалів, яка визначена у кошторисній документації. Як зазначає позивач, він належним чином виконав умови цього Договору, що підтверджується Актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт/та витрат/за серпень 2013 року на суму 38 084 грн. 04 коп., проте відповідач у порушення умов Договору не здійснив оплату за виконані роботи у повному обсязі. Таким чином, заборгованість відповідача перед Приватним акціонерним товариством "ОТІС" становить 38 084 грн. 04 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2016 р. порушено провадження у справі № 910/15258/16 та призначено її до розгляду на 07.10.2016 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2016 року, виправлено допущену технічну помилку в ухвалі Господарського суду міста Києва від 25.08.2016 р. у справі 910/15258/16 та призначено справу до розгляду на 05.10.2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні 05.10.2016 року наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог та надав усні пояснення по справі. 03.10.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) подав клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

Відповідач відзив на позов не надав, явку уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

У відповідності з положеннями п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

З огляду на те, що ухвала суду була надіслана судом за адресою відповідача, зазначеною в позовній заяві, а також на адресу відповідача, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи (ст.64 ГПК України).

Оскільки відповідач не з'явився у судове засідання, не зважаючи на належне повідомлення про розгляд справи, суд на підставі ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 05.10.2016 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

03.07.2013 року між Комунальним підприємством "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" (далі - замовник) та Приватним акціонерним товариством "ОТІС" (далі - підрядник) укладено договір на ремонт ліфта № D2 4T 237 (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1. договору, договірна ціна визначається на основі твердого кошторису, складеного за Правилами визначення вартості будівництва ДБН Д.1.-1 (із змінами та доповненнями), що є невід'ємною частиною договору, є твердою, узгоджена сторонами і складає:

- Всього - 31 736, 70 грн.;

- ПДВ - 6 347, 34 грн.;

- Разом - 38 084, 04 грн.

Виконання робіт оформляється актом за формою КБ-2В та довідкою за формою КБ3 не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. (п.2. 2. договору)

Згідно з п. 2.3. договору оплата вартості ремонту ліфта згідно з п. п.2.1 по Договору здійснюється Замовником протягом 5 робочих днів з дня підписання акта виконаних робіт за формою КБ-2В та довідки за формою КБ-3.

У п. 5.1 Договору встановлено, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до виконання сторонами своїх обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору на ремонт ліфта № D2 4T 237, позивачем було виконано ремонт ліфта, розташованого за адресою: м. Київ вул. Корольова, 6 (1п.), реєстр. № 7514, а Відповідач в свою чергу прийняв вказані роботи, що підтверджується Актом приймання виконаних будівельних робіт №1 за серпень 2013 р. та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати/ за серпень 2013 р. на суму 38 084 грн. 04 коп.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач в порушення умов Договору не здійснив оплату за виконані роботи у повному обсязі.

Внаслідок укладення Договору на ремонт ліфта № D2 4T 237 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з п. 2.3 Договору оплата вартості капітального ремонту ліфта згідно з п. п. 2.1 Договору здійснюється Замовником протягом 5 робочих днів з дня підписання акта виконаних робіт за формою КБ-2 в та довідки за формою КБ-3.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Приватному акціонерному товариству "ОТІС" в розмірі 38 084, 04 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, з огляду на наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "ОТІС" до Комунального підприємства "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" про стягнення 38 084, 04 грн. підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 32-34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "ОТІС" задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" (03134, м. Київ, вул. Симиренка, 17; ) на користь Приватного акціонерного товариства "ОТІС" (03062, м. Київ, вул. Екскаваторна, 37; ) суму заборгованості у розмірі 38 084, 04 грн. та судовий збір у розмірі 1 378, 00 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 10.10.2016 р.

Суддя Ю.О. Підченко