ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
17 жовтня 2016 р. Справа № 918/923/16
Господарський суд Рівненської області у складі головуючого - судді Торчинюка В.Г., розглянувши матеріали справи
за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до відповідача: Військова частина НОМЕР_1
про стягнення заборгованості в сумі 13 160 грн. 18 коп.
В засіданні приймали участь:
від позивача: Сидоренко А.С. за довіреністю від 18 квітня 2014 року № 14 - 100;
від відповідача: Лободзінський Р.С. за довіреністю від 01 березня 2016 року № 118.
В судовому засіданні 17 жовтня 2016 року, відповідно до статті 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся в господарський суд Рівненської області з позовною заявою до відповідача Військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості в сумі 13 160 грн. 18 коп., з яких: 12 090 грн. 11 коп. інфляційних та 1 070 грн. 07 коп. три відсотки річних.
Ухвалою суду від 25 серпня 2016 року порушено провадження у справі розгляд якої призначено на 05 вересня 2016 року.
5 вересня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання від 02 вересня 2016 року № 448, в якому останній просив суд відкласти розгляд даної справи на іншу дату.
Клопотання відповідача прийнято судом до розгляду та задоволено.
Ухвалою суду від 05 вересня 2016 року розгляд справи відкладено на 20 вересня 2016 року.
16 вересня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 13 вересня 2016 року № 459, в якому останній просив суд відмовити в задоволенні даного позову в повному обсязі.
У судовому засіданні 20 вересня 2016 року було оголошено перерву до 27 вересня 2016 року.
Ухвалою суду від 27 вересня 2016 року розгляд справи відкладено на 18 жовтня 2016 року.
Ухвалою суду від 06 жовтня 2016 року виправлено описку, допущену в ухвалі суду від 27 вересня 2016 року, виклавши пункт 1 резолютивної частини вищезазначеної ухвали в наступній редакції: "Справу призначити до слухання в засіданні на 17 жовтня 2016 року о 11:00 год., що відбудеться в приміщенні господарського суду Рівненської області в залі засідань № 16".
11 жовтня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник відповідача подав супровідний лист від 11 жовтня 2016 року № 517, в додатках до якого додав завірену копію платіжного доручення від 16 грудня 2014 року на суму 65 096 грн. 05 коп., а також лист НАК "Нафтогаз" до військової частини НОМЕР_1 про зміну банківських реквізитів від 27 грудня 2013 року.
У судовому засіданні 17 жовтня 2016 року уповноважений представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві, в свою чергу уповноважений представник відповідача проти позову заперечив, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, наполягав на відмові в позові.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
12 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - продавець) та Військовою частиною НОМЕР_1 (надалі - покупець) було укладено договір № 12/1203-ТЕ-28 про закупівлю природного газу (надалі - договір, а.с. 11 - 15), за умовами якого продавець зобов`язався поставити покупцеві імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити природний газ.
Газ, що постачається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням. Використання газу Покупцем для інших потреб не є предметом цього договору (пункт 1.1. договору).
Відповідно до пункту 1.2 договору продавець передає покупцю в період з 01 листопада 2012 року по 31 грудня 2012 року природний газ в обсязі до 170 тис. куб.м., в тому числі по місяцях (перелік в договорі, а.с. 11).
Пунктом 3.1 договору Сторони погодили, що ціна за 1000 куб.м природного газу, що використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням становить 1 091 грн. 00 коп., з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 1 091 грн. 00 коп., крім того ПДВ - 20 %, всього з ПДВ - 1 309 грн. 20 коп.
Загальна вартість цього договору на дату його укладання становить 185 470 грн. 00 коп., крім того ПДВ - 37 094 грн. 00 коп., разом з ПДВ - 222 564 грн. 00 коп.
Згідно пункту 4.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.
Звіряння розрахунків здійснюється Сторонами на підставі відомостей про фактичну оплату вартості спожитого газу покупцем та акта приймання - передачі газу протягом 10 днів з моменту вимоги однієї із Сторін. Зазначене оформляється актом звіряння, з урахуванням вартості робіт з відключення та відповідних оплат, у разі виконання таких робіт (пункт 4.5 договору).
Пунктом 5.1 договору Сторони погодили, що термін поставки газу: з 1 листопада 2012 року по 31 грудня 2012 року включно.
Відповідно до пункту 6.1.1 договору покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений газ. Підписувати акт приймання - передачі газу, поставленого продавцем покупцеві у відповідному місяці поставки (пункт 6.1.2 договору).
Згідно пункту 10.1 договору, цей договір набирає чинності з дати підписання та скріплення печатками сторін, але не раніше ніж через 14 днів (п`ять робочих днів у разі застосування процедури закупівлі з підстав, визначених пунктом 3 частини другої статті 39 Закону України "Про здійснення державних закупівель") з дня опублікування у державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель повідомлення про акцепт пропозиції за результатами застосування процедури закупівлі в одного учасника, поширює дію на відносини, що фактично склались між Сторонами з 01 листопада 2012 року і діє у частині поставки газу до 31 грудня 2012 року включно, а у частині розрахунків - до їх повного здійснення.
Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.
Статтею 204 ЦК України презумується правомірність правочину.
На час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання договору від 12 грудня 2012 року № 12/1203-ТЕ-28 про закупівлю природного газу, зокрема відповідних судових рішень з цього приводу, господарському суду не надано.
На виконання умов договору позивач поставив протягом листопада - грудня 2012 року, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 49,722 тис. куб.м. на загальну суму 65 096 грн. 05 коп., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, а саме: акт приймання - передачі природного газу від 30 листопада 2012 року та акт приймання - передачі природного газу від 31 грудня 2012 року.
Позивачем передано відповідачу природний газ на загальну суму 65 096 грн. 05 коп.
Однак, в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання не виконав належним чином, за поставлений природний газ вчасно не розрахувався.
Судом встановлено, що рішенням господарського суду Рівненської області від 07 жовтня 2014 року у справі № 918/1338/14 (суддя Марач В.В.) було стягнуто заборгованість за поставлений природний газ в сумі 65 096 грн. 05 коп.
Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 08 грудня 2014 року № 918/1338/14 вищезазначене рішення скасовано в частині стягнення пені, три процента річних та інфляційних втрат, в частині стягнення основної суми боргу залишене без змін.
Згідно статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Отже наявність суми боргу, та неналежне, невчасне виконання договірних зобов`язань відповідачем, встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили.
Оскільки відповідачем не виконані умови договору щодо вчасної оплати отриманого природного газу, позивач на підставі статті 625 ЦК України просив суд стягнути з відповідача на свою користь три проценти річних у розмірі 1 070 грн. 07 коп., з яких: 867 грн. 13 коп. нараховані у період з 31 травня 2014 року по 16 грудня 2014 року на суму боргу в розмірі 52 750 грн. 30 коп., 202 грн. 94 коп. нараховані у період з 31 травня 2014 року по 16 грудня 2014 року на суму боргу в розмірі 12 345 грн. 75 коп. та інфляційні втрати в розмірі 12 090 грн. 11 коп., з яких: 9 800 грн. 88 коп. нараховані за зобов`язаннями травня - грудня 2014 року (01 2015 року) та 2 289 грн. 23 коп. нараховані за зобов`язаннями травня - грудня 2014 року.
За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до листа Верховного Суду України "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 3 квітня 1997 року № 62-97р при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця червня.
Крім того, індекс інфляції вираховується виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж.
Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення в частині 3 пункту 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".
Перевіривши надані позивачем розрахунки трьох процентів річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що вони зроблені арифметично вірно.
Приймаючи рішення, судом також враховані твердження відповідача про те, що постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 08 грудня 2014 року встановлено, що окремою та обов`язковою підставою (умовою) застосування до учасника господарських відносин відповідальності за порушення зобов`язання є наявність вини, яка, полягає у невжитті особою всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Також, відповідач вказував на те, що постановою було встановлено відсутність у діях останнього вини, оскільки ним вчинялись дії для належного виконання умов Договору в частині оплати за поставлений природного газу, тоді як позивачем допущено порушення вимог законодавства України, зокрема ч. 2 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" та п. 2.1 розділу ІІ Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу, у частині відкриття ліцензіатом в установах уповноваженого банку поточних рахунків із спеціальним режимом використання, а тому відповідач був позбавлений можливості своєчасно розрахуватись за поставлений газ.
Суд зазначає, що предметом позову у справі № 918/1338/14 була заборгованість за договором 2012 року за період з грудня 2012 року по травень 2014 року та нараховані штрафні санкції, в той час, як в даній справі предметом спору є нарахування за неналежне виконання зобов`язання за договором 2012 року, однак за інший період, з 31 травня 2014 року по 16 грудня 2014 року.
Отже, предмет спору у справі № 918/1338/14 є відмінним від предмету спору у даній справі, а тому суд здійснює її розгляд з дослідженням усіх обставин справи у їх сукупності.
Згідно пункту 11.3 договору всі зміни і доповнення до цього договору повинні бути оформлені відповідно до вимог Закону України "Про здійснення державних закупівель", підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками сторін, крім випадків, передбачених пунктом 11.2 цього договору.
Згідно пункту 11.2 договору сторони зобов`язуються письмово повідомляти одна одну про зміну своїх платіжних реквізитів, свідоцтв платника податку на додану вартість, адрес, номерів телефонів, факсів протягом 3 (трьох) днів з дати виникнення відповідних змін.
Матеріалами справи стверджено, що 27 грудня 2013 року листом № 26-5815/1.5-13 позивач повідомив відповідача про зміну реквізитів, які були змінені на виконання постанови КМУ від 26 березня 2008 року № 247.
Отже, суд вбачає, що з грудня 2013 року відповідачу було відомо про зміну рахунків, та останній мав змогу оплатити борг.
Суд критично ставиться до тверджень відповідача, про те, що додаткова угода, якою було змінено реквізити до договору була підписана тільки в грудні 2014 року, а тому нарахування трьох відсотків річних та інфляційних за договором 2012 року до грудня 2014 року не можлива.
Водночас, сторони в договорі передбачили, що у разі зміни реквізитів достатньо надіслати повідомлення, укладання додатковою угоди не вимагається.
Позивачем були вчинені дії, щодо повідомлення про зміну реквізитів, відповідачу вони були відомі з грудня 2013 року, зазначені обставини підтвердив повноважний представник відповідача у судовому засіданні, а отже останній мав оплатити існуючий борг.
Також, суд критично ставиться до тверджень відповідача, щодо тривалості судового процесу і як наслідок до не оплати відповідачем боргу у період з 21 травня 2014 року по 16 грудня 2014 року.
Водночас, в договорі або чинному законодавстві України не існує відкладальної умови оплати отриманих товарів або послуг, у разі порушення справи у суді, щодо спірних правовідносин.
Відтак, враховуючи усе зазначене вище, заявлені до стягнення розмір трьох процентів річних та інфляційних втрат є арифметично вірними, відповідають вимогам чинного законодавства та не суперечать положенням договору, позовні вимоги про стягнення з відповідача вказаних сум підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно статті 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до статті 49 ГПК України оплата судових витрат в сумі 1 378 грн. 00 коп. покладається на відповідача.
Керуючись статтями 49, 81 - 1, 82 - 85 ГПК України, суд -
1. Позов задовольнити.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст складено "17" жовтня 2016 року

Суддя Торчинюк В.Г.