ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2016 р.Справа № 916/2275/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ліпчанської Н.В.,

суддів: Лисенко В.А., Ярош А.І.,

за участю секретаря судового засідання Молодова В.С.

та представників сторін:

від відповідача: ОСОБА_1 за довіреністю б/н від 07.10.2015р.,

представник позивача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 підприємства "КОМПАНІЯ РЕАЛ ФАРМ"

на ухвалу господарського суду Одеської області від 22.08.2016р. про забезпечення позову

у справі №916/2275/16

за позовом: Спільного українсько-естонського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД",

до відповідача: ОСОБА_2 підприємства "КОМПАНІЯ РЕАЛ ФАРМ",

про стягнення 4.427.851,31 грн. та зобовязання повернути поставлений, але не реалізований товар,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Одеської області знаходиться справа №916/2275/16 за позовом Спільного українсько-естонського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" до відповідача ОСОБА_2 підприємства "КОМПАНІЯ РЕАЛ ФАРМ" про стягнення 4.427.851,31 грн. та зобовязання повернути поставлений, але не реалізований товар.

До позовної заяви Спільне українсько-естонське підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" додало заяву про застосування заходів забезпечення позову, в якій просило суд накласти арешт на грошові кошти, які належать відповідачу, що знаходяться на будь-якому іншому рахунку в банківських чи фінансових установах в розмірі заявлених позовних вимог, накласти арешт на майно (лікарські засоби та вироби медичного призначення), яке належить на праві власності відповідачу та знаходиться за адресою:

1) Аптека №1, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 118/3;

2) Аптека №12, за адресою: м. Одеса, пр-т Маршала Жукова, 3-А;

3) Аптека №32, за адресою: м. Одеса, пр-т Ак. Глушка,22/1;

4) Аптека №13, за адресою: м. Одеса, пр-т Ак. Глушка,22;

5) Аптека №31, за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 81;

6) Аптека № 28, за адресою: м. Одеса, вул. Довженка, 8;

7) Аптека №17, за адресою: м. Одеса, б-р Французький, 22, корпус 5, прим. 7н;

8) Аптека №2, за адресою: м. Одеса, пр-т Добровольського, 73-А;

9) Аптека №3, за адресою: м. Одеса, пр-т Добровольського, 148;

10) Аптека №5, за адресою: м. Одеса, пр-т Добровольського, 89;

11) Аптека №6, за адресою: м. Одеса, вул. Мельницька,10;

12) Аптека №8, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 62/1;

13) Аптека №18, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова,86;

14) Аптека №33, за адресою: м. Одеса, б-р Італійський, 6 , прим. 101

в межах заявлених позовних вимог (а.м.о.у. 4-6).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.08.2016р. (суддя Власова С.Г.) вищевказану заяву задоволено частково, накладено арешт на майно (лікарські засоби та вироби медичного призначення) в межах заявленої суми боргу у розмірі 4.427.851,31 грн. та судових витрат в сумі 70.118,72 грн., яке належить на праві власності відповідачу та знаходиться за вищезазначеними адресами.

В іншій частині заяви відмовлено.

Ухвала суду обґрунтована положеннями ст. ст. 66, 67 ГПК України та вмотивована обґрунтованістю підстав, зазначених позивачем у заяві, а саме суд прийняв до уваги те, що суть позову полягає у вимогах позивачів про стягнення боргу, відсотків річних та про зобовязання повернути поставлений, але нереалізований товар.

Враховуючи, що позовні вимоги мають майновий характер та їх розмір достатньо суттєвий, місцевий господарський суд визнав доведеною обґрунтованість доводів позивача стосовно того, що у випадку незастосування заходів забезпечення позову існує вірогідність неповернення грошових коштів та поставленого, але не реалізованого товару позивача.

Місцевий господарський суд погодився із позицією заявника про те, що реалізація поставленого позивач товару іншим особам унеможливить або ускладнить процес захисту (відновлення) оспорюваних прав.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою Приватне підприємство "КОМПАНІЯ РЕАЛ ФАРМ" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу сторона посилається на те, що місцевий господарський суд фактично вирішив спір по суті. Разом з тим, відповідач зазначає, що він здійснював погашення заборгованості за отриманий товар перед позивачем, на підтвердження чого надав виписки з банківської установи.

Представник позивача заперечує проти апеляційної скарги, надав усні пояснення, визнавши ухвалу місцевого суду такою, що прийнята із додержанням матеріальних та процесуальних норм права.

Апеляційним судом було витребувано матеріали справи №916/2275/16 для перевірки всіх обставин справи для вирішення питання щодо обґрунтованості накладення арешту згідно оскаржуваної ухвали суду, після чого її одразу було повернуто до місцевого господарського суду для продовження розгляду справи по суті.

Також апеляційним судом ухвалою від 27.09.2016р. з Акціонерного банку "Південний" в строк до 03.10.2016р. було витребувано інформацію щодо залишку грошових коштів на рахунках ОСОБА_2 підприємства "КОМПАНІЯ РЕАЛ ФАРМ". Однак, жодної інформації від АБ "Південний" на час прийняття цієї постанови не надійшло.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що ухвалу господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення цього майна з-під арешту.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, оцінюючи ймовірність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову та наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, господарський суд враховує таке.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги (п.1 постанови пленуму ВГСУ №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" із змінами і доповненнями, внесеними Постановами Пленуму Вищого господарського суду України №2 від 16.01.2013р., №6 від 10.07.2014р.).

Обґрунтовуючи заяву позивач зазначив, що між сторонами у спорі укладено Договір поставки №51797 від 22.10.2014р., згідно з яким позивач поставив відповідачу лікарські засоби та вироби медичного призначення. Станом на 09.08.2016р. сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 3.689.876,09 грн. Крім того, позивач, у відповідності до умов Договору, нарахував проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 737.975,22 грн.

Заявник вказує, що звернувся до відповідача з вимогою про оплату поставленого товару та погашення заборгованості, проте, відповіді не отримав, а заборгованість відповідачем не сплачена.

Разом з тим, позивач зазначає, що відповідач ухиляється від проведення звірки взаєморозрахунків та заперечує факт наявності заборгованості перед позивачем і отримання товару від нього.

З огляду на зазначене та значну суму заявлених позовних вимог, позивач вважає за необхідне накласти арешт на рахунки та майно відповідача.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Засоби забезпечення позову є важливою гарантією захисту і реального поновлення прав учасників судового процесу. Поняття засобів забезпечення позову визначається як застосування судом процесуальних засобів тимчасового характеру, які гарантують можливість реалізації позовних вимог або сприяють забезпеченню існуючого положення між сторонами до винесення судового акту. Правова позиція Вищого господарського суду України з приводу окремих питань застосування судами забезпечення позову викладена у Постанові Пленуму ВГСУ №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", згідно якої умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент предявлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількості або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Як встановлено матеріалами оскарження ухвали, за відповідачем не зареєстровано право власності на будь-яке нерухоме майно (згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 17.08.2016р., витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 17.08.2016р.; а.с.7-8).

Відтак, через відсутність зареєстрованого за відповідачем майна, місцевим господарським судом вірно встановлено існування загрози, що на момент прийняття рішення за позовом СП "Оптіма-Фарм", ЛТД", у якому заявлено як вимоги майнового, так і немайнового характеру, у відповідача будуть відсутні майно та грошові кошти, що в свою чергу унеможливить виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог позивача.

Оскільки вимога про забезпечення позову розглядається судом без виклику сторін, тягар доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Відповідно до Реєстру місць провадження діяльності з оптової та роздрібної торгівлі ЛЗ, ліцензіат, Приватне підприємство "КОМПАНІЯ РЕАЛ ФАРМ" провадить діяльність з торгівлі лікарськими засобами у більш, ніж сорока аптечних закладах (а.с. 9-10).

Місцевий господарський суд прийшов до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що відповідач до вирішення спору по суті у межах даного позову, має можливість та намір реалізувати поставлений позивачем товар, що призведе до унеможливлення та утруднення виконання рішення у майбутньому у разі задоволення позову, чим буде завдана значна шкода майновим інтересам позивача.

Так, у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат (п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011р. №16).

Згідно ст. 67 ГПК України позов забезпечується: - накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; - забороною відповідачеві вчиняти певні дії; - забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; - зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Так, оскільки позивачем у заяві зазначено про неможливість отримати інформацію про наявність грошових коштів на рахунках відповідача, не зазначено які саме рахунки відкриті на імя боржника, господарський суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 33 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку, що припущення позивача є достатньо обґрунтованими, а невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити та зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що ухвала суду прийнята з дотриманням норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101 103, 105-106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 підприємства "КОМПАНІЯ РЕАЛ ФАРМ" - залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Одеської області від 22.08.2016р. по справі №916/2275/16 - залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий Н.В. Ліпчанська

Суддя В.А. Лисенко

Суддя А.І. Ярош