УХВАЛА

29.09.2016Справа № 910/25360/15

Суддя Привалов А.І., розглянувши

скаргу публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк"

на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої

служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві

у справі № 910/25360/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк";

до комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів

Шевченківського району";

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Скарабей"

про стягнення 20 000,00 грн.

Представники сторін:

від скаржника: Максименко В.О., довіреність № 198 від 1.03.2014р.;

від відповідача: не з'явився;

від ВДВС: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2015р у справі №910/25360/15 позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" на користь публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" 20 000,00 грн. - помилково перерахованих коштів.

18.12.2015р. на виконання вказаного рішення суду видано відповідний наказ.

27.07.2016р. на адресу Господарського суду міста Києва суду надійшла скарга позивача на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, на підставі винесеної державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 30.06.2016р., згідно якої наказ Господарського суду міста Києва у справі № 910/25360/15 від 18.12.2015р. було повернуто на тій підставі, що не виявлено майна, на яке можливе звернення стягнення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2016р. скаргу публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" у справі №910/25360/15 прийнято до провадження, розгляд скарги призначений на 01.09.2016р.

Присутній у судовому засіданні 01.09.2016р. представник скаржника підтримав заявлені вимоги повністю.

Представники відповідача та ВДВС у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, витребувані судом докази не подали.

Ухвалою Господарського суду міста від 01.09.2016р. розгляд скарги відкладено на 29.09.2016р.

09.09.2016р. через загальний відділ господарського суду від скаржника надійшли додаткові пояснення та докази.

29.09.2016р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником ДВС було подано письмові заперечення на скаргу та копії матеріалів виконавчого провадження.

Присутній у судовому засіданні 01.09.2016р. представник скаржника підтримав заявлені вимоги повністю.

Представники боржника та органу державної виконавчої служби в судове засідання вдруге не з'явились, про причини неявки господарський суд не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-2 ГПК України, неявка боржника, стягувача чи представника органу державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представника органу державної виконавчої служби та за наявними у справі доказами.

Розглянувши скаргу та наявні у справі докази, заслухавши пояснення представника скаржника, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.01.2016р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 49797440, на підставі заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження.

Постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем було надано боржнику термін на самостійне виконання постанови.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Частинами 1 та 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

В подальшому, 12.03.2016р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою було на підставі виконавчого документа накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках, зазначених у даній постанові.

При винесенні постанови про арешт коштів боржника, державний виконавець діяв на підставі ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначена постанова була скерована за належністю до банківських установ для виконання.

Матеріали виконавчого провадження містять відповіді банківських установ щодо неможливості виконання зазначеної постанови, у зв'язку з відсутністю коштів на вказаних рахунках боржника.

30.06.2016р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 2. ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, зокрема, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

Стягувач, не погоджуючись з постановою державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», звернувся з даною скаргою до суду, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що державним виконавцем не в повному обсязі були вчиненні дії, направлені на виконання виконавчого документу, а саме: не здійснено вихід за місцезнаходженням боржника з метою встановлення наявності майна боржника; не отримано копію балансу боржника з метою перевірки наявності майна, яке належить йому на праві повного господарського відання; не здійснено запитів до всіх державних органів щодо наявності за боржником зареєстрованого на праві повного господарського відання майна.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право:

- з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну;

- безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища;

- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

- накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

- здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Приписами п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (далі - Інструкція) передбачено, що організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Проте, під час дослідження копій матеріалів виконавчого, наданих державним виконавцем на вимогу суду, встановлено, що державним виконавцем не було направлено запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо), що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, державний виконавець не здійснив вихід за місцезнаходженням боржника, що також підтверджується матеріалами виконавчого провадження, копії яких наявні у матеріалах справи.

Таким чином, з наявних у матеріалах справи доказів не вбачається вчинення державним виконавцем всіх необхідних дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Згідно з п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17 жовтня 2012 року № 9, за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому, господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

З огляду на вищенаведене, судом встановлено, що державним виконавцем було вчинено не всі необхідні дії з метою належного виконання рішення суду, а тому скарга публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Скаргу публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві задовольнити.

2. Визнати недійсною постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.06.2016р., винесену державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 30.06.2016р. в рамках виконавчого провадження 49797440 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/25360/15, виданого 18.12.2015р. про стягнення з комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь банк» 20 000,00 грн. помилково перерахованих коштів.

3. Зобов'язати державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві провести всі необхідні дії з метою повного виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/25360/15, виданого 18.12.2015р. про стягнення з комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь банк» 20 000,00 грн. помилково перерахованих коштів.

Суддя А.І. Привалов