ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.10.2016 Справа № 905/565/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК "Укрсплав", м.Донецьк

про стягнення 11253743,55 доларів США та 3514120грн96коп.

Суддя Говорун О.В.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 19/3-02/145 від 19.11.2015;

від відповідача - не з'явився.

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - позивач) звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК "Укрсплав" (далі - відповідач) про стягнення 11264397,75 доларів США, з яких прострочена заборгованість за кредитом 10000000 доларів США, прострочена заборгованість за процентами 1152718,96 доларів США, 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту 101843,70 доларів США, 3% річних за несвоєчасне погашення процентів 9835,09 доларів США.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем 18.07.2012 був укладений договір кредитної лінії №26-15-23/12 та додаткові договори до нього. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, але відповідач, в свою чергу, зобовязання за кредитним договором не виконав, у звязку з чим утворилась заборгованість перед позивачем, яку позивач просить стягнути.

Позивачем неодноразово збільшувався розмір позовних вимог, згідно останнього розрахунку заборгованості, просив стягнути з відповідача 10000000 доларів США кредитних коштів, 1253743,55 доларів США процентів за користування кредитом, 3191993,08грн-3% річних нарахованих за несвоєчасне виконання грошового зобовязання з повернення кредиту, 322127,88грн-3% річних нарахованих за несвоєчасне виконання грошового зобовязання з повернення процентів за користування кредитом (т.2 а.с.44-56).

Крім того, 19.04.2016 позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на грошові кошти відповідача в межах суми позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не зявився, відзив на позов не надав, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому справу, на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Суд, заслухавши представника позивача та дослідивши письмові докази у судовому засіданні, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

18.07.2012 між позивачем та відповідачем був укладений договір кредитної лінії №26-15.23/12 (далі - договір), що діє зі змінами та доповненнями внесеними:

- додатковим договором № 1 від 18.10.2012;

- додатковим договором № 2 від 16.08.2013;

- додатковим договором № 3 від 23.01.2014;

- додатковим договором № 4 від 14.05.2014;

- додатковим договором № 5 від 25.09.2014;

- додатковим договором № 6 від 25.09.2014;

- додатковим договором № 7 від 29.05.2015;

- додатковим договором № 8 від 30.06.2015 (т.1 а. с. 8-26).

Відповідно до п.2.1 договору, з урахуванням внесених додатковими угодами змін до нього, банк зобовязується надати на умовах цього договору, а позичальник зобовязується отримати належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку та умовах визначених цим договором.

Згідно з п.2.2 договору, в редакції визначеній додатковим договором № 8 від 30.06.2015, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 01.10.2015 (а.с. 25-26).

Пунктом 2.3.3 договору, в редакції визначеній додатковим договором № 8 від 30.06.2015, сторони погодили збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування в строки згідно з таким графіком: по 30.09.2015 (включно) - 10000000 доларів США; з 01.10.2015 - 0,00доларів США.

Відповідно до п.2.7 договору, за користування кредитом позичальник зобовязаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених цим договором. Проценти нараховуються банком за фіксованою процентною ставкою.

Згідно з п.п.2.7.1, 2.7.4 п.2.7 договору, в редакції визначеній додатковим договором № 5 від 25.09.2014, проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі процентної ставки в розмірі 11,25% річних, крім траншів кредиту, наданих після 29 серпня 2014 року (включно), а яким процентна ставка встановлюється в розмірі 11,75 процентів річних з 29.08.2014 включно. У випадку порушення зобовязань позичальника, встановлених пунктами 5.3.6, 5.3.9, 5.3.14 цього договору банк встановлює процентну ставку в розмірі 12,75 процентів річних, починаючи з першого дня звітного місяця, що слідує за місяцем, в якому відбулось порушення зобовязань позивальника, та закінчується останнім днем місяця, в якому таке зобовязання буде виконане/дотримане. Сторони домовились, що встановлення процентної ставки за користування кредитом відповідно до цього пункту договору не ї зміною в односторонньому порядку умов цього договору.

Крім того, порядок нарахування процентів за користування кредитом був визначений п.1.5 додаткового договору № 8 від 30.06.2015.

Точно в строки, обумовлені цим договором, погашати кредит та своєчасно у визначені цим договором строки сплачувати плату (проценти) за користування кредитом, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобовязань за цим договором на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі, а також у повному обсязі всі інші платежі та відшкодувати завдані збитки (п.5.3.2. договору).

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, що підтверджується виписками по особовим рахункам, платіжними дорученнями, меморіальними ордерами, розпорядженнями про видачу кредитних коштів (а.с.31-180).

На час прийняття рішення у справі доказів про сплату відповідачем кредиту в розмірі 10000000 доларів США, процентів за користування кредитом в сумі 1253743,55 доларів США до суду не надано.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується зі ст.526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В порушення зазначених вимог закону та договору, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, отримані кошти у встановлені строки не повернув, плату за кредит банку своєчасно та в повному обсязі не сплатив.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом в сумі 10000000 доларів США та 1253743,55 доларів США відповідно, є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доказами, що містяться у справі, та, відповідно, такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахованих 3% річних на грошове зобовязання відповідача по сплаті кредиту та процентів за користування кредитом, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню повністю, а саме в сумі 3191993грн08коп. та 322127грн88коп. відповідно.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову, оскільки заявником не надано жодних документів на підтвердження неможливості або утруднення виконання рішення суду у справі у разі невжиття таких заходів.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, судом зазначається, що, на підставі ст. 38 ГПК України, господарський суд витребовує докази за наявності відповідного клопотання, у разі неможливості самостійно надати докази сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими що підлягають задоволенню повністю.

Господарські витрати розподілити відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК "Укрсплав" (83009, м.Донецьк, вул.Новоросійська, 8, ідентифікаційний код юридичної особи 33393752) на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м.Київ, вул.Госпітальна, 12-г, рахунок № НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк", МФО 300465, ідентифікаційний код юридичної особи 000320 доларів США заборгованість за кредитом, 1253743,55 доларів США - заборгованість за процентами, 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту 3191993грн08коп., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів 322127грн.88коп. та судовий збір у розмірі 206700грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, через господарський суд, який розглянув справу.

Повний текс рішення складений 10 жовтня 2016 року.

Суддя О.В. Говорун