ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" жовтня 2016 р.Справа № 916/4514/15

Господарський суд Одеської області у складі колегії суддів:

головуючий суддя - Мостепаненко Ю.І., судді: Зайцев Ю.О., Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Бобошко А.В.

за участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача ОСОБА_1 (довіреність б/н від 01.08.2016р.);

від третіх осіб не зявились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом приватного акціонерного товариства "ЕФЕС УКРАЇНА"

до відповідача - державного підприємства "Одеська залізниця"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 273 770, 84 грн., -

встановив:

Приватне акціонерне товариство "ЕФЕС УКРАЇНА" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до державного підприємства "Одеська залізниця", в якій просить суд стягнути з відповідача 273 770,84 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно умов договору відповідального зберігання № СОХ-43 від 11.04.2014р., укладеного між ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА" (поклажодавець) та ФОП ОСОБА_3 (зберігач), 13.08.2014р. зі станції відправлення - Донецьк ІІ Донецької залізниці на станцію призначення Долинську Одеської залізниці було відправлено вантаж пиво в кількості 14 148бут., про що складено залізничну накладну № 51966620.

Як зазначає позивач у позовній заяві, загальна вартість пива, що направлялось на адресу ФОП ОСОБА_3 за залізничною накладною № 51966620, становить 414 452,32грн.

Вказаний вантаж мав бути доставлений на станцію призначення не пізніше 24:00год. 16.08.2014р., проте, в порушення вимог законодавства щодо строків доставки, вантаж був доставлений на станцію призначення лише 23.12.2014р., тобто із простроченням доставки на 129 днів.

При комісійній видачі вантажу на станції призначення було виявлено недостачу вантажу в кількості 211 бутилок пива, про що складено комерційний акт АА № 023616/13 від 26.12.2014р. Як вказує позивач, загальна вартість вантажу, недостачу якого виявлено, становить 2 009, 58 грн.

Після отримання вантажу зберігачем ФОП ОСОБА_3 за участю представника ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА" складено акт приймання продукції за якістю № 1 від 26.12.2014р., згідно якого встановлено псування пива в кількості 23 485 пляшок загальною вартістю 268 706,42грн. внаслідок спливу терміну придатності, спричиненим затриманням доставки продукції. З огляду на зазначене, ФОП ОСОБА_3 було повернуто позивачу товар на загальну суму 268 706,42грн., що підтверджується накладною на повернення № 101 від 26.12.2014р.

На підставі зазначеного, ФОП ОСОБА_3 - здійснила переуступний напис на залізничній накладній № 51966620, яким - у порядку ст.133 Статуту залізниць України - передала право на предявлення позову відправнику - ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА".

Перелічені обставини і стали підставою для звернення ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА" до господарського суду Одеської області з позовом, в якому позивач просить суд стягнути з ДП "Одеська залізниця": збитки за недостачу вантажу у розмірі 2 009, 58 грн. та збитки за псування вантажу у розмірі 268 706, 42 грн., штраф за прострочення доставки вантажу в розмірі 3 054, 84 грн.

10.11.2015р. ухвалою господарського суду Одеської області суддею Петренко Н.Д. порушено провадження по справі № 916/4514/15 за даним позовом.

04.01.2016р. до господарського суду Одеської області від ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА" надійшла заява про зміну підстав позову, відповідно до якої позивач зазначив, що кінцевим отримувачем вантажу за залізничною накладною № 51966620 виступала ФОП ОСОБА_3 (на виконання вимог договору відповідального зберігання № СОХ-43 від 11.04.2014р.), при цьому, одержувачем вантажу за залізничною накладною № 51966620 був ФОП ОСОБА_2, який після отримання вантажу здійснив його доставку ФОП ОСОБА_3.

З огляду на встановлення недостачі та псування вантажу, яке виникло внаслідок прострочення доставки, довіреністю від 30.12.2014р. ФОП ОСОБА_2 доручив ФОП ОСОБА_3 здійснити від його імені комплекс дій, передбачених законодавством України, зокрема, п.133 Статуту залізниць України та п.2. Правил заявлення та розгляду претензій, направлених на передачу вантажовідправнику за залізничною накладною № 51966620 від 13.08.2014р., а саме ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА", права на предявлення претензій та позову до ДП „Одеська залізниця, в тому числі, засвідчити переуступний напис.

На підставі зазначеного, ФОП ОСОБА_3 - від імені ФОП ОСОБА_2 - здійснила переуступний напис на залізничній накладній № 51966620 від 13.08.2014р., яким - у порядку ст.133 Статуту залізниць України - передала право на предявлення позову відправнику - ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА".

Враховуючи ст. 22 ГПК України та те, що суд не перейшов до розгляду справи по суті на момент подання заяви про зміну підстав позову, судом прийнято зазначену заяву позивача до розгляду.

11.01.2016р. в судовому засіданні представником позивача разом з клопотанням про залучення до матеріалів справи додаткових документів (вх. № 308/16) надано суду оригінали: комерційного акту АА № 023616/13 від 26.12.2014р., залізничної накладної № 51966620, довідки ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА" № 14/4-166 від 31.03.2015р.

21.01.2016р. до господарського суду від відповідача надійшло клопотання (вх. № 1347/16) про призначення справи № 916/4514/16 до колегіального розгляду.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області № 90 від 20.01.2016р., та відповідно до п.2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у зв'язку з перебуванням судді Петренко Н.Д. з 13.01.2016р. на лікарняному, по справі № 916/4514/15 призначено повторний автоматичний розподіл справи, згідно якого справу передано на розгляд судді господарського суду Одеської області Мостепаненко Ю.І.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.01.2016р. справу прийнято до провадження суддею Мостепаненко Ю.І., розгляд справи призначено на 24.02.2016р.

22.02.2016р. до господарського суду від відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 4292/16), в якому останній зазначає, що вагон № 24626426 з 14.08.2014р. по 17.12.2014р. знаходився на станції Яснувата Донецької залізниці (довідка Інформаційно-обчислюваного центру Одеської залізниці), при цьому цей населений пункт на підставі розпорядження КМУ № 1085 від 07.11.2014р. - включено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Таким чином, відповідач, вважає, що обставини, які склались в межах спірних правовідносин, виникли не з вини ДП „Одеська залізниця, з огляду на що, немає підстав для задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні 24.02.2016р. представником відповідача надано додаткові письмові пояснення по справі (вх. № 4647/16), згідно яких зазначено, що на території Донецької області проходить антитерористична операція, таким чином, неналежне виконання перевізником вимог договору перевезення стало наслідком непереробної сили обставинами форс-мажору, що є підставою для звільнення перевізника від відповідальності за нестачу, псування та прострочення доставки вантажу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.02.2016р., розгляд справи відкладено на 16.03.2016р. згідно ст. 77 ГПК України.

Ухвалами господарського суду Одеської області від 25.02.2016р.:

- зобовязано ДП „Донецька залізниця надати суду: залізничну накладну №51966620 від 13.08.2014р., складену на станції Донецьк-2 Донецької залізниці, оригінал та належним чином засвідчену копію акту загальної форми №227 від 17.12.2014р., складеного на станції ОСОБА_4 Донецької залізниці.

- зобовязано ДП „Одеська залізниця надати суду: залізничну накладну № 51966620 від 23.12.2014р., складену на станції Долинська Одеської залізниці; оригінал акту загальної форми № 275 від 20.12.2014р., складеного на станції Знаменка Одеської Залізниці; оригінал та належним чином засвідчену копію акту загальної форми № 4793 від 19.12.2014р., складеного на станції Знаменка Одеської залізниці.

11.03.2016р. до господарського суду Одеської області від ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА" надійшли письмові заперечення на відзив та пояснення відповідача (вх. № 6048/16), згідно з якими позивач зазначає, що посилання відповідача на обставини непереробної сили є необґрунтованими, оскільки розпорядження КМУ № 1085 від 07.11.2014р., яким включене Ясинувата до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, було прийняте майже через 3 місяці після того, як вантаж мав бути доставлений до станції призначення. Таким чином, не має жодного причинно-наслідкового зв`язку між невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної доставки та збереження вантажу та віднесенням станції Ясинувата до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Також, позивач зазначає, що відповідачем не надано сертифікату Торгово-промислової палати України про настання обставин непереробної сили, який, відповідно до чинного законодавства, є єдиним належним доказом їх настання.

15.03.2016р. до господарського суду на виконання ухвали суду від 25.02.2016р. від ДП „Донецька залізниця надійшли письмові пояснення (вх. № 6313/16), згідно яких підприємство повідомило, що не має доступу до перевізних документів, витребуваних судом, з огляду на те, що знаходиться в стадії припинення та територіально розташована в зоні АТО.

15.03.2016р. до суду від відповідача надійшло клопотання (вх. № 2-1344/16), згідно якого ДП „Одеська залізниця просить суд залучити до участі у справі в якості іншого відповідача - ДП „Донецька залізниця, оскільки вантаж було відправлено зі станції Донецьк ІІ Донецької залізниці та в період з 14.08.2014р. по 17.12.2014р. вагон із вантажем знаходився на станції Яснувата Донецької залізниці.

16.03.2016р. в судовому засіданні представником відповідача було надано:

- копію та оригінал акту загальної форми № 4793 від 19.12.2014р., складеного на станції Знаменка Одеської залізниці, оригінал акту загальної форми №227 від 17.12.2014р., складеного на станції ОСОБА_4 Донецької залізниці, оригінал акту загальної форми № 275 від 20.12.2014р., складеного на станції Знам`янка Одеської Залізниці, інформацію про дислокацію та стан вагонів з 14.08.2014р. по 17.12.2014р.

- клопотання (вх.№2-1390/16), в якому ДП „Одеська залізниця просить суд залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 та фізичну особу-підприємця ОСОБА_3. В обґрунтування заявленого клопотання відповідач зазначає, що вантаж за залізничною накладною № 51966620 отримав ФОП ОСОБА_2, комерційний акт АА № 023616/13 від 26.12.2014р. складено також за участю ФОП ОСОБА_2, при цьому, переуступний напис здійснено ФОП ОСОБА_3 З метою встановлення особи, яка дійсно мала право здійснювати переуступний напис на залізничній накладній, відповідач вважає, що ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 мають бути залучені до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

- клопотання про продовження розгляду справи (вх. № 2-1389/16).

Ухвалами господарського суду Одеської області від 16.03.2016р.:

- задоволено клопотання відповідача (вх. № 2-1389/16) та продовжено строк розгляду справи № 916/4514/15 до 04.04.2016р., згідно ст. 69 ГПК України.

- розгляд справи відкладено на 30.03.2016р., згідно ст. 77 ГПК України.

28.03.2016р. до господарського суду від позивача надійшли письмові заперечення на клопотання відповідача (вх. № 7663/16), згідно яких ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА" повністю заперечує щодо задоволення клопотань ДП „Одеська залізниця про залучення до справи іншого відповідача - ДП „Донецька залізниця та третіх осіб, посилаючись на ст. 131 Стату Залізниць України, згідно якої встановлено, що претензії, які виникли з приводу перевезення вантажів, заявляються залізниці призначення. Також, позивач зазначає, що саме ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА" є вантажовідправником та власником вантажу, який зазнав збитків внаслідок неналежного виконання ДП „Одеська залізниця своїх обов`язків щодо своєчасної доставки та збереження вантажу. Ні у ФОП ОСОБА_3, ні у ФОП ОСОБА_2 не існує жодного юридичного інтересу у даній справі.

29.03.2016р. до господарського суду надійшло клопотання відповідача (вх. № 7942/16) про призначення справи № 916/4514/15 до колегіального розгляду.

В судовому засіданні 30.03.2016р. розглянуто клопотання відповідача про залучення до участі у справі, в якості іншого відповідача - ДП „Донецька залізниця, та відмовлено в його задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 24 ГПК України, господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Відповідно до ч.3 ст. 21 ГПК України відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА", як позивачем по справі, не заявлено щодних позовних вимог до ДП „Донецька залізниця, а отже у суду відсутні правові підставі для залучення ДП „Донецька залізниця до участі у справі в якості іншого відповідача.

Ухвалами господарського суду Одеської області від 30.03.2016р.

- на підставі ст. 27 ГПК України залучено до участі у справі № 915/4514/15, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - фізичних осіб-підприємців ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

- враховуючи клопотання відповідача та на підставі ст. 4-6 ГПК України, - справу №916/4514/15 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області.

Згідно розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області № 440 від 30.03.2016р. призначено автоматичний розподіл справи № 916/4514/15 для визначення складу колегії суду, відповідно до якого справу № 916/4514/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Мостепаненко Ю.І., судді: Малярчук І.А., Никифорчук М.І.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.03.2016р. зазначеною колегією суддів прийнято до провадження справу № 916/4514/15, розгляд справи призначено на 25.04.2016р.

Ухвалами господарського суду Одеської області від 25.04.2016р.:

- продовжено строк розгляду справи до 14.06.2016р., згідно ст. 69 ГПК Украни;

- відкладено розгляд справи на 01.06.2016р., згідно ст. 77 ГПК України.

25.04.2016р. до господарського суду від ФОП ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення (вх. № 10484/16) та від ФОП ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення (вх. № 10486/16), згідно яких треті особи зазначають, що 11.04.2014р. між ФОП ОСОБА_3 (довіритель) та ФОП ОСОБА_2 (повірений) було укладено договір доручення, відповідно до п.1.1. якого в порядку та на умовах, передбачених даним договором, довіритель доручає, а повірений приймає на себе зобовязання на протязі строку дії договору здійснювати від імені та за рахунок довірителя наступні юридичні дії: виступати вантажоотримувачем та здійснювати в місці поставки приймання товару, який поставляється довірителю, від слідуючих вантажовідправників (та/або їх перевізників): ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА" (вантажовідправник) за договором відповідального зберігання № СОХ-43 від 11.04.2014р., укладеного між довірителем та ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА" (договір зберігання), та/або інших вантажовідправників, постачальників товару по іншим договорам, про що повірений повинен бути проінформований на умовах та в порядку, передбаченим даним договором.

Крім того, 11.04.2014р. фізична особа-підприємець ОСОБА_3 на підставі довіреності № 15 від 11.04.2014р. доручила фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 вчиняти від її імя та за її рахунок наступні юридичні дії:

- виступати вантажоодержувачем і здійснювати в місці поставки приймання товару, що поставляється довірителю, від наступних вантажовідправників (та/або їх перевізників): ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА" (вантажовідправник), за договором відповідального зберігання № СОХ-43 від 11.04.2014р., укладеного між довірителем та ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА" (договір зберігання), та/або інших вантажовідправників, постачальників товару по іншими договорами, про що повірений повинен бути проінформований.

- приймати від вантажовідправника (та або його перевізника) товарно-супровідні документи, в тому числі залізничну накладну, з правом підпису;

- брати участь у складені комерційного акта, актів загальної форми, актів приймання товару, інших актів (у разі необхідності) з правом підпису;

- здійснювати розвантаження товару з прибулого транспортного засобу;

- здійснювати вивезення товару з місця поставки та доставку товару на склад довірителя;

- здійснювати інші дії за вказівкою довірителя.

13.08.2014р. позивачем ФОП ОСОБА_2 - одержувачу було направлено вантаж за залізничною накладною № 51966620. При комісійній видачі вантажу за залізничною накладною № 51966620 на станції призначення 26.12.2014р. був присутній ОСОБА_2, за участю якого складено комерційний акт АА № 023616/13 від 26.12.2014р. про недостачу частини вантажу.

Після складання комерційного акту, ФОП ОСОБА_2 доставив вантаж ФОП ОСОБА_3, яка в процесі приймання вантажу встановила факт часткового псування вантажу, яке виникло внаслідок спливу терміну його придатності, що відбулося на підставі прострочення доставки вантажу. З огляду на це, ФОП ОСОБА_3 було повернуто позивачу товар на загальну суму 268 706,42грн., що підтверджується накладною на повернення № 101 від 26.12.2014р.

Внаслідок зазначеного, довіреністю від 30.12.2014р. ФОП ОСОБА_2 доручив ФОП ОСОБА_3 здійснити від його імені комплекс дій, передбачених законодавством України, зокрема, п.133 Статуту залізниць України та п.2. Правил заявлення та розгляду претензій, направлених на передачу вантажовідправнику за залізничною накладною № 51966620 від 13.08.2014р., а саме ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА", права на предявлення претензій та позову до ДП „Одеська залізниця, в тому числі, засвідчити переуступний напис.

25.04.2016р. до господарського суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення (вх. № 10500/16), згідно яких останній повідомив суд про наявність чисельних помилок у комерційному акті АА № 023616/13 від 26.12.2014р. щодо визначення кількості пива при недостачі, задвоєння даних про наяне пиво. Також, до письмових пояснень позивачем надано акт списання від 26.02.2015р. отриманого від ФОП ОСОБА_3 пива за накладною на повернення № 101 від 26.12.2014р.

01.06.2016р. від відповідача надійшов додатковий відзив на позов (вх. № 13656/16), згідно якого останній просить суд відмовити в задоволенні позову, зазначаючи, що перевезення вантажу за залізничною накладною № 51966620 від 13.08.2014р. здійснювалось на підставі договору № 218 від 24.12.2013 року про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, укладеного між ДП Донецька залізниця (Перевізник) та ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА" (Вантажовласник). Таким чином, ДП „Одеська залізниця не повинна нести відповідальність за неналежне виконання ДП Донецька залізниця своїх обов`язків за договором № 218 від 24.12.2013р.

Судове засідання, призначене на 01.06.2016р. не відбулось, у звязку з перебуванням головуючого судді Мостепаненко Ю.І. у відпустці 01.06.2016р., про що господарським судом Одеської області складено відповідну довідку.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області № 604 від 02.06.2016 р., приймаючи до уваги перебування членів колегії судді Малярчук І.А. та судді Никифорчука М.І. у відпустці, по справі № 916/4514/15 призначено повторний автоматичний розподіл справи для внесення змін до складу колегії суддів, згідно якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Мостепаненко Ю.І., судді: Бездоля Ю.С., Волков Р.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.06.2016р.зазначеною колегією суддів прийнято до провадження справу № 916/4514/15, розгляд справи призначено на 15.06.2016р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.06.2016р. відкладено розгляд справи на 01.08.2016р., згідно ст. 77 ГПК України.

26.07.2016р. від позивача надійшли додаткові письмові пояснення (вх. № 18593/16), які залучені до матеріалів справи.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області № 711 від 01.08.2016 р., приймаючи до уваги перебування члена колегії судді Бездолі Ю.С. у відпустці, по справі № 916/4514/15 призначено повторний автоматичний розподіл справи для внесення змін до складу колегії суддів, згідно якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Мостепаненко Ю.І., судді: Зайцев Ю.О., Волков Р.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.08.2016р. зазначеною колегією суддів прийнято до провадження справу № 916/4514/15, розгляд справи призначено на 22.08.2016р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.08.2016р. розгляд справи відкладено на 14.09.2016р. згідно ст. 77 ГПК України.

12.09.2016р. до господарського суду від позивача надійшло клопотання (вх. № 22127/16), згідно якого останній просить суд розглядати справу за відсутності представника ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА".

Ухвалами господарського суду Одеської області від 14.09.2016р.:

- строк розгляду справи продовжено до 17.10.2016р. відповідно до ст. 69 ГПК України.

- розгляд справи відкладено на 05.10.2016р. - згідно ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні 05.10.2016р. представник відповідача заперечував проти позовних вимог в повному обсязі, просив суд відмовити в їх задоволенні, надавши додаткові письмові пояснення (вх. № 24221/16).

Представники позивача та третіх осіб в судове засідання 05.10.2016р. не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно із приписами ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 05.10.2016р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

11.04.2014р. між ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА", як поклажодавцем, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, як зберігачем, було укладено договір відповідального зберігання № СОХ-43, відповідно до якого поклажодавець зобов'язався передавати, а зберігач приймати на відповідальне зберігання пиво у скляних пляшках, ПЕТ-тарі і в металевих банках, а також повертати його в цілості, в порядку і на умовах, передбачених договором, відповідно до п.1.4. договору № СОХ-43 товар, що передається на зберігання, є власністю поклажодавця.

11.04.2014р. між ФОП ОСОБА_3 (довіритель) та ФОП ОСОБА_2 (повірений) було укладено договір доручення, відповідно до п.1.1. якого в порядку та на умовах, передбачених даним договором, довіритель доручає, а повірений приймає на себе зобовязання на протязі строку дії договору здійснювати від імені та за рахунок довірителя наступні юридичні дії: виступати вантажоотримувачем та здійснювати в місці поставки приймання товару, який поставляється довірителю, від слідуючих вантажовідправників (та/або їх перевізників): ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА" (вантажовідправник) за договором відповідального зберігання № СОХ-43 від 11.04.2014р., укладеного між довірителем та ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА" (договір зберігання), та/або інших вантажовідправників, постачальників товару по іншим договорам, про що повірений повинен бути проінформований на умовах та в порядку, передбаченим даним договором.

На виконання умов договору відповідального зберігання № СОХ-43 від 11.04.2014р., 13.08.2014р. ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА по залізничній накладній № 51966620 зі станції відправлення - Донецьк II Донецької залізниці на станцію призначення - Долинську Одеської залізниці відправило на адресу ФОП ОСОБА_2 3711 паків пива у вагоні № 24626426 (ЗПП відправника Варта-Універсал М 2: 005546, 0005589 (484103 Донецьк ІІ), тара 24 000кг, нетто вантажу 50 000кг., спосіб визначення маси розрахунковий, без супроводження вантажу)

Як зазначає позивач, за залізничною накладною № 51966620 від 13.08.2014р. було направлено пиво загальною вартістю 414 452,32грн. (довідка позивача № 14/4-166 від 31.03.2015р.), а саме:

НайменуванняДата виробництваДата спливу терміну придатностіКількістьВартість за 1 пляшку (грн.)Загальна вартість (грн.)
Miller Genuine Draft (пляшка 0,5л.) 31.07.201428.01.201511009,4010 340
Белый ОСОБА_5 (пляшка 0,5л)21.07.201418.01.201554006,0732 778
Старый Мельник из бочонка Мягкое (пляшка 0,5л)19.07.201416.01.201530248,0124 222,24
Старый Мельник из бочонка Бархатное (пляшка 0,5л)05.07.201402.01.201510088,018 074,08
Старьій Мельник из бочонка ОСОБА_5 (пляшка 0,5л)24.06.201421.12.201430247,5922 952,16
Старый Мельник из бочонка Нефильтрованное (пляшка 0,5л)21.06.201418.12.201410088,018 074,08
Кружка Свіжого (пляшка 0,5л)30.07.201427.01.,4258 536,00
ОСОБА_6 Живое (ПЕТ, 1л)29.07.201427.10.,5716 660,80
Белый ОСОБА_5 (ПЕТ, 1л)31.07.201430.10.,5283 318,40
Сармат Міцне (ПЕТ, 1л)21.07.201420.10.201414409,1213 132,80
Кружка Свіжого (ПЕТ, 1л)23.07.201422.10.201436008,9532 220,00
Белый ОСОБА_5 (ПЕТ, 2л)27.07.201426.10.,6978 946,56
Жигулівське (ПЕТ, 2л)01.08.201430.10.201496015,2714 659,20
Жигулівське (пляшка, 0,5л)17.07.201415.01.201522004,7910 538,00
Всього 47148 414 452,32

Як зазначає позивач, строк придатності пива визначено на підставі посвідчення якості пива до ЗН № 51966620 від 13.08.2014р.

Згідно інформації про дислокацію та стан вагонів обчислювального центру залізниці вбачається, що вагон № 24626426 з 14.08.2014р. 13:53 по 17.12.2014р. 10:10 знаходився на перегоні Яснувата Донецької залізниці

При надходженні вагону № 24626426 на попутну станцію ОСОБА_4 Донецької залізниці органом транспорту було встановлено, що при прийманні потягу на вагоні зліва наявна ЗПП 0005546, яка значиться в залізничній накладній № 51966620, справа - ЗПП 992658, яка не зазначена у накладній, проте, ЗПП справні, доступу до вантажу немає, - про що складено акт загальної форми ГУ-23 № 227 від 17.12.2014р.

При надходженні вагону № 24626426 на попутну станцію Знам`янка Одеської залізниці органом транспорту було встановлено, що за залізничною накладною № 51966620 значаться ЗПП відправника: 005546, 0005589. Зліва наявна ЗПП 0005546 справна та не порушена, проте, фактично справа перебито ЗПП відправника 992658, мається зазор 1500мм., порушен пакувальний короб, проглядається вантаж, мається доступ до вантажу. Накладенням двох стандартних механічних скруток усунуто доступ до вантажу, накладено 2 пломби ст. Знам`Янка КЦ018А, - у звязку із чим складено акт загальної форми ГУ-23 № 4793 від 19.12.2014р.

Також 22.12.2014р. станцією Знам`янка Одеської залізниці складено акт загальної форми № 275, в якому зазначені аналогічні дані, що і в акті загальної форми ГУ-23 № 4793 від 19.12.2014р.

На станції призначення Долинська Одеської залізниці на підставі актів загальної форми № 227 від 17.12.2014р. та № 275 від 22.12.2014р.- було проведено комісійну видачу вантажу за залізничною накладною № 51966620 з вагону № 24626426, згідно чого складено комерційний акт АА № 023616/13 від 26.12.2016р. В акті зазначено, що в провізному документі йдеться про 3711 пак, проте виявлено 3702 паки та 5 бутилок.

В акті, серед іншого, зазначено: „Справа по ходу движения поезда отсутствует ЗПУ отправителя. Слева по ходу движения поезда наложено ЗПУ отправителя № 0005546, которое соответствует перевозочному документу. На проушине указанного ЗПУ заметны следы сварочных работ. Также на тросе ЗПУ обнаружены следы, подтверждающие сварочные работы. Собеих сторон вагона наложены свинцовые пломбы А-018 ст. Знаменка, а также стандартные скрутки. Груз размещен хаотично внутри вагона, просматриваются поврежденные паки, бутылки вроссыпь. Из-за неровной погрузки определить количество рядов и ярусов невозможно. В нижней части погрузки стеклянная тара в упаковке по 20 и 12 бутылок, обтянута полиэтиленовой пленкой (пак). Из которых сформированы большие упаковки по 54, 84 и 55 паков в каждом.

В вагоне находится 14 сортов пива, при выдаче которого оказалось:

В пластиковой таре:

- «ОСОБА_6 Живое», 1л. по 12 бут. 120 паков;

- «Сармат міцне», 1л. по 12 бут. 120 паков;

- «Кружка Свіжого», 1л. по 12 бут. 280 паков; поврежденная упаковка 132бут. вроссыпь;

- «ОСОБА_6 ОСОБА_5», 1л. по 12 бут. 657 паков; поврежденная упаковка 19бут. вроссыпь;

- «ОСОБА_6 ОСОБА_5», 2л. по 6 бут. 703 пака;

- «Жигулівське», 2л. по 6 бут. 160 паков;

В стеклянной таре:

- «Жигулівське», 2 упаковки по 55 паков (20 бут. пак);

- «Кружка Свіжого», 10 упаковок по 54 пака (20 бут. пак);

- «Старый Мельник из бочонка Нефильтрованное», 1 упаковка по 84 пака (12 бут. пак);

- «ОСОБА_6 ОСОБА_5», 3 упаковки по 84 пака (12 бут. пак);

- «Старый Мельник из бочонка Бархатное», 1 упаковка по 84 пака (12 бут. пак);

- «Старый Мельник из бочонка Мягкое», 3 упаковки по 84 пака (12 бут. пак);

- «ОСОБА_6 ОСОБА_5», 5 упаковок по 54 пака (20 бут. пак);

- «Miller Genuine Draft», 1 упаковка повреждена в наличии 50 паков (20 бут. пак), 3 пака с поврежденной упаковкой, где не хватает 11, 14 и 15 бут.пива.

После выдачи груза выявлена недостача:

- «ОСОБА_6 Живое», 1л. - 17 бут.

- «Кружка Свіжого», 1л. по 12 бут.

- «ОСОБА_6 ОСОБА_5», 2л. по 6 бут.

- «Miller Genuine Draft», 0,5л. 80 бут.»

Зазначений комерційний акт підписано керівником станції Долинська Одеської залізниці ОСОБА_7, комерційними агентами ОСОБА_8 та ОСОБА_9, ОСОБА_2, регіональним менеджером ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА Хорламовим.

Після складення комерційного акту залишок вантажу видано одержувачу- ФОП ОСОБА_2

Після отримання вантажу ФОП ОСОБА_2 доставив його ФОП ОСОБА_3, яка, за участю представника ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА" ОСОБА_10, склала акт приймання продукції за якістю № 1 від 26.12.2014р., згідно якого встановлено псування пива в кількості 23 485 пляшок загальною вартістю 268 706,42грн. внаслідок спливу терміну придатності, спричиненим затриманням доставки продукції.

З огляду на зазначене, ФОП ОСОБА_3 було повернуто позивачу товар на загальну суму 268 706,42грн., що підтверджується накладною на повернення № 101 від 26.12.2014р., а саме:

НайменуванняКількістьВартість за 1 пляшку (грн.)Загальна вартість (грн.)
Старый Мельник из бочонка ОСОБА_5 (пляшка 0,5л)30247,5922 952,16
Старый Мельник из бочонка Нефильтрованное (пляшка 0,5л)10088,018 074,08
ОСОБА_6 Живое (ПЕТ, 1л)144011,5716 660,80
Белый ОСОБА_5 (ПЕТ, 1л)790310,5283 318,40
Сармат Міцне (ПЕТ, 1л)14409,1213 132,80
Кружка Свіжого (ПЕТ, 1л)34928,9531 253,40
Белый ОСОБА_5 (ПЕТ, 2л)421818,6978 834,42
Жигулівське (ПЕТ, 2л)96015,2714 659,20
Всього 268 706,42
Довіреністю № 28 від 30.12.2014р. ФОП ОСОБА_2 доручив ФОП ОСОБА_3 здійснити від його імені комплекс дій, передбачених законодавством України, зокрема, п.133 Статуту залізниць України та п.2. Правил заявлення та розгляду претензій, направлених на передачу вантажовідправнику за залізничною накладною № 51966620 від 13.08.2014р., а саме ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА" - права на предявлення претензій та позову до ДП „Одеська залізниця, в тому числі, засвідчити переуступний напис.

На підставі зазначеного, ФОП ОСОБА_3 - від імені ФОП ОСОБА_2 - здійснила переуступний напис на залізничній накладній № 51966620 від 13.08.2014р., яким - у порядку ст.133 Статуту залізниць України - передала право на предявлення позову відправнику - ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА".

17.04.2015р. позивач звернувся до керівника ДП «Одеська залізниця» з претензією № 12-189, в якій просив сплатити 3 054,84грн. штраф за прострочення доставки вантажу, відшкодувати 268 706,42грн. збитків, завданих псуванням вантажу, 2 009,58грн. збитків, завданих нестачею вантажу.

Листом № 40/4 від 20.05.2015р. перший заступник начальника ДП «Одеська залізниця» зазначив, що претензія не може бути прийнята до розгляду, оскільки заявником не надано документ на оприбуткування вантажу, що зіпсувався, також зазначено, що довідка про вартість та ціну продукції № 14/4-166 від 31.03.2015р., надана заявником, не є належним доказом вартості та ціни відвантаженої продукції.

05.06.2015р. позивач звернувся до керівника ДП «Одеська залізниця» ОСОБА_11 з листом № 12-234, в якій, зазначаючи про необґрунтованість листа № 40/4 від 20.05.2015р., просив розглянути та задовольнити вимоги, викладені у претензії № 12-189 від 17.04.2015р.

Листом № 50/4 від 23.06.2015р. перший заступник начальника ДП «Одеська залізниця» повідомив позивача, що вагон № 24626426 з 14.08.2014р. по 17.12.2014р. знаходився на станції Яснувата Донецької залізниці (довідка Інформаційно-обчислюваного центру Одеської залізниці), при цьому цей населений пункт на підставі розпорядження КМУ № 1085 від 07.11.2014р. - включено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Таким чином, події в зоні АТО є обставинами, які кваліфікуються як обставини не переробної сили, та є підставою для звільнення залізниці від відповідальності.

17.08.2015р. позивач звернувся до керівника ДП «Одеська залізниця» ОСОБА_11 з листом № 12-293, в якому, зазначаючи про необґрунтованість листа № 50/4 від 23.06.2015р., просив розглянути та задовольнити вимоги, викладені у претензії № 12-189 від 17.04.2015р.

Листом № 55/4 від 28.08.2015р. перший заступник начальника ДП «Одеська залізниця» повідомив позивача, що претензія № 12-189 від 17.04.2015р. була повернута останньому 23.06.2015р., подальші дії мають бути здійснені на підставі ст.. 136 Статуту залізниць України.

Перелічені обставини і стали підставою для звернення ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА" до господарського суду Одеської області з позовом, в якому, посилаючись на ст. 131 Статуту залізниць України, позивач просить суд стягнути з ДП "Одеська залізниця": збитки за недостачу вантажу у розмірі 2 009, 58 грн. та збитки за псування вантажу у розмірі 268 706, 42 грн., штраф за прострочення доставки вантажу в розмірі 3 054, 84 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, а також заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку наступних висновків.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору відповідального зберігання № СОХ-43 від 11.04.2014р., 13.08.2014р. ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА по залізничній накладній № 51966620 зі станції відправлення - Донецьк II Донецької залізниці на станцію призначення - Долинську Одеської залізниці відправило на адресу ФОП ОСОБА_2 3711 паків пива у вагоні № 24626426 (ЗПП відправника Варта-Універсал М 2: 005546, 0005589 (484103 Донецьк ІІ), тара 24 000кг, нетто вантажу 50 000кг., спосіб визначення маси розрахунковий, без супроводження вантажу).

Поряд з тим, з матеріалів справи вбачається, що 24.12.2013 року між ДП Донецька залізниця (Перевізник) та ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА" (Вантажовласник) укладено Договір № 218 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, предметом якого є надання залізницею вантажовласнику послуг, повязаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

П. 7.4 договору визначено, що він укладений на термін до 31.12.2014р.

З огляду на наявні матеріали справи, суд доходить висновку, що вантаж за залізничною накладною № 51966620 було направлено 13.08.2014р. позивачем зі станції відправлення - Донецьк II Донецької залізниці на станцію призначення - Долинську Одеської залізниці - на виконання Договору № 218 від 24.12.2013 року, укладеного між ДП Донецька залізниця (Перевізник) та ПрАТ "ЕФЕС УКРАЇНА" (Вантажовласник).

Із залізничної накладної вбачається, що відстань перевезення 590км.

Згідно інформації про дислокацію та стан вагонів обчислювального центру залізниці вбачається, що вагон № 24626426 з 14.08.2014р. 13:53 по 17.12.2014р. 10:10 знаходився на перегоні Яснувата Донецької залізниці

При надходженні вагону № 24626426 на попутну станцію ОСОБА_4 Донецької залізниці органом транспорту було встановлено, що при прийманні потягу на вагоні зліва наявна ЗПП 0005546, яка значиться в залізничній накладній № 51966620, справа - ЗПП 992658, яка не зазначена у накладній, - про що складено акт загальної форми ГУ-23 № 227 від 17.12.2014р.

При надходженні вагону № 24626426 на попутну станцію Знам`янка Одеської залізниці органом транспорту було встановлено, що за залізничною накладною № 51966620 значаться ЗПП відправника: 005546, 0005589. Зліва наявна ЗПП 0005546 справна та не порушена, проте, фактично справа перебито ЗПП відправника 992658, - у звязку із чим складено акт загальної форми ГУ-23 № 4793 від 19.12.2014р.

Вантаж, прийнятий залізницею за зазначеною залізничною накладною прибув на станцію призначення Долинську Одеської залізниці з запізненням - лише 23.12.2014р., про що свідчить відмітка станції призначення на залізничній накладній № 51966620, та комерційний акт № 023616/13 від 26.12.2014р., і не заперечується ДП „Одеська залізниця.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов'язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.

Згідно ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. за № 457, із змінами, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до п. 1.1., п. п. 1.1.1., 1.2., 2.4. Правил обчислення термінів доставки вантажів (ст. 41, 116 Статуту), затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 г. за № 644 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 г. за № 865/5086, із змінами, залізниці зобовязані доставляти вантажі за призначенням за вагонними відправками та відправками у великовантажних контейнерах за швидкістю 1 доба на кожні повні та неповні 200 км, при цьому термін доставки вантажив збільшується на 1 добу на операції, повязані з відправленням і прибуттям вантажу.

Статтею 41 Статуту залізниць України встановлено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Згідно з п. 30 залізничної накладної № 51966620, тарифна відстань перевезення складає 590 км, швидкість вантажна.

Відтак, строк доставки вантажу на станцію Долинська ДП Одеської залізниці складає 4 доби (з урахуванням 1 доби на операції, повязані з відправленням і прибуттям вантажу), починаючи з 24-ої год. 13.08.2014 р.

Отже, за залізничною накладною № 51966620 вантаж повинен був бути доставлений на станцію призначення у строк до 23 год. 59 хв. 17.08.2014 р.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу, і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Таким чином, з урахуванням наявної у матеріалах справи залізничної накладної № 51966620, та комерційного акту № 023616/13 від 26.12.2014р., з проставленими в них відмітками станції Долинська Одеської залізниці, вбачається, що вантаж прибув на станцію призначення лише 23.12.2014р. з порушенням встановленого терміну доставки.

Як вбачається з комерційного акту АА № 023616/13 від 26.12.2014 р., на станції призначення - Долинська ДП „Одеської залізниці проведено комісійну видачу вантажу за залізничною накладною № 51966620 з вагону № 24626426, згідно чого встановлено певну недостачу вантажу.

Також, позивач зазначає, що внаслідок затриманням доставки вантажу, сплив термін придатності частини вантажу, що перевозився.

З огляду на наявні в матеріалах справи комерційний акт АА № 023616/13 від 26.12.2014 р. та акти загальної форми, суд доходить висновку, що недостача вантажу у вагоні є результатом втрати вантажу під час перевезення, та псування вантажу є результатом порушення термінів його доставки, проте суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 22, 23 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених Правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Ст. 110 Статуту залізниць передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, недостачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, залізниця несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що недостача виникла з незалежних від неї причин.

За положеннями ст. ст. 114, 115 Статуту залізниць України, залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу, за псування і пошкодження вантажу у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема договору або контракту купівліпродажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну, вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером.

Статтею 314 ГК України, яка кореспондується з пунктом 110 Статуту залізниць України, встановлено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

За змістом ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим субєктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, саме особа, яка порушила зобовязання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобовязання; наявності шкоди (збитки це грошове вираження шкоди); причинного звязку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 ГК України суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб'єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 62 ГК України підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки.

Відповідно до ст. 63 ГК України в Україні можуть діяти державні підприємства, що діють на основі державної власності.

Статтею 80 ЦК України встановлено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Згідно з ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відтак, ДП "Донецька залізниця" та ДП Одеська залізниця є окремими юридичними особами, які самостійно (кожний окремо) відповідають за своїми зобов'язаннями.

Звертаючись до суду з позовом до ДП Одеська залізниця, позивач керувався положеннями статті 131 Статуту залізниць України, згідно яких претензії, що виникли з приводу перевезення вантажів, заявляються залізниці призначення вантажу.

З викладеного вбачається, що вищенаведеними правовими нормами по-іншому, ніж Статутом залізниць України, визначається учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання, і має відповідати за завдання збитків.

Статут залізниць України було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457, і останні зміни в нього вносилися постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2002 року №1973 (крім тих, які були внесені постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2014 №720 після виникнення спірних правовідносин, і стосувались деяких питань перерозподілу надходжень від перевезень залізничним транспортом під час проведення антитерористичної операції).

Господарський кодекс України, який за своєю правовою природою є законом України, був прийнятий Верховною Радою України 16.01.2003 року за №436-ІV і набув чинності з 01.01.2004 року. Крім того, у прикінцевих положеннях ГК України законодавець зобовязав Кабінет Міністрів України привести свої нормативні акти (в т.ч. і Статут залізниць України, оскільки він суперечить ГК України) у відповідність до норм ГК України, а тоді вже застосовувати ці норми поряд з нормами ГК України, що Кабінетом Міністрів України зроблено не було.

За таких обставин особа, яка вважає, що їй завдано збитків, має право звернутися із позовом (що, до речі, не завжди є наслідком незадоволення або залишення без відповіді претензії, предявлення якої не є обовязковим) до особи, яка порушила господарське зобовязання, і має відповідати за завдання збитків.

Суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у звязку з недоведеністю позивачем наявності всіх складових спричинення збитків саме відповідачем по справі, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку ДП „Одеська залізниця не є перевізником вантажу за залізничною накладною № 51966620, як помилково вважає позивач, та не є стороною Договору № 218 від 24.12.2013 року.

Суд зазначає, що позивачем самостійно, за нормами статті 22 Господарського процесуального кодексу України, обрано спосіб захисту порушених прав, предмет та підставу позовних вимог і субєктний склад відповідачів. При цьому, під час розгляду справи позивач не скористався правами, наданими чинним Господарським процесуальним кодексом України щодо заміни неналежного відповідача по справі. Більш того, позивач категорично заперечував проти задоволення клопотання відповідача про залучення співвідповідача ДП Донецька залізниця.

За правовою природою збитки є такими, що виникають тільки з неналежного виконання Договірних зобовязань і для їх стягнення необхідне встановлення наявності всіх чотирьох обовязкових складових обєктивної та субєктивної сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не доведено належними та допустимими засобами доказування, відповідно до вимог статей 33, 34, 36 господарського процесуального кодексу України, наявність складових, зокрема: причинно-наслідкового звязку між винними діями саме відповідача у даній справі та наявністю у позивача збитків, повязаних з втратою вантажу та затримкою на протязі значного часу вагону на станції Ясинувате, що відноситься до іншого субєкта господарювання ДП Донецької залізниці. Тоді як відповідач - ДП Одеська залізниця довів суду відсутність своєї вини у спричинених позивачу збитках.

Вищевикладене виключає можливість покладення відповідальності саме на обраного самостійно позивачем відповідача по справі, який не є перевізником втраченого вантажу.

Аналогічну позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України від 21.06.2016р. по справі № 916/4345/14.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати, згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 10 жовтня 2016 р.

Головуючий суддя Ю.І. Мостепаненко

Суддя Ю.О. Зайцев

Суддя Р.В. Волков