ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2016 р.Справа № 923/516/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Ліпчанської Н.В.

Секретар судового засідання: Молодов В.С.

За участю повноважних представників сторін:

від позивача - Годес В.В., за наказом № б/н від 09.04.04р.;

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивний клуб «Генічеськ»

на рішення Господарського суду Херсонської області від 19 липня 2016 року

по справі № 923/516/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивний клуб «Генічеськ»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про зобов'язання виконати умови договору

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Спортивний клуб «Генічеськ» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якому просило зобов'язати останню виконати умови договору № 19 від 26.08.2013р., надати позивачу розроблену проектну документацію «Автомобільної стоянки з спортивно-оздоровчим комплексом» у повному обсязі та на електронних носіях, відповідно до п. 4.1 Договору на стадії проектування «Робочий проект», яка виконана відповідно до вимог законодавства України про архітектурну діяльність.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем за період з 25.08.2013р. по 08.04.2014р. було сплачено відповідачу 83 700 грн., проте відповідач до 19.02.2014р. надав позивачу частку проектної документації, але робочого проекту, як передбачено договором, так і не було надано. Позивач вважає, що відповідач, не дивлячись на письмові звернення позивача, не надав йому робочий проект, чим порушив умови п. 1.1 Договору № 19, п. 4.6.1 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» п. 11 та п. 11.2 «Порядку розроблення проектної документації на будівництво об'єктів».

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 19 липня 2016 року по справі № 923/516/16 (суддя Ярошенко В.П.) в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що Договір № 19 від 26.08.2013р. між сторонами не укладено, тобто не є вчиненим, а відповідно він і не свідчить про наявність між сторонами господарських відносин та не породжує для сторін ніяких прав та обов'язків, оскільки між сторонами не узгоджено таку істотну умову договору як предмет договору

Не погодившись із вищезазначеним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Спортивний клуб «Генічеськ» звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського Херсонської області від 19 липня 2016 року по справі № 923/516/16 та прийняти постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу сторона посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Сторона зауважує, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про не укладення Договору № 19 від 26.08.2013р. між сторонами, оскільки договором узгоджено між сторонами істотні умови договору, а саме: предмет договору; ціну договору; строк дії договору.

Також апелянт посилається на те, що відповідачем не виконано умови Договору №19 від 26.08.2013р., а саме п.1.1., відповідно до якого він взяв на себе зобов'язання, по виконанню саме «... робочого проекту...» «Автомобільної стоянки з спортивно-оздоровчим комплексом», проте проектні роботи виконані відповідачем на стадії проектування «Проект». Також апелянт вважає, що відповідачем не виконано умови п. 4.1. Договору, відповідно до якого передача-приймання виконаних робіт здійснюється шляхом надання на підписання «Замовнику» акту здачі-приймання виконаних робіт. Акт здачі-приймання виконаних робіт на підписання «Замовнику» не надавався; Як наслідок «Замовника» було позбавлено можливості викласти свої зауваження, щодо виконання проекту, та зазначити обсяг необхідних доопрацювань, що є порушенням п.4.4. Договору.

Крім цього, скаржник посилається на порушення відповідачем п. 4.6.1 ДБНА.2.2-3-2014 та п. 11.2. «Порядку розроблення проектної документації на будівництво об'єктів» (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 23 березня 2012 року № 122, (додаток 15), якими визначено що «Для об'єктів І та II категорій складності проектування здійснюється в одну стадію - Робочий проект (РП), проте відповідачем розроблено проектну документацію на стадії проектування Проект (П). Більш того, «Виконавцем» не виконано п.8.3 ДБН А.2.2-3-2014. (Додаток 16). відповідно до якого «Затверджувальна частина «Робочого проекту» та робоча документація передаються замовнику на паперовому (в чотирьох примірниках) та електронному носіях», «Замовнику» надана частка проектної документації лише у паперовому вигляді.

Більш детальніше доводи зазначені у скарзі.

Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного господарського суду не надходив.

В судове засідання, призначеного на 11 жовтня 2016 року, представники відповідача не з'явився, не скористався наданими їм ст. 22 ГПК України правом.

Апеляційною інстанцією також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов'язковою.

Пунктом 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» роз'яснено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судова колегія дійшла висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутністю представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 101 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами ст. 101 ГПК України визначено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судовою колегією встановлено, що 26.08.2013р. між ТОВ «Спортивний клуб «Генічеськ» та ФОП ОСОБА_2 укладено Договір № 19 на виконання проектних робіт.

В розділі 1 Договору («Предмет договору») зазначено, що замовник (позивач) доручає, а виконавець (відповідач) приймає на себе зобов'язання в строк, обумовлений в даному договорі, виконати Проект автомобільної стоянки з спортивно-оздоровчим комплексом (1 комплекс будівництва - 4,0 га), що надалі в договорі іменується «Роботи» та «Документація».

Пунктом 1.1 Договору визначено зміст проекту (лист-замовлення) -

- Загальна пояснювальна записка;

- Розділ 1 «Генплан»,

- Розділ 2 «Архітектурно-будівельна частина»,

- Розділ 3 «Зовнішні (в межах земельної ділянки) мережі водопостачання та каналізування»,

- Розділ 4 «Внутрішні водопровід та каналізація»,

- Розділ 5 «Вентиляція»,

- Розділ 6 «Технологічне устаткування»,

- Розділ 7 «Проект організації будівництва»

Строк виконання робочого проекту - 19 лютого 2014р.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що вартість робіт становить 94 000 грн.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до затвердження документації у встановленому порядку (п. 8.1 Договору).

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Договір № 19 від 26.08.2013р. між сторонами не укладено, тобто не є вчиненим, а відповідно він і не свідчить про наявність між сторонами господарських відносин та не породжує для сторін ніяких прав та обов'язків.

Проте, зазначений висновок не відповідає обставинам справи з огляду на наступне.

Положеннями ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За приписами ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Положеннями 4 ГК України передбачено, що умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Статтею ст. 887 ЦК України встановлено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

Зміст господарського договору складає сукупність умов, на яких він укладений. За змістом зазначеної вище статті, умови можуть узгоджуватися сторонами за вільним волевиявленням або прийматися як обов'язкові відповідно до законодавства. За юридичним значенням усі умови договору поділяються на істотні та неістотні (звичайні та випадкові).

Звичайними є ті умови, які не потребують додаткового узгодження сторонами, та передбачені у нормативно-правових актах. Сторони поширюють їх дію на правовідносини автоматично, внаслідок укладення договору. Предметом господарського договору є господарські зобов'язання, за якими боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Абзацом шостим підпункту 2.6 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013р. за № 11 роз'яснено, що визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами.

З Договору № 19 від 26.08.2013р. вбачається, що позивач доручив, а відповідач прийняв на себе обов'язок в строк, а саме до 19 лютого 2014 року (п. 1.1 Договору) виконати Проект автомобільної стоянки з спортивно-оздоровчим комплексом (1 комплекс будівництва - 4,0 га) (п. 1 Договору), а позивач в свою чергу зобов'язався сплатити відповідачу за розробку проекту (документації) грошові кошти в сумі 94 000 грн. (п. 2.1 Договору).

Таким чином, судовою колегією встановлено, що при укладенні Договору № 19 від 26.08.2013р., сторони погодили між собою всі його істотні умови, а саме: предмет договору, ціну та строк дії договору, а в подальшому відбулось його виконання.

Незважаючи на таки обставини, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, проте з інших підстав, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 14 березня 2014 року між сторонами було підписано Акт виконаних робіт, відповідно до якого відповідач передав, а позивач прийняв «Проект на будівництво «Автостоянки з спортивно-оздоровчим комплексом за межами с. Генгірка Генічеського району Херсонської області по вул. Набережна, 63».

Пунктом 4.3. Договору встановлено, що при неотриманні виконавцем підписаного Акту (виконаних робіт) або мотивованої відмови від прийняття робіт частково або повністю у встановлений термін, Роботи вважаються прийнятими.

Судовою колегією встановлено, що на теперішній час відповідачем умови Договору виконані у повному обсязі та претензій з боку позивача до якості робіт в порядку, передбаченому Договором, не пред'явлено.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей про наявність недоліків в проектній документації, які заважають її використовувати в якості саме проектної документації, а також відсутні вимоги щодо перероблення частин проекту з обґрунтуванням необхідності такого перероблення.

Пунктами 1, 2 наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 04.06.2014р. № 163 «Про затвердження ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» затверджено з наданням чинності з 01 жовтня 2014 року ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво». Визнано таким, що втратив чинність з 01 жовтня 2014 року, ДБН А.2.2-3:2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво».

Отже, станом на дату укладення сторонами Договору № 19, а саме 26.08.2013р., чинними були норми ДБН А.2.2-3:2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво».

Вимоги до проекту як до елементу проектної документації на будівництво містяться у Державних будівельних нормах України, а саме - ДБН А.2.2-3:2012, затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку; будівництва та житлово-комунального господарства України від 04.06.2014 року № 163 «Про затвердження ДБН А.2.2-3:2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво».

Підпунктами 7.1 - 7.7 розділу 7 ДБН встановлено, що проект (П) розробляється для визначення містобудівних, архітектурних, художніх, екологічних технічних, технологічних, інженерних рішень об'єкта, кошторисної вартості будівництва... Розділи П необхідно подавати у чіткій та лаконічній формі, без надмірної деталізації, у складу та обсязі, достатньому для обґрунтування проектних рішень, визначення обсягів основних будівельних робіт, потреб в обладнанні, будівельних матеріалах та конструкціях, положень з організації будівництва, а також визначення кошторисної вартості будівництва. Склад розділів П на будівництво об'єктів невиробничого призначення наведено у додатку «Д», а на будівництво об'єктів виробничого призначення та лінійних об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури - у додатку «Е».

Проект (П) потрібно відрізняти від іншого виду будівельної документації - Робочого проекту (РП). Поняття та вимого до РП містяться у тому ж ДБН А.2.2-3:2012, розділ 8. Згідно п. 8.2. ДБН РП «є інтегруючою стадією проектування і складається з двох частин - затверджувальної та робочої документації. Склад та зміст затверджувальної частини наведені у додатках Д та Е.» Таким чином, Проект є затверджувальною частиною Робочого проекту, на підставі якої розробляється Робоча документація, вимоги до якої містяться у розділі 9 ДБН А.2.2-3:2012.

Умови Договору між сторонами стосувалися виготовлення проекту, який був отриманий без зауважень у березні 2014 року, претензії до обсягу виконаної роботи з'явилися у замовника лише навесні 2016 року.

При цьому, судова колегія не приймає до уваги посилання позивача на невиконання умов Договору з боку відповідача, а також на відсутність проекту як такого, як безпідставні та необґрунтовані, оскільки визначення окремого документу як тієї чи іншої складової проектної документації об'єктів архітектури (проект, техніко-економічне обґрунтування, ескізний проект та ін.) - відноситься до спеціальної галузі знань і потребує хоча б письмово викладеної думки спеціаліста з відповідного питання або експертизи. Проте позивачем не надано висновку спеціаліста з цього приводу, а також за час розгляду справи позивачем не заявлялось клопотання про проведення відповідної експертизи.

Одночасно в матеріалах справи знаходиться акт виконаних робіт, з якого вбачається та підтверджується факт належного виконання умов Договору з боку відповідача.

Отже, судова колегія дійшла до висновку про те, що позивачем не доведено порушення відповідачем умов Договору укладеного між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку на підставі акту виконаних робіт позивачем прийнято виконані відповідачем роботи без зауважень.

Доводи апелянта спростовується вищезазначеним.

Пунктом 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011р. №7 роз'яснено, що не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення.

Таким чином, рішення Господарського суду Херсонської області від 19 липня 2016 року по справі № 923/516/16 підлягає залишенню без змін за мотивами, викладеними в постанові апеляційної інстанції, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103 п. 1, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивний клуб «Генічеськ» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 19 липня 2016 року по справі № 923/516/16 - без змін.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови підписано 12.10.2016р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Т.Я. Гладишева

Суддя Н.В. Ліпчанська