ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2016 р. Справа №907/1204/15

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Бонк Т.Б., Мирутенко О.Л.,

при секретарі судового засідання Федорів Н.В.,

за участю представників:

від позивача (скаржника) ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

від відповідача ОСОБА_4

від третьої особи ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз», вих.№ZK04.2-СК-2003-0616 від 22.06.2016 року

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 13.05.2016 року (підписане 27.05.2016 року), головуючий суддя Ушак І.Г., судді: Кривка В.П., Карпинець В.І.

у справі №907/1204/15

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз», м. Ужгород

до відповідача ОСОБА_5 особи підприємця ОСОБА_6, м. Ужгород

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут», м. Ужгород

про стягнення збитків в розмірі 305794,25 грн. (з урахуванням зміни предмету позову та зменшення позовних вимог)

в с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_5 особи підприємця ОСОБА_6 про стягнення 325793,79 грн. заборгованості.

З урахуванням заяв про зміну предмету позову (вих.№07/417 від 05.02.2016 року) та зменшення позовних вимог (б/н від 13.05.2016 року) Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» просило суд стягнути з ОСОБА_5 особи підприємця ОСОБА_6 305794,25 грн. збитків (арк. арк. справи 152-156 том І; 85 том ІІ).

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 13.05.2016 року по справі №907/1204/15 у задоволенні позову відмовлено.

У рішенні суд критично оцінив заявлену позивачем вимогу про стягнення збитків, оскільки, виходячи з умов укладеного між сторонами договору та положень Правил заявлена до стягнення сума це визначена договором та Правилами плата за отриманий споживачем газ, а не збитки, і стягувачем такої плати може виступати за даних обставин лише постачальник отримувач коштів за спожитий газ, тобто ТзОВ «Закарпатгаз Збут». Поряд з тим, суд зазначив, що не можуть бути задоволені вимоги позивача, що ґрунтуються на актах від 08.09.2015 року, 09.09.2015 року та технічному розрахунку від 12.11.2015 року, оскільки позивачем не доведено ні факт самовільного встановлення відповідачем газоспоживаючого обладнання, ні потужність цього обладнання; безпідставно розрахунок здійснено з урахуванням 24 годин роботи обладнання, в той час, коли згідно додатку 1 до договору, зазначено 8-ми годинний режим роботи споживача; а період, за який здійснено розрахунок з 29.07.2015 року (дати проведення останньої технічної перевірки) по 12.11.2015 року (дату усунення порушень) не відповідає положенням п.5.13.1 Правил обліку.

Разом з тим, у рішенні суд зазначає, що в ході судового розгляду справи не встановлено належними та допустимими доказами протиправності дій відповідача, порушень господарського зобов'язання або порушень установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності за змістом ст.1166 ЦКУ та ст.224 ГКУ, наявності збитків ПАТ «Закарпатгаз», в тому числі заподіяних в результаті протиправних дій відповідача та причинного зв'язку між протиправними діями і заподіяними збитками.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 13.05.2016 року по справі №907/1204/15 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити в повному обсязі: стягнути з ОСОБА_5 особи підприємця ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» 305794,25 грн. збитків. Зокрема, скаржник вказує, що акти від 08 та 09 вересня 2015 року повністю відповідають вимогам закону щодо їх належності та допустимості, оскільки саме з вини споживача представник останнього при обстеженні обєкту газопостачання відмовився представлятись та підписувати акти від 09.09.2015 року про обстеження та про виявлені порушення, про що в останніх належним чином зафіксовано та підтверджено підписами трьох представників позивача. Крім того, стверджує, що заявлена до стягнення сума це вартість обєму природного газу, облікувати який лічильник споживача не міг через допущене споживачем порушення, яке впливає на результати вимірювань обєму газу, а саме: типорозмір лічильника не відповідав по своїм метрологічним характеристикам потужності самовільно встановленого газоспоживного обладнання. Вказаний природний газ, за твердженням скаржника, закуплений останнім для забезпечення виробничо-технологічних потреб, власних потреб та нормативних втрат газорозподільного підприємства, що є необхідним для здійснення ліцензійної діяльності із забезпечення безперебійного розподілу природного газу кінцевим споживачам. Поряд з наведеним, апелянт вказує на наявність усіх складових елементів, необхідних для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків, а саме: протиправна поведінка відповідача, вина останнього, наявність шкоди та причинно-наслідковий зв'язок між протиправними діями відповідача та наслідком (шкодою).

З урахуванням положень ст.81-1 ГПК України за заявою позивача (б/н від 07.10.2016 року), фіксація судового засідання 10.10.2016 року здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представники позивача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги та додаткових пояснень (від 16.09.2016 року) підтримали, просили задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 13.05.2016 року по справі №907/1204/15 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити: стягнути з ОСОБА_5 особи підприємця ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» 305794,25 грн. збитків. Крім того, представник скаржника просив долучити до матеріалів справи наступні документи: заява про вчинення кримінального правопорушення від 15.09.2016 року, витяг з кримінального провадження та повідомлення про прийняття і реєстрацію заяви від 19.09.2016 року. Копії вказаних документів долучено до матеріалів справи, однак, колегія суддів не бере їх до уваги, оскільки вони датовані вже після винесення оскаржуваного рішення та не можуть оцінюватись судом апеляційної інстанції під час перегляду рішення суду першої інстанції поряд з іншими доказами, що знаходяться у матеріалах справи.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог, викладених в апеляційній скарзі заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу (б/н від 16.07.2016 року) та письмових поясненнях (б/н від 06.10.2016 року). Зокрема, вказував, що акти на які посилається позивач складені всупереч порядку та вимогам, які встановлені Правилами обліку №618, а також не підписані представником споживача. Поряд з тим, заперечує понесення позивачем будь-яких реальних збитків внаслідок протиправних дій відповідача, оскільки не доведено факту порушення з боку останнього господарського зобовязання. Одночасно, заперечує можливість понесення збитків саме позивачем, оскільки останній є лише газорозподільним підприємством, а у відповідача відсутній обовязок щодо оплати останньому вартості природного газу.

Третя особа обґрунтованих пояснень на апеляційну скаргу суду не надала. Представники останньої, які одночасно є представниками позивача, в судовому засіданні просили скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 01 липня 2015 року між ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» (в тексті договору постачальник), Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» (в тексті договору газорозподільне підприємство) та ОСОБА_5 особою-підприємцем ОСОБА_6 (в тексті договору споживач) укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом №2015/ТП-КМ-100002, відповідно до умов якого постачальник взяв на себе зобов'язання щодо постачання природного газу споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а останній оплачувати вартість газу і наданих послуг у розмірі, строки, порядку та на умовах, встановлених у договорі; газорозподільне підприємство, через газові мережі якого постачальник постачає газ споживачу, забезпечує розподіл/транспортування газу до пунктів призначення з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величини його тиску (п.п.1.1, 1.3).

Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживаючого обладнання визначається сторонами в Додатку 1 до Договору (п.1.2 Договору).

Додатком 1 до договору визначено перелік комерційних вузлів обліку та газоспоживне обладнання на обєкті споживача ФОП ОСОБА_6 по вул. Підградській, 33 у м. Ужгороді, серед іншого: тип приладу обліку газу G2.5/G4 №12020956, який обліковує споживання газу плитою ПГ-4 в кількості 1 шт. (номінальна потужність 1,407 м куб/год.) при восьмигодинному за добу режимі роботи споживача.

Згідно з п.2.2 Договору облік обсягів газу, що постачається на умовах договору, здійснюється згідно з Правилами користування та Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 року №618, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.01.2006 року за №67/11941.

Умовами договору передбачено, що обовязки по оплаті вартості поставленого газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором споживач має перед постачальником. Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, з якого в установленому законодавством порядку здійснюється розподіл грошових коштів між субєктами ринку природного газу, у тому числі на поточний рахунок газорозподільного підприємства (п.п.1.1, 4.7, 4.8, 5.3.3 Договору).

При цьому обсяг спожитого/протранспортованого газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті споживачем, визначається за підсумками розрахункового періоду на межі балансової належності обєктів споживача за даними комерційних вузлів обліку газу визначених у додатку 1 до договору (п.2.3 Договору).

Відповідно до п.2.5 Договору споживач за підсумками розрахункового періоду погоджує з газорозподільним підприємством фактичний обсяг спожитого/ протранспортованого газу за розрахунковий період, який є підставою для оформлення актів приймання-передачі газу між відповідними субєктами ринку природного газу. Визначення обсягів спожитого газу здійснюється на підставі предявленого споживачем з 25-30 (31) числа поточного місяця журналу обліку витрат газу та/або роздруківок коректорів (обчислювачів) обєму газу комерційних вузлів обліку газу, перелік яких є в додатку 1 до договору.

У п.5.6.1 Договору сторони погодили, що газорозподільне підприємство має право на безперешкодний доступ (за предявленням службового посвідчення) до газоспоживаючого обладнання та вузлів обліку газу на території споживача.

Поряд з тим, у п.5.6.3 Договору передбачено право газорозподільного підприємства обмежувати (припиняти) постачання газу споживачеві згідно з умовами розділу VII договору відповідно до порядку, встановленого законодавством.

ПАТ по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» звернулось до суду з позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_6 збитків в розмірі 305794,25 грн., посилаючись на виявлення самовільно встановленого газоспоживного обладнання на обєкті відповідача, а саме: ресторанна плита з духовою шафою «Трістар» (макс. потуж. 6-8.1 м куб/год.) та газова гриль «Трістар» (макс. потуж. 4-6 м куб/год.), які впливають на результати вимірювань обсягу спожитого газу, оскільки сумарна потужність зазначених приладів перевищує діапазон обчислення газу, встановленим на об'єкті споживача лічильником, верхня межа обліку якого становить 6 кбм/год. При цьому позивач посилається на акти від 08 та 09 вересня 2015 року. У звязку з виявленими порушеннями, що впливають на результати вимірювання обєму газу (номінальна потужність встановлених газових приладів перевищує діапазон обчислення встановленого на обєкті лічильника), на підставі п.12.10 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 року №618 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 26.01.2006 року за №67/119410, позивачем проведено перерахунок обсягу спожитого відповідачем газу за період з 29.07.2015 року по 12.11.2015 року (момент усунення порушення, акт №6962/11), за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання з урахуванням 24-годинного режиму роботи. Згідно технічного розрахунку, проведеного позивачем, належний до відшкодування обсяг спожитого газу складає 36208 куб. м на суму 325793,79 грн.

Згідно з ст.12 ЗУ «Про засади функціонування ринку природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобовязується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобовязується сплачувати вартість прийнятого газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Відповідно до ст.20 вказаного Закону постачальники мають право обмежити або припинити постачання газу споживачам у разі, зокрема, споживання газу в обсязі, що перевищує установлений договором, та зобовязані, в т.ч., складати та підписувати разом з газорозподільними підприємствами та споживачами акти про обсяги природного газу транспортованого споживачам за договорами постачання.

Поряд з тим, статтею 21 вказаного Закону передбачено, що газорозподільні підприємства мають право на оплату наданих ними послуг розподілу газу; обмеження або припинення транспортування і постачання газу споживачам у разі, зокрема, перевищення обсягу споживання газу понад закуплений обсяг за відповідний період та зобовязані надавати послуги з транспортування та розподілу газу згідно договорів; складати та підписувати із споживачем та постачальником акти приймання-передачі газу.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві позивач стверджував, що перерахунок (донарахування) об'ємів природного газу ним був здійснений відповідно до вимог пп.3.12.3-3.12.5 Правил користування природним газом для юридичних осіб.

Так, пунктом 3.12.2 вказаних Правил передбачено, що перерахунки обсягу споживання/розподілу/транспортування природного газу проводяться у випадках: - тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну чи позачергову повірку, ремонт, експертизу); - непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами експертизи, повірки та/або технічної перевірки вузла обліку; - наявності аварійних ситуацій, що зареєстровані у роздрукованих звітах обчислювачів та обчислювачів коректорів, інші несправності ЗВТ, що впливають на облік газу; - пропущення строків повірки ЗВТ.

Одночасно відповідно до п.5.13 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання перерахунки об'єму протранспортованого газу проводяться у випадках: - тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну, позачергову, експертну повірки та ремонт); - непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами перевірки технічного стану комерційного вузла обліку газу; - наявності аварійних ситуацій, що зареєстровані у роздрукованих звітах обчислювачів та обчислювачів коректорів (несправність ЗВТ).

Згідно з пп.3.12.3 Правил перерахунки обсягу споживання/розподілу/ транспортування природного газу проводяться за період відсутності (несправності) ЗВТ, починаючи з дати проведення останньої перевірки комерційного вузла обліку газу або з дати зняття ЗВТ до моменту встановлення повірених ЗВТ, з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача.

У разі, якщо такі перевірки не проводились або немає актів про зняття ЗВТ, перерахунки проводяться за період, починаючи з розрахункової доби поточного календарного місяця або з моменту пуску газу після планових та інших відключень у поточному місяці, які здійснювались спільно з газорозподільним/газотранспортним підприємством.

Відповідно до п.3.12.4 Правил, якщо власником комерційного вузла обліку газу є споживач, перерахунки обсягу споживання/розподілу/транспортування природного газу за період відсутності (несправності) ЗВТ здійснюються газорозподільним/ газотранспортним підприємством за показами дублюючого вузла обліку, а у разі відсутності дублюючого вузла обліку - за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання (до якого здійснюється газопостачання) з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача.

При цьому, у п.3.12.5 Правил передбачено, що якщо порушень у роботі ЗВТ за результатами позачергової повірки або експертизи ЗВТ не виявлено у всіх випадках обсяг споживання/розподілу/транспортування природного газу за період відсутності ЗВТ розраховується за середньогодинними або середньодобовими даними попередніх п'яти аналогічних періодів.

За наявності виявлених та документально підтверджених фактів втручання в роботу ЗВТ, що призвело до викривлення результатів вимірювань обсягу споживання/розподілу/транспортування газу, здійснюється відповідний перерахунок згідно з пп. 3.12.3, 3.12.4 цього пункту.

У разі виникнення між сторонами спірних питань щодо перерахунку за спожитий природний газ та/або здійснення оплати згідно з проведеним перерахунком сторони можуть звернутися до територіальних підрозділів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, або до суду.

Аналогічні положення закріплені у п.5.13 розділу 5 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання.

Відтак, виходячи із змісту п.3.12.2 Правил користування природним газом для юридичних осіб, останні регулюють порядок проведення перерахунків обсягу споживання/розподілу/транспортування природного газу лише у випадках, якщо таке споживання було санкціонованим, тобто здійснювалося відповідно до умов договору про постачання, проте, визначення фактичного об'єму споживання (розподілу/постачання) природного газу за даними комерційного вузла обліку є неможливим внаслідок тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну чи позачергову повірку, ремонт, експертизу); непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами експертизи, повірки та/або технічної перевірки вузла обліку; наявності аварійних ситуацій, що зареєстровані у роздрукованих звітах обчислювачів та обчислювачів коректорів, інші несправності ЗВТ, що впливають на облік газу; пропущення строків повірки ЗВТ.

Водночас, порядок здійснення перерахунку (донарахування) розподіленого (спожитого) об'єму природного газу у разі виявлення постачальником здійснення споживачем несанкціонованого відбору природного газу у звязку з самовільним встановленням газоспоживного обладнання, сумарна номінальна потужність якого перевищує діапазон обчислення встановленого на обєкті лічильника газу, вищезгаданими Правилами не регулюється.

З огляду на наведене вище, визначення об'ємів природного газу у разі виявлення самовільного встановлення газоспоживного обладнання відповідно п.3.12 Правил користування природним газом для юридичних осіб та пп.5.13, 12.10 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, є помилковим.

Як вбачається із змісту позовної заяви позивач, посилаючись на п.3.12 Правил користування природним газом для юридичних осіб, здійснював перерахунок фактичного об'єму споживання (розподілу/постачання) природного газу у вересні 2015 року, виходячи з номінальної потужності газоспоживного обладнання, яке за твердженням позивача, самовільно підключено відповідачем до системи газопостачання, що суперечить наведеним вище положенням згадуваних Правил.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлена до стягнення сума це визначена договором та Правилами плата за отриманий споживачем газ, а не збитки, і стягувачем такої плати може виступати за даних обставин лише постачальник за договором отримувач коштів за спожитий газ, тобто в даному випадку це ТзОВ «Закарпатгаз Збут».

Одночасно, позивачем ПАТ по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» не доведено належними та допустимими доказами заподіяння останньому з боку споживача збитків в розмірі 305794,25 грн.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Звертаючись з позовом про стягнення збитків за несанкціонований відбір газу, позивач має довести реальність їх розміру.

Відповідно до ч.1 п.1 ОСОБА_3 визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, що затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України №264 від 30 травня 2003 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 9 липня 2003 року за №570/7891, ця ОСОБА_3, розроблена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року №786 «Про порядок нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві», поширюється на газопостачальні та газорозподільні підприємства, а також на споживачів газу, комерційні вузли обліку газу яких розташовані на їх території, в частині обрахування втрат газу, які виникають на газопроводі та його елементах від місця входу газопроводу на територію споживача або від точки балансового розмежування до місця встановлення комерційного вузла обліку газу споживача.

Згідно з ч.3 п.1 ОСОБА_3 виробничо-технологічні втрати газу це газ, що втрачається під час транспортування газу газорозподільними та внутрішньобудинковими мережами, а також під час виконання профілактичних робіт і поточних ремонтів.

Частиною 6 п.4 ОСОБА_3 передбачено, що виробничо-технологічні (нормовані) втрати газу граничний витік газу, під час якого ще можливо забезпечити надійне функціонування та умовну нормативну герметичність газопроводів, з'єднувальних деталей, арматури, компенсаторів, газового обладнання, приладів тощо. Крім того, до виробничо-технологічних втрат належить об'єм витоку газу під час технічного обслуговування, поточного ремонту, заміни арматури, приладів, обладнання, що використовує газ, і з'єднувальних деталей, який не перевищує норм, установлених чинними нормативними документами.

З огляду на наведене вище, посилання позивача на договір для потреб ВТВ та, відповідно, здійснення оплат по такому договору, не може бути належним підтвердженням реальності збитків, пов'язаних з несанкціонованим відбором природного газу з боку споживача (за твердженнями позивача).

Крім того, загальними правовими підставами відповідальності за завдану майнову шкоду є наявність складу цивільного правопорушення, необхідними елементами якого є: протиправна поведінка (дії чи бездіяльність) особи, шкідливий результат такої поведінки (шкода), причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою та вина особи, яка заподіяла шкоду. Наявність всіх чотирьох складових правопорушення є необхідною вимогою для притягнення до відповідальності, якщо інше не встановлено законом. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем заподіяння останньому реальних збитків неправомірною поведінкою відповідача та наявності причинного звязку між діями останнього та шкодою.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст.33 ГПК України кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем такі обставини не доведено.

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» про стягнення з ОСОБА_5 особи підприємця ОСОБА_6 збитків в розмірі 305794,25 грн.

При прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд повно і всебічно перевірив всі обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає. Доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги на рішення господарського суду, в порядку ст.49 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 105 ГПК України, суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 13.05.2016 року по справі №907/1204/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи №907/1204/15 повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Головуючий-суддя: Якімець Г.Г.

Судді: Бонк Т.Б.

ОСОБА_8