РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"29" вересня 2016 р. Справа № 902/692/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Мельник О.В. ,

суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

за участю представників сторін:

позивача- Левицька-Корчун В.І. (довіреність №28/07-16 від 28.07.2016р.);

відповідача- не з'явився,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Позивача-Товариства з обмеженою відповідальністю «Краєвид Поділля» на ухвалу господарського суду Вінницької області від 15.08.2016 року у справі №902/692/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Краєвид Поділля»

с.Ялтушків Барського району Вінницької області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

с.Супівка Барського району Вінницької області

про витребування в натурі безпідставно набутого майна варотістю 106 913 грн. 40 коп.,-

Представнику Позивача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст.22, 28 ГПК Украї-ни. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу заявлено не було. Заяви про відвід суддів не надходило.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 15.08.2016 року у справі №902/692/16 (суддя Яремчук Ю.О.) відмовлено у задоволенні заяви Позивача-Товариства з обмеженою відпо-відальністю «Краєвид Поділля» (надалі в тексті - Товариство) про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на зерно озимої пшениці в кількості 29,1 т, яка знаходиться у Відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі в тексті - Підприємець).(арк.справи 127-129).

При винесенні оскаржуваної ухвали суд виходив з того, що Позивач не обґрунтував належ-ним чином необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, не надав належного доказу в під-твердження імовірності вчинення відповідачем дій з метою утруднення виконання або невиконан-ня рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а тому суд дійшов висновку про відхилення заяви останнього про вжиття заходів до забезпечення позову в повному обсязі.(арк. справи 129).

Не погоджуючись із винесеною ухвалою, Позивач подав скаргу до Рівненського апеляцій-ного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Вінницької облас-ті від 15.08.2016р. у даній справі, прийняти нове судове рішення, яким задоволити заяву та засто-сувати заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на зерно озимої пшениці в кіль-кості 29,1 т, яка знаходиться у ФОП ОСОБА_2(арк.матеріалів оскарження 21-23).

Скаржник вважає, що ухвала суду першої інстанції незаконна, оскільки винесена з пору-шенням норм матеріального та процесуального права, зазначає, що суд дійшов хибного висновку про відсутність обставин утруднення виконання рішення в разі задоволення позову. На думку Ска-ржника Відповідач видавав зі складу за адресою: АДРЕСА_1 зерно в кількості понад 600 кг, яке незаконно зібране з орендованих полів Позивача та є предметом спору у даній справі. Як на доказ посилається на акт від 27.07.2016р., складений представниками ТзОВ «Крає-вид Поділля» в присутності мешканців с.Супівка та дільничого інспектора Барського відділення Національної поліції.(арк.матеріалів оскарження 22).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.09.2016р. поновлено про-пущений строк та прийнято апеляційну скаргу до провадження, справу призначено до слухання на 15.09.2016р. в складі колегії суддів: головуюча суддя Сініцина Л.М., суддя Бучинська Г.Б., суддя Олексюк Г.Є.(арк.матеріалів оскарження 19-20).

Ухвалою від 14.09.2016р. на підставі повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, колегія суддів у складі: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Бучинська Г.Б., суддя Оле-ксюк Г.Є. прийняла апеляційну скаргу Позивача до свого провадження.(арк.матеріалів оскарження 33).

До канцелярії апеляційного суду 14.09.2015р. поштою надійшов відзив Відповідача, в яко-му він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскільки вважає її доводи необґрун-тованими, а вимоги - безпідставними. Зазначає, що Позивач жодними доказами не довів, що зерно, яке знаходиться на складі за адресою: АДРЕСА_1 належить йому.(арк.матері-алів оскарження 34-37).

Позивач 15.09.2016р. подав через канцелярію апеляційного суду документи, витребовувані ухвалою від 02.09.2016р.(арк.матеріалів оскарження 47-54).

Ухвалою від 15.09.2016р. задоволено клопотання Позивача про продовження строку розгля-ду апеляційної скарги на 15-днів та відкладено розгляд справи на 29.09.2016р. Крім того, витребу-вано у господарського суду Вінницької області матеріали справи №902/692/16.(арк.матеріалів ос-каркарження 59-60).

26.09.2016р. поштою від Відповідача надійшли додаткові пояснення з приводу апеляційної скарги, в яких він зазначає, що Позивач подав до суду докази, які на його думку не досліджувалися судом першої інстанції.(арк.матеріалів оскарження 65-66).

Ухвалою від 29.09.2016р. на підставі повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, колегія суддів у складі: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В., суддя Олек-сюк Г.Є. прийняла апеляційну скаргу Позивача до свого провадження.(арк.матеріалів оскарження 72).

У судових засіданнях апеляційної інстанції 15 та 29 вересня 2016р. представник Скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, надав пояснення в обґрунтування своєї пра-вової позиції, просив апеляційну скаргу задоволити.

Відповідач не забезпечив явку свого представника в судове засідання 29.09.2016р., хоч про час і місце розгляду скарги був повідомлений у встановленому порядку.(арк.матеріалів оскарження 69).

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши представника, вивчивши матеріали справи, на-явні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріаль-ного та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 12 серпня 2016 року ТзОВ «Краєвид Поділля» зверну-лось до господарського суду Вінницької області з позовом про витребування у ФОП ОСОБА_2, в натурі безпідставно набутого майна вартістю 106 913 грн. 40 коп.(арк.справи 4-8).

Ухвалою від 15.08.2016р. місцевий господарський суд порушив провадження у справі №902/ 692/16.(арк.справи 1-2).

Одночасно з позовом, Товариство подало заяву про забезпечення позову, в якій просить нак-ласти арешт на зерно озимої пшениці в кількості 29,1 т, яка знаходиться на складі Відповідача. (арк.справи 123-124).

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, Позивач зазначає, що відмова у накладенні арешту на зерно озимої пшениці в кількості 29,1 т, яке знаходиться у Відпові-дача, унеможливить виконання рішення суду щодо його повернення, у разі позитивного вирішення спору для Позивача, оскільки, згідно акту від 27.07.2016р., складеного представниками Товарист-ва в присутності мешканців с.Супівка та дільничного інспектора Барського відділення Національ-ної поліції капітана поліції ОСОБА_3 - гр.ОСОБА_4 (дружина Відповідача) видавала зі складу, який розташований за адресою АДРЕСА_1 у с.Супівка Барського ра-йону, зерно озимої пшениці в кількості понад 600 кг (11 мішків), яка належить на праві власності Товариству та була незаконно зібрана Відповідачем з полів, які перебували в оренді у Позивача на підставі відповідних договорів, що є предметом дослідження у справі.

Як вже зазначалося вище, суд першої інстанції за необґрунтованістю відмовив у задоволен-ні заяви про застосування заходів до забезпечення позову.(арк.справи 127-129).

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і про-цесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задо-воленню з огляду на наступне:

Статтею 66 Господарського процесуального кодексу України (надалі в тексті - ГПК України) передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечен-ня позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів мо-же утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За змістом цієї процесуальної норми - заходи до забезпечення позову застосовуються госпо-дарським судом, як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних за-коном інтересів особи.

Позов забезпечується зокрема накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу. Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем ви-могами. Види забезпечення позову можуть використовуватися господарським судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського то-вариства. Не допускається забезпечення позову заходами, не передбаченими цим Кодексом.(ст.67 ГПК України).

Розглядаючи дану скаргу, колегія суддів приймає до уваги, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позо-ву. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного захо-ду до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґ-рунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів. Такої ж думки дотримується Вищий господарський суд України, що знай-шло відображення в постанові Пленуму №16 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики засто-сування заходів до забезпечення позову».

Позивач вмотивував свою заяву тим, що своїми діями Відповідач унеможливлює виконання рішення в разі задоволення позову, про що свідчить заактований факт часткової реалізації спірно-го майна.

Колегія суддів зауважує, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимо-гами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зник-нути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (ст.65 ГПК України).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фак-тичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі об-ставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобо-в'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду, зокрема, реалізація майна чи під-готовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укла-дення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що на стадії з'ясування обставин справи суд першої інстан-ції відмовив у клопотанні Позивача про застосування заходів до забезпечення позову як гарантії вимог Позивача у разі їх вірогідного задоволення.

Колегія суддів також приймає до уваги, що при вирішення питання про забезпечення позо-ву, слід враховувати наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предме-том позовної вимоги, а саме чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судово-го рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового проце-су.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, виз-начається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відпо-відності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інте-ресу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.(п.2 Інформаційного листа Вищо-го господарського суду України «Про деякі питання практики забезпечення позову» від 12.12.2006 року №01-8/2776).

Матеріалами справи стверджується, що Товариство звернулося до суду із заявою про накла-дення арешту на спірне майно, вважаючи, що воно може бути реалізоване Підприємцем.

Оскільки в апеляційній скарзі Товариство зазначає про усунення судом першої інстанції від оцінки доводів його заяви, а матеріали оскарження містять лише процесуальні документи та акт від 27.07.2016р. - колегія суддів 15.09.2016р. витребувала у господарського суду Вінницької області матеріали справи №902/692/16.(арк.матеріалів оскарження 1-15, 59-60)

З матеріалів, які містились у справі на момент розгляду заяви вбачається, що з 28.06.2014р. та 28.05.2015р. в користуванні Товариства згідно договорів оренди з місцевою сільською радою пе-ребували земельні ділянки невитребуваних земельних паїв, які з 24.11.2015р. та 11.03.2016р. отри-мані в оренду Підприємцем від нових власників. Позивач зазначає, що протягом вересня-жовтня 2015р. спірні ділянки ним оброблялись і були засіяні озимою пшеницею, урожай якої зібрав і реа-лізовує Підприємець в липні 2016 року.(арк.справи 14-87). Факт часткової реалізації Підприємцем спірного майна, Товариство стверджує актом від 27.07.2016р., складеним його працівниками в при-сутності мешканців села Супівка та дільничного інспектора Барського відділення Національної поліції капітана поліції ОСОБА_3(арк.справи 126).

Суд першої інстанції, розглядаючи заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих Позивачем на підтвердження своїх вимог - повинен був пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконан-ня можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про осо-бу Відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати Пози-вач. Проте, місцевий суд не зробив цього.

Оскаржувана ухвала місцевого суду відтворює лише короткий зміст заяви про забезпечення позову, а в решті цитує текст постанови Пленуму №16 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практи-ки застосування заходів до забезпечення позову», не містить жодних висновків по суті заяви Пози-вача і є невмотивованою.

Натомість, правовий аналіз зазначених обставин дозволяє судовій колегії дійти висновку, що в разі підтвердження факту вчинення Відповідачем дій, спрямованих на порушення прав та ін-тересів Позивача та задоволення позову - є всі підстави вважати, що до моменту прийняття рішен-ня у даній справі належне Відповідачу майно може бути частково та/або повністю відчужене, а тому незастосування заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим ви-конання рішення суду у даній справі.

За оцінкою апеляційного суду між арештом спірної сільгосппродукції і предметом спору - витребуванням її у Відповідача наявний зв'язок, а відповідність вимогам, на забезпечення яких він вживається стверджує його адекватність.

Колегія суддів також звертає увагу, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і осно-воположних свобод передбачено право на справедливий суд.

Під терміном справедливий судовий розгляд розуміється у тому числі забезпечення реаль-ного виконання рішення, на що Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу дер-жав - членів Ради Європи. Обов'язок забезпечення механізмів реалізації права на справедливий суд покладено на держави-учасниці Конвенції. Одним з механізмів забезпечення реального виконання можливого рішення суду є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. Також, відповідно до ст.13 Конвенції, кожен, чиї права та свобо-ди, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Вжиття заявлених Позивачем заходів до забезпечення позову відповідає вимогам статей 6 та 13 Конвенції та зобов'язанням, взятим на себе Україною щодо забезпечення права на справед-ливе судочинство та виконання судових рішень.

Розглядаючи заяву Позивача про забезпечення позову, виходячи з матеріалів справи та по-ложень чинного законодавства, зокрема, приписів статей 66, 67 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви Позивача про вжиття заходів до забезпечен-ня позову, оскільки існує достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду та може спричи-нити настання негативних наслідків для позивача.

Приймаючи до уваги збалансованість інтересів сторін, накладення арешту на зерно озимої пшениці в кількості 29,1 т, яке знаходиться у ФОП ОСОБА_2 на складі по АДРЕСА_1 в с.Супівка Барського району Вінницької області, пов'язано з предметом позовних вимог, є адекватним, розумним і співмірним заходом до забезпечення позову у даній справі та відповідає принципу забезпечення збалансованості інтересів відповідача та позивача, а також не порушує прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, які не є учасниками даного судового процесу, що не було враховано судом першої інстанції, а тому оскаржувана ухва-ла підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім пе-реконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на встановлені Рівненським апеляційним господарським судом обставини в сукуп-ності - доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, визнаються апеляційним судом обґрун-тованими, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.104 ГПК Ук-раїни через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність вис-новків обставинам справи, що призвело до прийняття неправильного судового рішення.

Як наслідок, у зв'язку із задоволенням заяви , відповідно до ст.49 ГПК України, підлягають розподілу і судові витрати у даній справі. Тому з Відповідача на користь Позивача належить стяг-нути 689 грн. та 1 378 грн. витрат зі сплати судового збору за подання заяви та апеляційної скарги.

Керуючись, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 66-68, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуально-го кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Краєвид Поділля» на ухва-лу господарського суду Вінницької області від 15.08.2016 року у справі №902/692/16 - задоволити.

2. Ухвалу суду першої інстанції у справі №902/692/16 скасувати.

3. Прийняти нове судове рішення (ухвалу), якою заяву Товариства з обмеженою відповідаль-ністю «Краєвид Поділля» про забезпечення позову задоволити.

З метою забезпечення позову накласти арешт на зерно озимої пшениці в кількості 29,1 т, яке знаходиться у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на складі за ад-ресою: Вінницька область, Барський район, АДРЕСА_1 до стадії виконання рішення суду.

Боржником за даною ухвалою є: Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (23045, АДРЕСА_2, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1).

Стягувачем за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Краєвид Поділ-ля» (23045, Вінницька область, Барський район, с.Ялтушків, ).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» дана ухвала є вико-навчим документом, який набирає законної сили з 29.09.2016р. та може бути пред'явлена до вико-нання протягом року з моменту прийняття, тобто до 29.09.2017р.

Дана ухвала підлягає обов'язковому виконанню на всій території України з моменту її вине-сення та набрання законної сили, а саме з 29.09.2016 року.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (23045, АДРЕСА_2, реєстраційний номер платника по-датків НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Краєвид Поділля» (23045, Вінницька область, Барський район, с.Ялтушків, ) 689 грн. витрат зі сплати судового збору за подання заяви та 1 378 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити господарському суду Вінницької області видачу відповідного наказу.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

7. Справу №918/314/15 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Олексюк Г.Є.