УХВАЛА

про повернення позовної заяви

12.10.2016Справа № 910/18519/16

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості 125 546,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № 04.02/3050 від 05.10.2016 (вх. № 18519/16 від 10.10.2016) і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної суми.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ст. 33, ст. 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

З наведеного випливає, що чинним законодавством України на позивача покладено обов'язок доказування наявності обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та подання суду відповідних доказів, необхідних для всебічного розгляду справи.

З позовної заяви вбачається, що підставою звернення позивача з даним позовом до суду стало те, що відповідач в порушення укладеного з позивачем Ліцензійного договору № ОГ-7/14 від 13.12.2013 не сплатив позивачу авторську винагороду за публічне виконання творів під час гастрольного заходу Льодове шоу, "Льодниковий період", який, як стверджує позивач, відбувся 14.12.2013. Позивач також стверджує, що "всі квитки на гастрольний захід, були реалізовані/продані, що відповідно підтверджується заповненим залом глядачів та наявними архівним матеріалом у відкритому доступі в мережі Інтернет, наприклад, за наступними посиланнями ..." при цьому на стор. 3 позовної заяви вказано на два такі посилання.

Проте, посилання позивача на "заповнений зал", "наявні архівні матеріали у відкритому доступі в мережі Інтернет" носять загальний характер, а рівно не можуть вважатися судом належними і допустимими у розумінні статті 34 ГПК. Жодні інші докази (відповідні запити до організаторів спірного гастрольного заходу, керівництва Палацу спорту, тощо) на підтвердження тверджень позивача про те, що спірний захід відбувся 14.12.2013, що всі квитки на цей захід були реалізовані, рівно, як і те, що мінімальна вартість квитка становила 200,00 грн. - фактично у позовній заяві не зазначені, а також не додані до позовної заяви в якості додатків. При цьому додані до позовної заяви дві копії скріншотів Інтернет-сторінок не містять доказів на підтвердження того, що спірний захід відбувся 14.12.2013, що всі квитки на цей захід були реалізовані, рівно, що мінімальна вартість квитка становила 200,00 грн.

Наведене, в свою чергу, позбавляє підставності та обгрунтованості наведений у позовній заяві розрахунок стягуваної суми.

За таких обставин, у позовній заяві в порушення приписів ст. 54 ГПК УКраїни не вказано доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, відсутній обгрунтований розрахунок стягуваної суми, що є підставою для повернення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому судом враховано правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму Вищого осподарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

За таких обставин, позовна заява № 04.02/3050 від 05.10.2016 не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Крім того, при повторному зверненні до господарського суду слід звернути увагу на належний порядок засвідчення копій документів.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003" відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії проставляють нижче реквізиту "підпис". Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.дчення копій документів.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без розгляду.

Суддя О.В.Гумега