номер провадження справи 32/78/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2016 Справа № 908/1858/16

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Алчевський коксохімічний завод (93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, 20А)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 72)

про стягнення 14884743,64 грн.

Суддя Колодій Н.А.

Представники:

Від позивача ОСОБА_2, на підставі довіреності № 10-15 від 11.12.2015р.;

Від відповідача ОСОБА_3, на підставі довіреності № 20-171 від 04.01.2016р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлені позовні вимоги про стягнення 14884743,64 грн. з ОСОБА_1 акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства Алчевський коксохімічний завод, яка складається з 7539975грн.36коп. основного боргу, 642 450грн.25коп. 3% річних, 6 702 318грн. 03коп. інфляційних нарахувань.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.07.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1858/16, присвоєно справі номер провадження 32/78/16, з призначенням судового засідання на 05.09.2016р.

В судовому засіданні представники сторін надали суду клопотання про продовження строку розгляду справи, для надання можливості мирного врегулювання спору.

Судом клопотання задоволено.

Господарський суд, враховуючи особливості даної справи, в порядку ст.69 ГПК України, продовжив строк розгляду справи № 908/1858/16.

Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

28.09.2016р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги викладені у позовній заяві, на підставі ст. ст. 15, 16, 549, 610, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України, просить позов задовольнити.

Представник відповідача, в судовому засіданні 28.09.2016р. проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Контррозрахунок предявленої до стягнення суми відповідач суду не надав.

28.09.2016р. від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності до стягнення суми основного боргу в розмірі 3512 грн. 16 коп. на підставі рахунку № 3227 від 12.11.2012р.

Заява подана згідно зі ст. 22 ГПК України, судом прийнята до розгляду.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

23.10.2012р. між ОСОБА_1 акціонерним товариством Алчевський коксохімічний завод (далі-позивач) та ОСОБА_1 акціонерним товариством Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь укладено договір № 20/2012/2074.

Згідно з п. 1.1 договору, постачальник бере на себе зобовязання передати, а покупець прийняти та оплатити коксову продукцію (далі-ресурси) на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 2.1. договору, кількість, номенклатура ресурсів вказується в специфікаціях до договору, є його невідємною частиною.

На виконання умов договору, відповідно до специфікації № 2 від 20.06.2013р. позивач у період червень-липень 2013р. поставив відповідачу дрібняк коксовий 0-10мм марки МК 2, ТУ У 23.1-1:2011.

Згідно п.4 специфікації № 2 від 20.06.2013р., оплата за продукцію, що відвантажується, здійснюється протягом 15 банківських днів з моменту поставки на підставі повного пакету документів, згідно п. 6.4. договору № 20/2012/2074 від 23.10.2012р.

Пунктом 6.4 договору передбачено , що постачальник зобовязаний надати покупцю до початку приймання ресурсів оригінали наступних документів: рахунок на оплату ресурсів, транспортні та супровідні документи, сертифікат або паспорт якості постачальника або виробника, упаковочні документи, сертифікат санітарно - гігієнічного висновку та сертифікат радіологічної безпеки, акт приймання передачі оформлений зі сторони постачальника.

Поставка продукції, згідно специфікації № 2 від 20.06.2013р. до договору №20/2012/2074 від 23.10.2012р., здійснювалась протягом червня-липня 2013р. та було відвантажено продукції на суму 7 536 463,20 грн. Залишок несплаченої продукції по специфікації № 1 складає 3 512,16грн.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

При цьому відповідач, в порушення умов договору, свої зобовязання щодо здійснення своєчасної оплати отриманих ресурсів належним чином не виконав.

Заборгованість відповідача перед позивачем за договором договору № 20/2012/2074 від 23.10.2012р становить 7 539 975 грн. 36 коп., доведена матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Але, враховуючи заяву відповідача щодо застосування строку позовної давності по рахунку № 3227 від 12.11.2012р. в сумі 3 512 грн. 16 коп., суд визнає дану заяву обґрунтованою, так як позивач звернувся до суду 13.07.2016р., тобто з порушенням строку встановленого ст. 257 ЦК України.

Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 267 ЦК України, особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене, вимоги щодо стягнення основного боргу задовольняються частково. В частині вимог основного боргу в сумі 3512грн. 16 коп. суд відмовляє, як предявлених з пропуском строку позовної давності.

Крім того, позивачем нараховано до стягнення з відповідача суму, на яку збільшився борг в наслідок інфляційних процесів 6 702 318 грн. 03коп., 3% річних в розмірі 642450грн. 25коп.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних суд встановив, що сума 3% річних, за заявлений позивачем період, перевищує розрахунок позивача.

Таким чином, судом задовольняються вимоги по стягненню 3% річних в розмірі 642450 грн. 25коп., що предявлені позивачем за спірний період.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат суд встановив, що розрахунок здійснено вірно, інфляційні втрати підлягають стягненню в сумі 60702318 грн. 03 коп. за загальний період з серпня 2013р. по травень 2016р.

Таким чином, до стягнення підлягає сума 642450 грн. 25 коп. 3% річних та сума 60702318 грн. 03 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги слід задовольнити частково. У задоволення іншої частини позову відмовити.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 акціонерного товариства Алчевський коксохімічний завод до ОСОБА_1 акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь про стягнення 14884743,64 грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 72, р/р 0637 в ПАТ «ПУМБ», м. Київ, МФО 334851, ідентифікаційний код 00191230) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства Алчевський коксохімічний завод (93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, 20А, ідентифікаційний код 00190816) суму основного боргу 7 536 463 (сім мільйонів пятсот тридцять шість тисяч чотириста шістдесят три) грн., суму, на яку збільшився борг в наслідок інфляційних процесів 6702318 (шість мільйонів сімсот дві триста вісімнадцять) грн. 03 коп., 3% річних в розмірі 642450 (шістсот сорок дві тисячі чотириста пятдесят) грн. 25 коп. та судовий збір в розмірі 206700 (двісті шість тисяч сімсот) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 ГПК України 11 жовтня 2016 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.