ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.10.16р. Справа № 904/7547/16

За позовом Комунального підприємства "Житлово-експлутаційне підприємство №34" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпро

про скасування оперативно-господарської санкції

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 01.12 .15р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 173/1001 від 01.04.16р.

Суть спору:

Комунальне підприємств "Житлово-експлутаційне підприємство №34" Дніпропетровської міської ради (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" (далі - відповідач), у якому просить скасувати оперативно-господарську санкцію, застосовану на підставі рішення комісії по розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією, оформлену протоколом №7-10 від 29.07.16р. про донарахування позивачу вартості необлікованої електроенергії на суму 156 492, 64 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що зафіксовані в акті порушення не відповідають нормам діючого законодавства, а розрахунок обсягу та вартості недорахованої електричної енергії, здійснений відповідачем за три роки, суперечить положенням пункту 2.6 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією.

Відповідач проти позову заперечує, у відзиві вказує, що акт про порушення містить всі достатні дані для визначення обсягу недорахованої електричної енергії. Разом з тим, відповідач вважає помилковим твердження позивача щодо невірного розрахунку вартості необлікованої електроенергії.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

Згідно ст. 1 Закону України "Про електроенергетику" (далі - Закон) електрична енергія є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу, а ст. 26 Закону передбачає, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕ згідно із законодавством України.

16.03.2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір про постачання електричної енергії №045014 (далі - Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 6,68 кВт, величини якої на площадках вимірювання та точках продажу визначені Додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка (точки) продажу електричної енергії - межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію, визначена додатками "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" та "Загальна схема електропостачання", які є невід'ємною частиною Договору або інша межа обумовлена окремим додатком до Договору.

За умовами п.2.1 Договору під час виконання умов Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені договором, сторони зобовязуються керуватись чинним законодавством України та ПКЕЕ.

Відповідно до п.4.2.3 Договору споживач сплачує постачальнику вартість недоврахованої електроенергії, розрахованої відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України 04.05.06р. за №562 (далі - Методика), у разі таких дій споживача:

- самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії;

- пошкодження засобів обліку електроенергії, втручання в їх роботу, пошкодження та (або) зняття пломб з засобів обліку;

- споживання електроенергії поза засобами обліку;

- інших умов, визначених Методикою.

29.06.2016 року при проведенні планової перевірки дотримання Правил користування електричною енергією, уповноваженими представниками позивача на обєкті споживача, що розташований за адресою м. Дніпро, вул.Новоорловська, буд.37, було виявлено факт порушення ст. 27 Закону України Про електроенергетику, п.п.1.3, 5.1, 6.40, 10.1 ПКЕЕ, а саме: самовільне підключення струмоприймачів до електричних мереж, що не є власністю енергопостачальної організації без наявності договору про постачання електричної енергії з метою без облікового споживання електроенергії; самовільне підключення виконано проводом ПВ2х2,5мм2 (мідь); точки самовільного підключення виконані від внутрішніх домових мереж у розподільчих коробках 1-4 підїздів користування електроенергією, що зафіксовано в акті про порушення №105378.

На підставі зазначено акту ПКЕЕ, 29.07.2016 року енергопостачальною організацією проведено засідання комісії, на якому прийнято рішення: нарахувати недораховану електроенергію у розмірі 156 492, 64 грн. відповідно до акту про порушення від 29.07.2016 №105378; здійснити нарахування згідно з п.2.9 та за формулою 2.7 Методики визначення обєму та вартості електричної енергії, неврахованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕ; розрахункове добове споживання електричної енергії визначено виходячи з перерізу дротів самовільних підключень, за 3 роки до дати усунення порушення; період нарахування - 29.06.2013р. по 29.06.2016р.

Скасування рішення про стягнення недорахованої електричної енергії у сумі 156 492, 64 грн., оформлене протоколом №7-10 від 29.07.2016р., є предметом спору у даній справі.

Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову з наступних підстав.

За змістом ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у ст. 16 Цивільного кодексу України.

Одним із таких способів, як вказано у пункті 10 ч. 1 названої вище статті, є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Цією нормою також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частина 2 ст.20 Господарського кодексу України серед актів, визнання незаконними яких передбачено ст.16 Цивільного кодексу України, як спосіб захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів встановлює, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживача. Тобто за змістом вказаної норми господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту.

Відповідно до статті 235 Господарського кодексу України за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Частиною 1 статті 236 Господарського кодексу України встановлено види господарсько-оперативних санкцій, серед яких, зокрема, передбачено встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов'язань стороною, яка порушила зобов'язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо.

Згідно ч.2 вищезазначеної статті перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у її першій частині, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

Отже, зі змісту вказаних положень чинного законодавства вбачається, що рішення постачальника електричної енергії про нарахування споживачу (позивачу у справі) суми 156 492, 64 грн. вартості не облікованої спожитої електроенергії є саме оперативно-господарською санкцією, а не актом ненормативного характеру в розумінні ч.2 ст.20 ГК України.

Згідно з частиною 2 статті 237 цього Кодексу порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди із застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутись до суду із заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Пункт 6.40 ПКЕЕ встановлює підстави для визначення розміру не облікованої електричної енергії у випадку виявлення представниками електропередавальної організації або представниками постачальника електричної енергії пошкоджень чи зриву пломб, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів обліку, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів (систем) обліку з метою зміни їх показів.

Відповідно до пункту 6.41 ПКЕЕ на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень. В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків, які розраховуються відповідно до Методики.

Згідно п.4.7 Методики в акті про порушення заповнюються всі графи та рядки без пропусків. Виправлення чи підчищення не допускаються. Текст повинен бути однозначним, без можливості подвійного тлумачення.

В акті про порушення №105378 від 29.06.16р. викладено зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти ПКЕЕ, які необхідні та достатні для визначення обсягу недорахованої електричної енергії, а тому посилання позивача на невідповідність акту про порушення нормам діючого законодавства, відхиляються судом.

Розрахунок кількості недорахованої електроенергії здійснено відповідачем згідно пункту 2.9 Методики.

Так, відповідно до п.2.9 Методики, у разі виявлення у споживача підключення до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника, електроустановок, струмоприймачів або електропроводки поза розрахунковими приладами обліку електричної енергії без порушення схеми обліку, розрахунковий добовий обсяг споживання електричної енергії через проводи (кабелі), якими здійснене самовільне підключення, розраховується за формулою (2.7) Методики. Кількість днів у періоді, за який здійснюється перерахунок, визначається за формулою (2.6) Методики.

У відповідності до формули 2.6 Методики кількість днів у періоді, за який має здійснюватися перерахунок (Д пер., день), визначається за формулою

Д= Д пор + Дусун, (2.6),

де: Д пор - кількість робочих днів споживача від дня останнього контрольного огляду приладу обліку або технічної перевірки (у разі коли технічна перевірка проводилась після

останнього контрольного огляду приладу обліку) до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості робочих днів у 6 календарних місяцях, що передували дню виявлення порушення.

Якщо споживач встановив пристрій, що занижує покази приладу обліку, вчинив інші дії, що призвели до недообліку спожитої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу

обліку не мали можливості, Д пер визначається виходячи з кількості робочих днів споживача з дня останньої технічної перевірки, або допуску електроустановки споживача в експлуатацію, або набуття прав власності або користування (у разі якщо технічна перевірка у період з дати допуску електроустановки споживача в експлуатацію або набуття ним права власності на об'єкт до дати виявлення порушення не проводилась), але не більше ніж за три роки;

Д усун - кількість робочих днів споживача від дня виявлення порушення до дня його усунення або від дня виявлення порушення до дня припинення електропостачання через невиконання споживачем припису чи вимоги щодо усунення порушення. Д усун має бути

зазначено в акті про порушення. У разі коли під час оформлення акта порушень неможливо точно визначити термін, протягом якого будуть усунені порушення, Д усун визначається у двосторонньому акті, складеному сторонами після усунення порушення. Прицьому нарахування, передбачені цією Методикою, здійснюються після складення зазначеного двостороннього акта.

З приводу посилань відповідача на відсутність підстав для здійснення нарахувань за три роки, суд зазначає, наступне.

За змістом пункту 1.2 ПКЕЕ контрольний огляд засобу обліку є виконанням комплексу робіт з метою візуального обстеження цілісності засобу обліку (корпусу, скла, кріплення тощо), цілісності встановлених згідно з актом про пломбування пломб та наявності відбитків їх тавр, зняття показів засобів обліку, а також з метою виявлення без використання спеціальних технічних засобів та/або часткового демонтажу будівельних конструкцій або оздоблювальних матеріалів самовільних підключень.

Разом з тим, положеннями цього ж пункту ПКЕЕ визначено, що технічна перевірка це виконання комплексу робіт з метою визначення відповідності стану засобу обліку електричної енергії та схеми його підключення, а також відповідності стану електропроводки та електроустановок від межі балансової належності до точки обліку "Правилам устройства электроустановок" (далі - ПУЕ) та іншим нормативно-технічним документам.

В даному випадку було виявлене самовільне бездоговірне та безоблікове споживання електроенергії в будинку, який не входить до переліку обєктів, на які здійснюється постачання електроенергії відповідно до умов Договору, тому дії відповідача щодо періоду нарахування вартості спожитої електроенергії позивачем тривалістю в три роки є правомірними.

Враховуючи вищенаведене, обставини, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, спростовуються матеріалами справи та запереченнями відповідача.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу положень ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Викладене є підставою для відмови в позові.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судові витрати по справі, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст рішення підписано 11.10.2016р.