УХВАЛА

05.10.2016Справа № 910/18188/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД КОММОДІТІ"

до 1) Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРОІЛ"

про визнання недійсним рішення тендерного комітету

Суддя Бондарчук В.В.

Представники: не викликались.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД КОММОДІТІ" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі-відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРОІЛ" про:

- визнання незаконними та скасування рішення тендерного комітету Філії «Центр забезпечення виробництва» Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про проведення відкритих торгів на закупівлю товару: код ДК 19.20.2 паливо рідинне та газ; оливи мастильні (код ЄЗС 09211000-1 Мастильні оливи та мастильні матеріали) та про затвердження тендерної документації, оформлені протоколами тендерного комітету та опубліковані в електронній системі закупівель 24.06.2016 за ідентифікатором № UA-2016-06-24-000496-с;

- визнання незаконними та скасування результатів проведення процедури відкритих торгів на закупівлю товару: код ДК 19.20.2 - паливо рідинне та газ; оливи мастильні (код ЄЗС 09211000-1 Мастильні оливи та мастильні матеріали) (оголошення про проведення відкритих торгів № UА-2016-06-024-000496-с, опубліковане в електронній системі закупівель 24.06.2016);

- визнання недійсним договору поставки № ЦЗВ-14-03216-01 від 26.09.2016, укладеного між Філією «Центр забезпечення виробництва», що діє від імені та в інтересах ПАТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» та ТОВ «МІРОІЛ» за результатами торгів № UА-2016-06-24-000496-с.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відкриті торги № UА-2016-06-24-000496-с були проведені Філією «Центр забезпечення виробництва» Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" всупереч затвердженому плану закупівель, є порушенням ч. 1 ст. 4 Закону України «Про публічні закупівлі».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 24.10.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Разом з позовною заявою через відділ автоматизованого документообігу суду від ТОВ "ТРЕЙД КОММОДІТІ" надійшло клопотання про вжиття заходів для забезпечення позову, в якому позивач просить суд заборонити ПАТ «Українська залізниця» в особі Філії «Центр забезпечення виробництва» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та TOB «MIPOIЛ» вчиняти будь-які дії, спрямовані на виконання умов договору поставки № ЦЗВ-14-03216-01 від 26.09.2016, зокрема - поставляти, приймати та оплачувати товар, найменування, марка і кількість якого встановлені зазначеним договором.

Ознайомившись із заявою позивача про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обґрунтовуючи подану заяву про забезпечення позову, позивач вказує, що рішення тендерного комітету Філії «Центр забезпечення виробництва» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про проведення відкритих торгів та затвердження відповідних тендерних документацій суперечить вимогам чинного законодавства та підлягають скасуванню, а тому результати їх проведення також є незаконними.

Отже, як зазначає позивач, у разі виконання сторонами своїх обов'язків за договором поставки № ЦЗВ-14-03216-01 від 26.09.2016, наступне задоволення Господарським судом міста Києва позовних вимог ТОВ «ТРЕЙД КОММОДІТІ» від 03.10.2016 призведе до необхідності сторін повернути одна одній все, що одержано на виконання цього договору. Двостороння реституція, як наслідок недійсності правочину, в даному випадку призведе до значних матеріальних втрат для сторін договору, крім того, безумовно ускладнить виконання рішення Господарського суду.

Так, відповідно до ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє певні дії по підготовці справи до розгляду, в тому числі вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Статтями 66, 67 ГПК України передбачено право господарського суду за заявою сторони або з своєї ініціативи вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Позов забезпечується в тому числі й забороною відповідачеві вчиняти певні дії.

Тож, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

В п. 9 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» встановлено, що виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Помилковими слід визнавати ухвали, якими боржникам забороняється користуватись їх майном, якщо через особливості цього майна користування ним не тягне знищення або зменшення його цінності. За наявності підстав для застосування такого заходу до забезпечення позову господарський суд може заборонити витрачання майна на власні потреби, відчуження його у будь-який спосіб, у тому числі здійснення тих чи інших платежів або перерахування авансом певних сум тощо. Якщо з урахуванням особливостей майна користування ним не тягне за собою його знищення або зменшення його цінності, то для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві користуватися таким майном підстави, як правило, відсутні.

Такі правила повинні застосовуватись і до інших осіб, яким на підставі статті 67 ГПК України забороняється вчинення дій щодо предмета спору.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Так, відповідно до ст. 32 Закону України «Про публічні закупівлі», рішення про намір укласти договір про закупівлю приймається замовником у день визначення переможця, та протягом одного дня після прийняття такого рішення замовник оприлюднює на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір та надсилає його переможцю. Усім іншим учасникам електронною системою закупівель автоматично надсилається повідомлення із зазначенням найменування та місцезнаходження переможця торгів.

Замовник укладає договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем торгів протягом строку дії його пропозиції, не пізніше ніж через 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та пропозиції учасника-переможця. З метою забезпечення права на оскарження рішень замовника договір про закупівлю не може бути укладено раніше ніж через 10 днів з дати оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір про закупівлю.

Як зазначалося вище, позивач звернувся з вимогою про заборону ПАТ «Українська залізниця» в особі Філії «Центр забезпечення виробництва» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та TOB «MIPOIЛ» вчиняти будь-які дії, спрямовані на виконання умов договору поставки № ЦЗВ-14-03216-01 від 26.09.2016, зокрема - поставляти, приймати та оплачувати товар, найменування, марка і кількість якого встановлені зазначеним договором.

У даному випадку, у разі невжиття заходів забезпечення позову, відбудеться подальше виконання сторонами умов договору № ЦЗВ-14-03216-01 від 26.09.2016 щодо поставки оливи і як наслідок, у випадку задоволення позову про визнання недійсними результатів проведення процедури відкритих торгів на закупівлю товару: код ДК 19.20.2 - паливо рідинне та газ; оливи мастильні (код ЄЗС 09211000-1 Мастильні оливи та мастильні матеріали) та договору поставки № ЦЗВ-14-03216-01 від 26.09.2016, укладеного між Філією «Центр забезпечення виробництва», що діє від імені і інтересах ПАТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», та ТОВ «МІРОІЛ» за результатами відповідних торгів № UА-2016-06-24-000496-с, саме виконання умов договору призведе до порушення прав та інтересів сторін, значно ускладнить виконання рішення суду, крім того, призведе до нераціонального витрачання державних коштів.

У зв'язку з наведеним, подане клопотання щодо вжиття заходів до забезпечення позову визнається судом обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

При цьому, обраний спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 66, 67 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД КОММОДІТІ" про забезпечення позову задовольнити.

2. До вирішення спору у справі № 910/18188/16 по суті та набрання рішенням суду законної сили вжити заходи до забезпечення позову, а саме, заборонити Публічному акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі Філії «Центр забезпечення виробництва» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та Tовариству з обмеженою відповідальністю «MIPOIЛ» вчиняти будь-які дії, спрямовані на виконання умов договору поставки № ЦЗВ-14-03216-01 від 26.09.2016, зокрема - поставляти, приймати та оплачувати товар, найменування, марка і кількість якого встановлені зазначеним договором.

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з 05.10.2016 і дійсна для пред'явлення до виконання до 05.10.2019.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД КОММОДІТІ" (51934, Дніпропетровська обл., м. Камянське, проспект Аношкіна, буд. 80/1, кв. 24, 41, 42, ідентифікаційний код - 30536344).

Боржник: Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код - 40075815) в особі Філії «Центр забезпечення виробництва» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 11/15, ідентифікаційний код - 40081347).

Боржник: Tовариство з обмеженою відповідальністю «MIPOIЛ» (01042, м. Київ, бульвар Марії Приймаченко, буд. 1/27, ідентифікаційний код - 39248284).

Суддя Бондарчук В.В.