РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2016Справа №910/12681/16

За позовомПриватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА"
ДоПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця"
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
Публічне Акціонерне товариство "Авдіївський Коксохімічний Завод" Державне підприємство «Донецька залізниця»
Пропро стягнення 9 957,40 грн.
Суддя Спичак О.М.

Учасники судового процесу:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Неведрова Н.В. - представник за дов.;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 9 957,40 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2016 року порушено провадження у справі № 910/12681/16, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне Акціонерне товариство "Авдіївський Коксохімічний Завод" та призначено розгляд справи на 08.08.2016 року.

28.07.2016 року представник відповідача подав до канцелярії суду відзив на позовну заяву.

08.08.2016 року представники позивача та третьої особи в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконали, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

У зв'язку із неявкою учасників судового процесу та необхідністю витребування додаткових доказів по справі, суд відклав розгляд справи на 02.09.2016 року.

09.08.2016 року представник позивача подав до канцелярії суду додаткові матеріали по справі.

16.08.2016 року представник позивача подав до канцелярії суду заперечення на відзив відповідача, клопотання про залучення до справи документів та клопотання про залучення до участі у справі Державного підприємства "Донецька залізниця" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та витребування доказів.

26.08.2016 року представник позивача подав до канцелярії суду додаткові матеріали по справі та заяву, в якій просив суд розглядати справу без присутності представника.

02.09.2016 року представник позивача не з'явився, про дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник відповідача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке суд розглянув та задовольнив, а також клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів.

Відповідно до статті 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду.

Господарський суд розглянув та задовольнив клопотання представника позивача про залучення третьої особи до участі у справі, а також розглянув та частково задовольнив клопотання про витребування доказів, відмовивши в задоволенні зазначеного клопотання в частині витребування у відповідача передавального акту від 16.05.2016 року, у зв'язку з тим, що відповідач вже надав суду зазначений документ.

У зв'язку із залученням третьої особи, продовженням строку вирішення спору на 15 днів, а також необхідністю витребування додаткових матеріалів справи, суд відклав розгляд справи на 19.09.2016 року.

19.09.2016 року представники позивача та третьої особи-1, 2 в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвали суду від 02.09.2016 року не виконали, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.09.2016 року був присутній, проте вимоги ухвали суду від 02.09.2016 року також не виконав.

У зв'язку із неявкою учасників судового процесу та необхідністю витребування додаткових матеріалів по справі, суд вважає за доцільне відкласти розгляд справи.

У зв'язку із неявкою учасників судового процесу та необхідністю витребування додаткових доказів по справі, суд відклав розгляд справи на 26.09.2016 року.

20.09.2016 року представник позивача подав до канцелярії суду клопотання про залучення до матеріалів справи документів на виконання вимог ухвали, яке судом розглянуто та задоволено та заяву, в якій просив суд розглянути справу без присутності представника.

21.09.2016 року представник відповідача подав до канцелярії суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів на виконання вимог ухвали суду, яке судом розглянуто та задоволено.

26.09.2016 року представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в даному судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі.

26.09.2016 року представники третьої особи-1, 2 в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвали суду від 19.09.2016 року не виконали, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Згідно з абзацом 4 пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/140 від 15.03.2010 року «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 26.09.2016, на підставі ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до залізничної накладної № 51770410 позивачу 06.02.2016 року зі станції відправлення "Авдіївка" Донецької залізниці на станцію Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці прибули вагони № 62131727 та № 61230058 з вантажем кокс доменний, вантажовідправником яких є Публічне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод"(третя особа), одержувач - Публічне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"(позивач).

Відповідно до статті 52 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457 (далі - Статут), на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

Вагон № 61230058 був виданий позивачу зі складанням комерційного акту БН 724696/63, в якому зафіксовано недостачу вантажу в кількості 3 350 кг. Маркування не можливо побачити у зв'язку із сніговим покровом, в вагоні знята шапка з 1 по 7 люк, течі вантажу на ст. Маріуполь-Сортувальний немає, вагон прибув в технічному відношенні справний.

Розрахунок шкоди, спричиненої внаслідок недостачі вантажу у вагоні № 61230058, проведений відповідно до Правил перевезення вантажів та становить 9 957,40 грн.

Спір у даній справі виник внаслідок порушення Державним підприємство «Донецька залізниця» правил перевезення вантажу, що призвело до фіксування вказаного порушення зі складанням комерційного акту БН 724696/63 та виникнення у Державного підприємства «Донецька залізниця» перед позивачем заборгованості в розмірі 9 957,40 грн.

Як зазначає позивач, відповідно до пункту 2 Статуту ПАТ "Українська залізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 735, ПАТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ" утворено як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року № 200 "Про утворення публічного акціонерного "Українська залізниця". Відтак ПАТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ" є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці підприємств залізничного транспорту, зокрема Державного підприємства "Донецька залізниця".

Посилаючись на вищезазначене, позивач просить стягнути суму збитків у розмірі 9 957,40 грн. саме з відповідача у справі.

В свою чергу, відповідач, у відзиві, заперечив проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що ПАТ "Українська залізниця" є неналежним відповідачем у справі, оскільки не є правонаступником прав і обов'язків ДП "Донецька залізниця", яке на даний час існує, як юридична особа і не виключене з Єдиного державного реєстру.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Підпунктом 8 п. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним з способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Стаття 623 Цивільного кодексу України зобов'язує сторону, яка порушила зобов'язання відшкодувати завданні у результаті цього збитки.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно із статтею 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

Згідно ст. 115 Статуту, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Матеріалами справи підтверджується, що вагон № 61230058 був прийнятий до перевезення Державним підприємством "Донецька залізниця" та виданий позивачу із складанням комерційного акту БН 724696/63, в якому зазначено про недостачу вантажу.

При цьому, позивач стверджує, що відповідач є правонаступником прав та обов'язків ДП "Донецька залізниця" у спірних правовідносинах, однак суд не погоджується із доводами позивача з огляду на наступне.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", як нова юридична особа утворене згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". Як вбачається із положень наведеного вище Закону та постанови Кабінету Міністрів України всі підприємства, на базі яких утворюється ПАТ "Укрзалізниця", реорганізовуються шляхом злиття.

Статут Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. № 735.

Реорганізація юридичної особи, як самостійний вид її припинення, передбачає проведення певної процедури та характеризується деякими особливостями. Так, зокрема, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ст. 104 Цивільного кодексу України); комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами (ст. 107 Цивільного кодексу України).

Отже, відповідно до чинного цивільного законодавства України, при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обов'язків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акта, в якому про це має бути чітко зазначено.

Про необхідність затвердження таких передавальних актів йдеться й у постанові Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Тому сама по собі вказівка в Законі України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", Постанові Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 та статуті відповідача про те, що Публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, не означає автоматичного правонаступництва без проведення інвентаризації майна та затвердження передавальних актів і припинення юридичних осіб таких підприємств.

Аналогічна правова позиція викладена і у постановах Вищого господарського суду України у справі № 34/16 від 15.12.2015, у справі №905/2470/15 від 23.02.2016, у справі № 910/24774/15 від 07.06.2016 року та у постановах Київського апеляційного господарського суду у справі № 910/6238/16 від 07.09.2016, у справі № 910/8075/16 від 01.08.2016.

За змістом пунктів 4 і 5 постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 проведенню реорганізації (злиття) має передувати проведення інвентаризації майна підприємств, що реорганізуються (зливаються), та складання актів інвентаризації майна, після чого мають складатися та затверджуватися передавальні акти майна та зведені акти майна, що вносяться до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця".

Крім цього, в п.5 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України встановлено, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до цього пункту, а відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за Публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 № 604.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 №604 "Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції" передбачено, що проведення інвентаризації та оцінки майна (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, має бути здійснено після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також завершення проведення антитерористичної операції, після чого мають бути подані пропозиції щодо зміни статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця".

Державне підприємство "Донецька залізниця" знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції (із юридичною адресою в м. Донецьк), залишається юридичною особою, свої зобов'язання та документи на їх підтвердження до Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" не передавало (відповідні передавальні акти не складалися і не затверджувалися), самостійно продовжує здійснювати свою господарську діяльність та має нести відповідальність за договірними та позадоговірними зобов'язаннями, що виникли за його участі.

Відповідно до передавального акту від 05.08.2015 року, підписаного головою та членами комісії з утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", створеної згідно з постановою КМУ від 25.06.2014 № 200, головою та членами комісії з реорганізації юридичної особи Державного підприємства "Донецька залізниця", створеної згідно з наказом УЗ від 05.08.2015 р. № 266-Ц/од, правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків Державного підприємства "Донецька залізниця" (), яке розташоване на території проведення АТО не включається до зведених актів інвентаризації, а відображається в балансі і закріплюється в частині активів за ПАТ "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки, відповідно до п. 2 постанови КМУ від 12.11.2014 № 604.

Таким чином, ПАТ "Укрзалізниця" не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (в тому числі й Державного підприємства "Донецька залізниця"), оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов'язків до Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014р. № 604 призупинена до завершення проведення антитерористичної операції.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" період проведення антитерористичної операції триває до дати набрання чинності Указу Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, враховуючи те, що суду не надано належних та допустимих доказів переходу прав і обов'язків від Державного підприємства "Донецька залізниця" до відповідача, суд приходить до висновку про відмову позивачу у позові.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

03.10.2016 року

Суддя Спичак О.М.