ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.10.16р. Справа № 904/8122/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпро

про стягнення 16 123,62 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 173/1001 від 01.04.16р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго" (далі позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення 16 123,62 грн. заборгованості за перевищення договірної величини споживання електричної енергії та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 6852 (з урахуванням зміни № договору 068235) про постачання електричної енергії від 19.10.2007 року в частині своєчасної та повної оплати заборгованості за перевищення договірної величини споживання електричної енергії в травні 2014 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.09.2016 р. по справі № 904/8122/16 порушено провадження, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 12.10.2016 р.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, вимог суду, викладених в ухвалі про порушення провадження у справі не виконав, письмовий відзив на позов не надав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 16.09.2016 р. надіслана на адресу відповідача, що зазначена у Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (49000, м. Дніпро, вул. 152-ї Дивізії, буд. 3; ІПН НОМЕР_1) на яку насамперед і було направлено кореспонденцію господарського суду. Згідно з довідкою поштової установи поштове відправлення на адресу відповідача повернуте до суду з позначкою: "за закінченням терміну зберігання".

У п. 4 інформаційного листа ВГСУ від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" зазначається, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

За таких обставин, господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Згідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 12.10.2016 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

Встановив:

19.10.2007 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено Договір № 6852 (з урахуванням зміни № договору 068235) про постачання електричної енергії (далі - Договір) відповідно до умов п. 1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 25 кВт (КВА), величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені Додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Точка (точки) продажу електричної енергії межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію, визначена додатками "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" та "Загальна схема електропостачання", які є невідємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 9.8. Договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2007 року. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.9.8.1 Договору).

Постачальник зобов'язується постачати електроенергію як різновид товару (п. 2.2.2 Договору).

Відповідно до п. 7.1 Договору облік електроенергії, спожитої споживачем та/або субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ.

Згідно п. 6.1. ПКЕЕ затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 р. з подальшими змінами та доповненнями: "Розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору".

Пунктом Додатку 3 до Договору визначено, що розрахунковий періодом встановлюється місяць з 26 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця.

На виконання умов Договору позивач належним чином виконував свої зобов'язання, що підтверджується Актом контрольного огляду розрахункових точок обліку споживача за травень 2014 року (а.с. 10-11).

В силу вимог п. 4.2 Додатку 3 до Договору остаточний розрахунок здійснюється на підставі самостійно отриманого у постачальника рахунка протягом доби відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, згідно п 2.2 цього Додатку, або за остаточним рахунком нарахованим згідно п. 2.3 цього Додатку, протягом п'яти операційних днів з дня отримання рахунку.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 1 жовтня поточного року надає постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії за формою Додатку "Обсяги очікуваного споживання електричної енергії та потужності споживачем".

Додатком 1 до Договору сторонами погоджено обсяги постачання електричної енергії споживачу ФОП ОСОБА_1 на 2014 рік. зокрема у травні 1500 кВт*год.

Згідно із п. 4.4 ПКЕЕ споживач має право протягом розрахункового періоду звернутися до постачальника електричної енергії із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії (п. 5.4. Договору). Однак, даним правом відповідач не скористався.

Згідно з ч. 6 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", споживачі (крім населення та навчальних закладів) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини (п. 4.2.2 Договору).

На підставі п. 6.13 - 6.16 ПКЕЕ, п. 5.1 Договору було визначено фактичний обсяг переданої та поставленої споживачу електричної енергії, також визначено відповідно до законодавства України вартість різниці між обсягом фактично спожитої величини і обсягом договірної величини електричної енергії.

Згідно з Актом контрольного огляду розрахункових точок обліку Споживача, ФОП ОСОБА_1 було перевищено погоджену договірну величину споживання електричної енергії за: - травень 2014 року на 12 700 кВт*год., (погоджено 1500 кВт*год - спожито 14 200 кВт*год).

З матеріалів справи вбачається, що позивач надіслав відповідачу рахунок на оплату коштів за перевищення договірної величини споживання електричної енергії за травень 2014 р., що підтверджується реєстром згрупованих відправлень від 04.11.2015 р.

Відповідно до п. 10.2 ПКЕЕ, затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.1996р. (з подальшими змінами та доповненнями), споживач електричної енергії зобовязаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Таким чином, відповідач в травні 2014 р. перевищив договірну величину споживання електроенергії на 12 700 кВт*г, внаслідок чого позивачем нарахована оплата за перевищення договірної величини споживання електроенергії та виставлений рахунок на суму 16 123,62 грн., що є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 Цивільного кодексу України).

За перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього Договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитих та договірних величини (п. 4.2.2. Договору).

Частиною 5 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" передбачено, що споживачі у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

На момент розгляду справи заборгованість за перевищення договірної величини споживання електричної енергії складає 16 123,62 грн., докази погашення якої в матеріалах справи відсутні, а обставини на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог не спростовані. Внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у сумі: 16 123,62 грн. заборгованості за перевищення договірної величини споживання електричної енергії.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 47, 33, 43, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49000, м. Дніпро, вул. 152-ї Дивізії, буд. 3; ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" (49107, м. Дніпро, шосе Запорізьке, 22; ) 16 123,62 грн. (шістнадцять тисяч сто двадцять три грн. 62 коп.) заборгованості за перевищення договірної величини споживання електричної енергії, 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя І.А. Рудовська

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК

України 17 жовтня 2016 р.