КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2016 р. Справа№ 910/211/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Шнякіна О.Д. - дов. №1/2 від 11.07.2016 р.

від відповідача-1 Климкович Ю.Б. - дов. б/н від 25.08.2015 р.

від відповідача-2 не заявились

розглянувши матеріали справи

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю

«Патріот-Юг»

на рішення господарського суду міста Києва

від 15.04.2016 р. (суддя Смирнова Ю.М.)

у справі № 910/211/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Патріот-Юг»

(далі - ТОВ «Патріот-Юг»)

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг

Україна» (далі - ТОВ «Порше Лізинг Україна»)

2) Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія

«Українська страхова група» (далі - ПрАТ «СК «Українська

страхова група»)

про стягнення 508 480, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.04.2016 р. у справі № 910/211/16 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із згаданим рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що рішення місцевого суду прийняте на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням вимог матеріального права, при недотримані норм процесуального законодавства. На думку апелянта, місцевим судом не враховано, що позивачем доведено належними та допустимими доказами існування кримінального провадження щодо факту незаконного заволодіння автомобілем НОМЕР_1 та факт відчуження відповідачем-1 об'єкту лізингу третім особам, в зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 збитків у вигляді сплаченого на виконання договору лізингу авансового платежу підлягають задоволенню.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу № 910/211/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Федорчук Р.В., судді: Майданевич А.Г., Лобань О.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 р. апеляційну скаргу ТОВ «Патріот-Юг» прийнято до провадження у визначеному складі суду, розгляд справи призначено на 15.06.2016 р.

В зв'язку з перебуванням судді Лобаня О.І. у відпустці, 15.06.2016 р. системою автоматичного розподілу проведено заміну згаданого судді й згідно протоколу автоматичної зміни складу суду визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Федорчук Р.В., судді: Майданевич А.Г., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 р. апеляційну скаргу ТОВ «Патріот-Юг» прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 р., 13.07.2016 р. та 10.08.2016 р. розгляд справи № 910/211/16 відкладався на 13.07.2016 р., 10.08.2016 р. та 22.08.2016 р. відповідно.

В зв'язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці, 19.08.2016 р. системою автоматичного розподілу проведено заміну згаданого судді й згідно протоколу автоматичної зміни складу суду визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Федорчук Р.В., судді: Майданевич А.Г., Власов Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.08.2016 р. апеляційну скаргу ТОВ «Патріот-Юг» прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.08.2016 р. розгляд справи № 910/211/16 відкладено на 19.09.2016 р.

На підставі розпорядження керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 р. № 09-52/4849/16 в зв'язку з припиненням повноважень головуючого судді Федорчука Р.В. та звільненням у відставку, проведено повторний автоматизований розподіл справи № 910/211/16, за наслідками якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі та розгляд справи призначено на 11.10.2016 р.

В судове засідання з'явились представники позивача та відповідача-1, представник відповідача-2 не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 29.09.2016 р. на адресу апеляційного господарського суду надійшло клопотання ПрАТ «СК «Українська страхова група» про розгляд справи у відсутності представника відповідача-2.

Присутні в судовому засіданні представники позивача та відповідача-1 не заперечували проти розгляду справи у відсутності представника відповідача-2.

Оскільки явка в судове засідання представника відповідача-2 обов'язковою не визнавалась, зважаючи на клопотання про розгляд справи без представника відповідача-2, апеляційний суд вважав за необхідне апеляційну скаргу розглянути за відсутності цього представника за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в скарзі підстав, рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову повністю.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, ТОВ «Патріот-Юг» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ПрАТ «СК «Українська страхова група» про стягнення з збитків в розмірі 508 480, 00 грн., що складає еквівалент 22 400,00 доларів США. Одночасно позивач просив стягнути з відповідача-1 50 000,00 грн. витрат на юридичну допомогу та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що на виконання договору про фінансовий лізинг №00007801 від 05.07.2013 р. позивачем було сплачено відповідачу-1 авансовий платіж в розмірі 508 480, 00 грн., що дорівнює 22 400,00 доларів США, на відшкодування частини вартості отриманого в лізинг автомобіля НОМЕР_1. За твердженнями позивача, згаданий транспортний засіб було викрадено, в зв'язку з чим 04.10.2014 р. водій ТОВ «Патріот-Юг» ОСОБА_4 звернувся до Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області із відповідною заявою; автомобіль було оголошено в розшук. Згідно відповіді відповідача-2 від 10.09.2015 р. за вих. №03/6181 05.12.2014 р. автомобіль НОМЕР_1 знятий з розшуку та повернутий власникові - відповідачу-1. Також позивачу стало відомо, що автомобіль НОМЕР_1 було перереєстровано на нового власника 07.03.2015 р. за довідкою-рахунком ВРЕР №7 м. Києва та видано державні номерні знаки НОМЕР_6. Тобто, на думку позивача, відповідач-1 продав вищезгаданий об'єкт лізингу третім особам, чим завдав позивачу збитки у вигляді сплаченого на виконання договору лізингу авансового платежу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.02.2016 р. відмовлено у прийнятті до розгляду заяви позивача про уточнення позовних вимог, а ухвалою від 18.02.2016 р. судом прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог в частині стягнення авансового платежу на суму 581 078,40 грн.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, відтак відмовив в задоволенні позову повністю.

Так, відмовляючи в позові, місцевий суд вважав, що позивачем не доведено наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача-1 та збитками й вини відповідача -1, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 збитків визнав необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Крім цього, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову по відношенню й до відповідача-2, адже вимоги до відповідача-2 позивачем у позовній заяві не обґрунтовано, а в заяві від 18.02.2016 р., якою визначено остаточний розмір позовних вимог, - взагалі відсутні.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками місцевого суду.

Так, як встановлено матеріалами справи, 05.07.2013 р. між ТОВ «Патріот-Юг» (лізингоодержувачем, позивачем) та ТОВ «Порше Лізинг Україна» (лізингодавцем, відповідачем-1) було укладено договір про фінансовий лізинг № 00007801 (далі - Договір), за умовами якого об'єктом лізингу виступив транспортний засіб типу Volkswagen Tiguan FL 1.4 TSI, рік виробництва 2013, шасі НОМЕР_7, двигун НОМЕР_8, лізингоодержувач придбаває об'єкт лізингу після завершення погодженого строку лізингу за купівельною ціною, визначеною лізингодавцем, вартість об'єкту лізингу склала еквівалент 32 000,00 доларів США, авансовий платіж еквівалент 22 400,00 доларів США, обсяг фінансування еквівалент 9 600,00 доларів США, залишкова вартість еквівалент 0,00 доларів США, кількість лізингових платежів: 36, строк лізингу (місяців): 36, лізинговий платіж еквівалент 491,08 доларів США, адміністративний платіж еквівалент 480,00 доларів США, процентна ставка змінна відповідно до п.6.4.2 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу.

Додатком до Договору (далі - Додаток) визначено Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу.

Пунктом 2 Додатку визначено поняття авансового платежу, а саме: авансовий платіж - це платіж, що складає частину від вартості об'єкта лізингу, розмір якого визначається Порше Лізинг Україна та відображається в контракті, такий платіж підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь Порше Лізинг Україна до моменту доставки та передачі лізингоодержувачу об'єкта лізингу відповідно до умов контракту, авансовий платіж за будь-яких умов поверненню не підлягає та на нього не нараховуються будь-які проценти, якщо тільки контрактом не передбачено інше, а також поняття першочергового платежу, яким є - платіж, що складається з авансового платежу, реєстраційного платежу, адміністративного платежу, першого лізингового платежу відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), першочерговий платіж сплачується відповідно до умов контракту лізингоодержувачем на користь Порше Лізинг Україна та за будь-яких обставин поверненню лізингоодержувачу не підлягає, якщо інше не передбачено контрактом

За умовами п. 3.1 Додатку предметом лізингу за цим контрактом є транспортний засіб, зазначений у контракті, об'єкт лізингу був обраний відповідно до специфікації лізингоодержувачем та в повній мірі відповідає вимогам лізингоодержувача. Лізингоодержувач на власний розсуд здійснив вибір дилера - продавця, у якого Порше Лізинг Україна придбало об'єкт лізингу.

Порше Лізинг Україна придбаває об'єкт лізингу (отримує право власності на об'єкт лізингу) та передає лізингоодержувачу об'єкт лізингу на умовах фінансового лізингу згідно з положеннями застосовного українського законодавства та цього контракту (п. 3.2 Додатку).

Згідно п. 3.3 Додатку лізингоодержувач користується об'єктом лізингу на умовах фінансового лізингу згідно з положеннями чинного українського законодавства та забезпечує експлуатацію об'єкта лізингу у відповідності до цього контракту.

Відповідно до п. 4.1 Додатку Порше Лізінг Україна зберігає за собою право власності на об'єкт лізингу, в той час як лізингоодержувач матиме право на експлуатацію об'єкта лізингу впродовж усього строку дії контракту (окрім випадків, коли Порше Лізинг Україна матиме право розірвати цей контракт/відмовитися від контракту та вимагати повернення об'єкта лізингу, як зазначено в цьому контракті).

Лізингоодержувач згідно п .4.8 Додатку несе відповідальність за всі ризики, пов'язані із пошкодженням, втратою або виведенням із ладу об'єкта лізингу, включно з форс-мажорними обставинами та/або випадками, коли такі ризики не покриваються страхуванням об'єкта лізингу, або страхове відшкодування не підлягає виплаті.

За змістом п. 6.3 Додатку сторони погодили, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за цим контрактом на користь Порше Лізинг Україна, відображають справедливу вартість об'єкта лізингу та забезпечують отримання Порше Лізинг Україна очікуваної станом на дату виконання контракту суми на основі діючого курсу обміну Євро/долара США, встановленого Національним банком України або українським комерційним банком (ПАТ «КІБ Креді Агріколь» або іншим банком), або на основі обмінних курсів, за якими на встановлену дату укладалися угоди з клієнтами банку (ПАТ «КІБ Креді Агріколь» або іншого банку) з купівлі та продажу Євро/доларів США до української гривні (надалі - «обмінний курс»), яке буде обрано за рішенням Порше Лізинг Україна станом на дату, коли кожен платіж підлягає виплаті. З цією метою лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим контрактом, розраховуються в євро/доларах США (як обумовлено сторонами в Контракті) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом вказаного вище банку, чинним на дату виставлення рахунку.

Положеннями п. 6.11 Додатку визначено, що першочерговий платіж у будь-якому разі не підлягає поверненню лізингоодержувачу; на суму першочергового платежу не нараховуються будь-які відсотки/проценти (окрім випадків, коли лізингоодержувач розриває контракт на тій підставі, що лізингоодержувач не отримав об'єкт лізингу, як зазначено в пункті 12.12 контракту - в даному випадку Порше Лізинг Україна повертає лізингоодержувачу лише авансовий платіж та перший лізинговий платіж). Сплачені лізингоодержувачем платежі, здійснені лізингоодержувачем не підлягають поверненню лізингоодержувачу, в тому числі у випадках дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту відповідно ( п. 12), відмови лізингоодержувача придбати об'єкт лізингу (п. 4.2), а також якщо Порше Лізинг Україна вимагає повернення об'єкта лізингу відповідно до інших положень контракту.

У відповідності до п. 6.17 Додатку будь-які сплачені лізингоодержувачем платежі за контрактом поверненню йому не підлягають, якщо інше не встановлено в контракті.

У випадку втрати або пошкодження ключів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (об'єкта лізингу) або інших атрибутів об'єктів, пов'язаних з об'єктом лізингу, лізингоодержувач зобов'язаний невідкладно проінформувати про це компетентні органи та Порше Лізинг Україна ( п. 9.8 Додатку.

Лізингоодержувач на підставі п. 9.9.1 Додатку зобов'язаний зокрема забезпечувати належний догляд за об'єктом лізингу, оберігати об'єкт лізингу від будь-якої шкоди, втрати, включаючи викрадення, не завдавати жодної шкоди об'єкту лізингу.

За умовами п. 11.1 Додатку Порше Лізинг Україна забезпечує та підтримує страхування об'єкту лізингу від страхових випадків (п.11.3), а також обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів протягом усього строку дії контракту. За попереднім погодженням з лізингоодержувачем Порше Лізинг Україна забезпечує та підтримує страхування фінансових ризиків при викраденні або знищенні транспортного засобу протягом усього строку дії контракту. Умови страхування визначає Порше Лізинг Україна на власний розсуд.

У випадку викрадення або суттєвого пошкодження об'єкту лізингу Порше Лізинг Україна отримує від страхової компанії відшкодування у відповідності до Загальних умов страхування Каско, з якого будуть вирахувані непокрита частка, визначена в інформації про страхування, решта страхових премій до кінця лізингового року, а також вартість пошкодження (п. 11.7 додатку).

Строк лізингу за цим контрактом визначається у Договорі та Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плані відшкодування). Строк лізингу починається з дати підписання акта приймання - передачі лізингоодержувачем об'єкта лізингу (п.п.12.1, 12.2 Додатку).

Якщо інше прямо не передбачено контрактом, всі повідомлення сторони відправляють за адресою, вказаною у контракті у письмовій формі особисто, кур'єром або поштою. При цьому факт відправлення буде вважатися підтвердженим у випадку наявності підпису адресата на копії повідомлення (у випадку передачі повідомлення особисто), квитанції про оплату відправлення або опису вкладеного з відповідною відміткою УДППЗ "Укрпошта" або кур'єрської служби (у випадку відправлення повідомлення поштою або кур'єром). Факт отримання адресатом повідомлення буде вважатися підтвердженим у випадку наявності підпису адресата на копії повідомлення (у випадку передачі повідомлення особисто), наявності повідомлення про вручення адресату поштового відправлення/відмови адресата від прийняття з відповідною відміткою УДППЗ «Укрпошта», кур'єрської служби (у випадку відправлення повідомлення кур'єром або поштою) (п.20.5 Додатку).

Так, на виконання Договору, 11.07.2013 р. позивачем сплачено відповідачу-1 авансовий платіж в розмірі 191 506,95 грн., що склало еквівалент 22 400,00 доларів США згідно платіжного доручення №166.

Як встановлено матеріалами справи, 19.07.2013 р. між ПрАТ «СК «Українська страхова група» (страховик, відповідач-2) та ТОВ «Порше Лізинг Україна» (страхувальник, відповідач-1) було укладено додаток до генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) № 28-0199-0157/13/0487, за яким застраховано транспортний засіб Volkswagen Tiguan FL, рік випуску 2013, номер кузова/шасі НОМЕР_7, лізингоодержувач - ТОВ «Патріот-Юг», а вигодонабувачем є страхувальник - ТОВ «Порше Лізинг Україна».

ТОВ «Порше Лізинг Україна» передало, а ТОВ «Патріот-Юг», в свою чергу, прийняло предмет лізингу - транспортний засіб Volkswagen Tiguan FL, рік випуску 2013, номер кузова/шасі НОМЕР_7, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 260 992, 00 грн., авансовий платіж 182 694, 40 грн., що підтверджується актом прийому - передачі від 22.07.2013 р. (належним чином завірена компанія наявна в матеріалах справи).

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначав, що отриманий в лізинг автомобіль було викрадено; 04.10.2014 р. водій ТОВ «Патріот-Юг» ОСОБА_4 звернувся до Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області із заявою про вжиття заходів, передбачених чинним законодавством України, направлених на встановлення місцезнаходження невідомих осіб, які незаконно заволоділи службовим автомобілем марки «Volkswagen Tiguan FL», д. н. АА1157ОА.

Крім цього, листом від 04.10.2014 р. за вих. № 04-10/1 позивач повідомив відповідача-1 про події, що сталися 03.10.2014 р. щодо об'єкту лізингу, а листом від 14.10.2014 р. № 14-10/3 про необхідність звернення до Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з відповідною заявою про незаконне заволодіння транспортним засобом «Volkswagen Tiguan FL» держномер НОМЕР_1, як безпосереднього власника цього транспортного засобу.

07.10.2014 р. відповідач-1 згідно заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування повідомив відповідача-2 про настання страхового випадку з транспортним засобом Volkswagen Tiguan FL, рік випуску 2013, номер кузова/шасі НОМЕР_7, державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до відповіді Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області за вих. №31/17-К-1264 від 01.04.2015 р. на адресу відповідача-2, в провадженні Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області знаходиться кримінальна справа №0010758 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.289 Кримінального кодексу України за заявою про незаконне заволодіння транспортним засобом від 04.12.2014 р.

Згідно витягу з кримінального провадження №0005628 08.06.2015 р. невстановлені досудовим слідством особи заволоділи транспортним засобом Volkswagen Tiguan FL, державний номерний знак НОМЕР_1 та без відповідних доказів, можливо використовуючи підробні документи, здійснили перереєстрацію вказаного транспортного засобу на нового власника.

Відповідно до відповіді Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в Одеській області за вих. № 7/вх.3562 від 16.07.2015 р. на запит відповідача-2 різні бази даних містять суперечливу інформацію щодо транспортного засобу Volkswagen Tiguan FL, державний номерний знак НОМЕР_1, зокрема щодо його повернення власнику, зняття розшуку тощо.

Листом за вих.№45/4507 від 20.08.2015 р. Центр безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем МВС України на запит відповідача-2 повідомив про неможливість надання достовірних відомостей щодо постановки/зняття з обліку транспортного засобу Volkswagen Tiguan FL, держномер НОМЕР_1, оскільки така інформація до бази даних була внесена некоректно.

Листом за вих.№03/6181 від 10.09.2015 р. на запити позивача про надання інформації, відповідач-2 повідомив, що станом на 10.09.2015 р. позивач та відповідач-1 не надали відповідачу-2 оригінал свідоцтва про реєстрацію застрахованого транспортного засобу тощо. Згідно висновку Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області по матеріалам ЄО №42907 факт викрадення транспортного засобу Volkswagen Tiguan FL, державний номерний знак НОМЕР_1 не знайшов свого підтвердження, в зв'язку з чим розгляд матеріалів ЄО №42907 було закінчено. Крім цього, в цьому листі відповідач-2 зазначав, що згідно листа Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в Одеській області від 16.07.2015 р. його було повідомлено, що транспортний засіб Volkswagen Tiguan FL, державний номерний знак НОМЕР_1 був викрадений 03.12.2014 р., заява до територіального підрозділу ОВС надійшла 04.12.2014 р., 05.12.2014 р. автомобіль був повернутий власникові, розшук знятий 05.12.2014 р., одночасно зазначено про неналежне виконання співробітником УДАІ ГУМВС в Одеській області своїх обов'язків та про неодноразову перереєстрацію транспортного засобу на нових власників після зняття з розшуку.

Згідно страхового акту відповідача-2 №ПСКА - 4588 від 29.12.2015 р. визначено розмір страхового відшкодування відповідачу-1 за договором страхування №28-0199-0157/13/0487 в сумі 372 960,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення №23594 від 29.12.2015 відповідачем-2 було виплачено відповідачу-1 страхове відшкодування на суму 372 960,00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач стверджував, що автомобіль НОМЕР_1 05.12.2014 р. було повернуто власнику - відповідачу-1, 07.03.2015 р. за довідкою-рахунком ВРЕР №7 м. Києва перереєстровано на нового власника, видано державні номерні знаки НОМЕР_6. За твердженнями позивача відповідач-1 продав вищевказаний об'єкт лізингу третім особам, чим наніс ТОВ «Патріот-Юг» збитки у вигляді сплаченого позивачем авансового платежу в розмірі 581 078,40 грн., що еквівалентно 22 400,00 доларів США.

Матеріалами справи встановлено, що внаслідок укладення Договору між позивачем та відповідачем-1 виникли цивільні права та обов'язки на підставі п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом ( аб. 2 п. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

За договором лізингу (ч.ч. 1, 2 ст. 806 ЦК України) одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

За приписами ч.2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Як встановлено матеріалами справи, на виконання Договору відповідач-1 передав, а позивач в свою чергу прийняв предмет лізингу - транспортний засіб Volkswagen Tiguan FL, рік випуску 2013, номер кузова/шасі НОМЕР_7, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 260 992,00 грн., авансовий платіж 182 694,40 грн., що підтверджується актом прийому - передачі від 22.07.2013 р., який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень.

Як вище згадувалось, 04.10.2014 р. співробітник ТОВ «Патріот-Юг» ОСОБА_4 звернувся до Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області із заявою про встановлення місцезнаходження невідомих осіб, які незаконно заволоділи службовим автомобілем марки Volkswagen Tiguan FL, д/з НОМЕР_1. Згідно висновку Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області по матеріалам ЄО №42907 факт викрадення транспортного засобу Volkswagen Tiguan FL, держномер НОМЕР_1 не знайшов свого підтвердження, тому розгляд матеріалів ЄО №42907 було закінчено.

Крім цього, в матеріалах справи наявна інформація про те, що транспортний засіб Volkswagen Tiguan FL, державний номерний знак НОМЕР_1 було викрадено 03.12.2014 р., заява до територіального підрозділу ОВС надійшла 04.12.2014 р., 05.12.2014 р. автомобіль було повернуто власникові, розшук знятий 05.12.2014 р., в подальшому здійснювалася неодноразова перереєстрація цього транспортного засобу на нових власників після зняття з розшуку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів на підставі ст. 16 ЦК України є відшкодування збитків.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) ( ст. 22 ЦК України).

Під збитками в розумінні ч.2 ст.224 ГК України передбачаються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 ГК України).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Згідно відповіді Головного сервісного центру МВС України за вих. №31/3695 від 04.04.2016 р. на запит суду першої інстанції, за даними реєстраційної картки автомобіль НОМЕР_1 був зареєстрований 19.07.2013 р., власник - ТОВ «Порше Лізинг Україна», свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_9, в подальшому 07.03.2015 р. за заявою громадянина ОСОБА_5 на підставі виданої ПП «Галичина Авто» довідки - рахунку серії НОМЕР_10 від 07.03.2015 р. цей транспортний засіб було перереєстровано на нового власника - ОСОБА_5, при цьому довідка - рахунок серії НОМЕР_10 від 07.03.2015 р. не була передана до загальнодержавної бази даних НАІС, у громадянина ОСОБА_5 був наявним оригінал свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_9. 11.03.2015 р. за довідкою-рахунком серії НОМЕР_11, виданою ТОВ «Автоскай» автомобіль НОМЕР_1 було перереєстровано на нового власника - громадянку ОСОБА_6, а 05.05.2015 р. його знято з обліку для реалізації й 14.05.2015 р. перереєстровано за довідкою-рахунком серії НОМЕР_10 від 05.05.2015 р., виданою ТОВ «Захід - Авто-Ленд» на нового власника - ОСОБА_7.

В базі обліку Угон УІАЗ ГУМВС України в Одеській області містяться дані про те, що об'єкт лізингу - Volkswagen Tiguan FL держномер НОМЕР_1 було повернуто власникові, однак згідно однієї бази транспортний засіб було повернуто власнику 05.12.2014 р., а згідно іншої - 05.12.2014 р. також знято розшук транспортного засобу, при цьому згідно листа УДАІ ГУМВС України у Одеській області від 16.07.2015 р., картка введена 08.05.2015 р., відкоригована 13.05.2015 р. та вказано про неналежне виконання своїх обов'язків співробітником УДАІ ГУМВС в Одеській області.

Проте жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту повернення об'єкту лізингу саме відповідачу-1, позивачем суду не надано. Листи відповідача-2 та УДАІ ГУМВС України у Одеській області, на які посилається позивач в позовній заяві, жодним чином не підтверджують цього факту, як і не доводять здійснення перереєстрації транспортного засобу безпосередньо за участю відповідача-1 з огляду на наявність у громадянина ОСОБА_5 станом на 07.03.2015 р. оригіналу свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_9, який до моменту викрадення транспортного засобу знаходився у позивача.

Крім цього, матеріалами справи не підтверджується й здійснення відповідачем-1 з моменту передачі об'єкту лізингу позивачу будь-яких дій щодо переходу права власності, продажу, перереєстрації, зняття з обліку та проведення будь - яких інших реєстраційних дій, оформлення, видачі третім особам будь-яких документів для переходу права власності, продажу, перереєстрації, зняття з обліку та проведення будь-яких інших реєстраційних дій відносно об'єкта лізингу - Volkswagen Tiguan FL д. н. НОМЕР_1 як то зокрема, наказів та відповідних доручень.

Позивачем не надано суду також доказів завдання йому збитків шляхом неналежного виконання відповідачем-1 умов укладеного між сторонами Договору, а отже, відповідно до умов Договору та фактичних обставин справи відсутні будь-які підстави для повернення позивачу сплаченого ним авансового платежу, твердження позивача (апелянта) про зворотне є безпідставними, необґрунтованими та такими, що суперечать як приписам законодавства, так і положенням договору, зокрема п.п. 4.8, 6.11, 6.17 Додатку до Договору.

З огляду на наведене, місцевий суд дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача-1 та збитками й вини відповідача-1, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 збитків визнав необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За відсутності підстав для задоволення позову до відповідача-2, адже позовні вимоги до нього позивачем в позовній заяві не обґрунтовано, а в заяві від 18.02.2016 р. щодо остаточного розміру позовних вимог - взагалі відсутні, місцевий суд дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати на підставі ст. 49 ГПК України (8716,18 грн. судового збору з урахуванням прийнятої до розгляду заяви позивача про збільшення позовних вимог в частині стягнення авансового платежу, виходячи із ставок судового збору, встановлених Законом України «Про судовий збір» в редакції, чинній на момент звернення позивача з даним позовом до суду (28.12.2015 р.)) правомірно покладені на позивача.

Крім цього, вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на оплату юридичних послуг в розмірі 50 000,00 грн. за договором про надання юридичних послуг від 21.09.2015 р. суд першої інтанції визнав безпідставними з огляду на приписи ст. 44 ГПК України, адже відшкодуванню як судові витрати підлягають саме витрати на оплату послуг адвоката, а не будь-які юридичні послуги, отримання яких не є обов'язковими витратами, які особа понесла для відновлення свого порушеного права, виходячи з того, що кожна особа здатна бути позивачем та відповідачем у суді.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Патріот-Юг» залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2016 р. у справі № 910/211/16 - без змін.

Матеріали справи № 910/211/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко