ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р.Справа № 922/2747/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Харківської місцевої прокуратури № 1 Харківської області, м.Харків в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м.Харків
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Харків, 3-я особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Харківський національний університет ім.В.Н. Каразіна, м.Харків
про визнання недійсним договору та повернення майна
за участю представників:

прокуратури - Захарової Н.О. (посв.№032956 від 10.04.2015 року);

позивача - Голіної О.Ю. (дов.№61 від 20.04.2016 р.);

відповідача - не з'явився;

3-ої особи - Гребенюк Ю.М. (дов.№0102-016 від 19.09.2016 року).

ВСТАНОВИВ:

Керівник Харківської місцевої прокуратури №1 Харківської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області 16.08.2016 р. звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якій просить суд:

1. Визнати недійсним договір оренди №4843-Н від 07.04.2011, укладений між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1) та додаткові угоди до нього: №1 від 17.12.2014, №2 від 17.12.2014.

2. Зобов'язати Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1) звільнити нежитлові приміщення - кімнати № 1, 2, 3 на другому поверсі 8-ми поверхової частини різноповерхового (6-12) навчального корпусу Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна, загальною площею 49,2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (вартістю 231 000,00 грн.), та повернути їх регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області (). Також, до стягнення заявлені судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.08.2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 922/2747/16 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 20.09.2016 року о 10:45год. Також, вказаною ухвалою залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Харківський національний університет ім.В.Н. Каразіна.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.09.2016 року розгляд справи було відкладено на 04.10.2016 року о 10:30год., відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

26.09.2016 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від позивача надійшли пояснення (вх. № 31576) з додатковими документами, які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Прокурор в судове засідання 04.10.2016 р. з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та наполягав на їх задоволенні.

Позивач в судове засідання 04.10.2016 р. з'явився, заявлений прокурором позов підтримав повністю з підстав, викладених у наданих 26.09.2016 р. поясненнях (вх.№31576).

Відповідач явку свого представника в судове засідання 04.10.2016 р. не забезпечив, своїм конституційним правом на захист не скористався, відзив на позов та документи на виконання ухвали суду про порушення провадження у даній справі не надав, з урахуванням приписів п.3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача в судове засідання 04.10.2016 р. з'явилась та надала суду усні пояснення, в яких заявлені позовні вимоги залишає на розсуд суду. Письмових пояснень до матеріалів справи третьою особою не надано.

Судом досліджено оригінали документів, копії яких додані учасниками судового процесу до матеріалів господарської справи № 922/2747/16.

Господарський суд вважає, що застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Зважаючи на викладене, за висновками суду в матеріалах господарської справи №922/2747/16 достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та які є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення. За таких обставин, справа розглядається без участі відповідача, в порядку ст.75 ГПК України.

Згідно із статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 04.10.2016 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представників позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, всебічно та повно дослідивши надані докази, і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, господарським судом встановлено наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 07.04.2011 року між позивачем - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області укладено та відповідачем - Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було укладено Договір оренди №4843-Н (далі-Договір) (т.с. І а.с.19-21), відповідно до умов якого відповідачу передано в строкове платне користування нежитлові приміщення - кімнати № 1, 2, 3 на другому поверсі 8-ми поверхової частини різноповерхового (6-12) навчального корпусу (інв. № 103100090, пам'ятка архітектури), загальною площею 49,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2, що перебуває на балансі Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна.

Згідно з п.1.2. вищевказаного Договору, майно передається в оренду з метою розміщення офісу.

На виконання умов вказаного договору, 07.04.2011 року сторонами підписано акт приймання-передачі орендованого майна від 07.04.2011р., який є Додатком №1 до вищевказаного Договору №4843-Н від 07.04.2011 р., згідно якого позивачем передано в строкове платне користування відповідачу нежитлові приміщення - кімнати № 1, 2, 3 на другому поверсі 8-ми поверхової частини різноповерхового (6-12) навчального корпусу (інв. № 103100090, пам'ятка архітектури), загальною площею 49,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2, що перебуває на балансі Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна (т.с. І а.с. 22).

17.12.2014 року сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору оренди №4843-Н від 07.04.2011 р., згідно з якою п.1.1. розділу 1 "Предмет договору" викладено в новій редакції, а саме: "вартість майна визначена згідно з незалежною оцінкою станом на 07.03.2014р. і становить 231000, 00 грн." (т.с. І а.с. 24).

Також, 17.12.2014 року сторонами укладено Додаткову угоду № 2 до Договору оренди №4843-Н від 07.04.2011 р. (т.с. І а.с. 25), згідно з якою, цей договір продовжено строком на 2 (два) роки 11 місяців, тобто до 07.02.2017 року (п. 10.1. Договору).

Прокурор звернувся з даним позовом до господарського суду, в якому наголошує про те, що відповідачу передані в оренду приміщення Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна, який є об'єктом державної власності та фінансується з державного бюджету для здійснення діяльності, не пов'язаної з навчально-виховним процесом, що суперечить вимогам чинного законодавства, тобто, передані в оренду відповідачу приміщення інституту належить до об'єктів освіти та не може використовуватись не за призначенням, а саме, відповідно до умов спірного договору: "з метою розміщення офісу".

Крім того, в обґрунтування позовних вимог прокурором наголошено на приписи ч.5 ст.63 Закону України "Про освіту", ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до вимог яких передача будь-яких приміщень шкільних навчальних закладів у оренду суб'єктам господарювання для проведення господарської діяльності не пов'язаної з наданням освітніх послуг, прямо заборонено законом. У зв'язку з цим, прокурором наголошено про те, що оспорюваний договір оренди № 4843-Н від 07.04.2011 р., укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та додатки до нього, укладено всупереч вимогам законодавства, та тому мають бути визнані недійсними.

Господарський суд, дослідивши матеріали господарської справи №922/2747/16, доводи, які викладені учасниками судового процесу під час нового розгляду даної справи у своїх поясненнях, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом даного спору є вимоги визнати недійсним договір оренди № 4843-Н від 07.04.2011 р. та додаткових угод до нього: № 1 від 17.12.2014 р., № 2 від 17.12.2014 р., укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1; зобов'язати Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 звільнити нежитлові приміщення - кімнати № 1,2,3 на другому поверсі 8-ми поверхової частини різноповерхового (6-12) навчального корпусу Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна, загальною площею 49,2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (вартістю 231000,00 грн.), та повернути їх регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбачені статтею 203 ЦК України, а саме :

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.18 Закону України "Про освіту" визначено, що навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Статтею 61 Закону України "Про освіту" встановлено, що фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України "Про освіту" матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

Частиною 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" передбачено, що об'єкти освіти і науки, що фінансується з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та з науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Згідно з ч.2 ст.5 Закону України "Про приватизацію державного майна" загальнодержавне значення мають і не підлягають приватизації - об'єкти освіти.

Суд зазначає, що вирішуючи спір про визнання договору недійсним, суд встановлює наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання такого договору недійсним на момент його вчинення (укладення).

На момент вчинення спірного договору майно, що передане в оренду, перебувало на балансі інституту, який є об'єктом освіти, і відповідно до ст. 63 Закону України "Про освіту" не може використовуватися не за призначенням, а може бути передане в оренду виключно для діяльності, пов'язаної з навчально-виховним процесом.

При цьому суд враховує, що невикористання інститутом спірного приміщення для навчального процесу не є підставою для визнання правомірним передачу такого приміщення в оренду з іншою метою, ніж пов'язаною з навчально - виховним процесом.

Органами державного управління освітою в Україні є Міністерство освіти, міністерства і відомства, які мають навчально-виховні заходи, Вища атестаційна комісія, управління освіти обласних державних адміністрацій, відділи освіти районних (міських) державних адміністрацій.

Центральним органом державного управління освітою в Україні є Міністерство освіти, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, повноваження якого визначено Законом України "Про освіту" та Положенням про Міністерство освіти України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. № 630.

Міністерство освіти і науки України забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов'язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності. Міністерство освіти бере участь у виробленні державної політики в галузі освіти та втілення її в життя, у визначенні основних напрямків розвитку освіти, здійснює координаційні, науково-методичні, контрольні функції та державне інспектування, забезпечує зв'язок з іншими державами, організовує впровадження в практику досягнень науки і передового педагогічного досвіду; проводить атестацію та акредитацію навчально-виховних закладів республіканського значення

Господарський суд зазначає, що Положенням не передбачено повноважень щодо звернення центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері освіти і науки, до суду про визнання незаконним рішень органів державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження майном, визнання недійсними правочинів щодо відчуження чи передачі у користування об'єктів нерухомості державної та комунальної власності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прокурором обґрунтовано звернення до суду з даним позовом в інтересах держави, та правильно визначено позивача у справі, оскільки на даний час приміщення, що є предметом спірного договору знаходиться на балансі Харківського національного університету ім.В.Н.Каразіна.

Таким чином, майно, що знаходиться на балансі Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна може бути використано лише для діяльності, пов'язаної з навчально-виховним процесом, таке майно належить до об'єктів освіти, утримання якого здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Частиною другої статті 18 Закону України "Про освіту" (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Згідно з ч.5 ст.63 Закону України "Про освіту" об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Отже, законом визначено обов'язкове використання об'єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, за цільовим призначенням, тобто пов'язане з навчально-виховним процесом мети такого використання (в тому числі на умовах оренди).

Господарський суд, надавши правову оцінку оспорюваному договору на предмет мети використання переданого в оренду об'єкту, встановив, що діяльність орендаря не пов'язана з навчально-виховним процесом та не передбачає мету надання освітніх послуг.

Взаємовідносини сторін оспорюваного договору у сфері співпраці з питань навчання чи професійної орієнтації, виробничої практики студентів цього інституту не визначені в навчальних та виховних планах Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна, а в матеріалах справи докази, які б підтверджували зазначене - відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що об'єкти освіти, вищі навчальні заклади, джерелами фінансування яких є кошти місцевих/державних бюджетів, не підлягають приватизації і використання їх не за призначенням, тобто не для навчального та наукового процесу суперечить вимогам чинного законодавства, а тому спірний договір з додатковими угодами до нього визнається господарським судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про те, що спірний договір підлягає визнанню недійсним, суд вважає, що відповідач повинен повернути майно, що є предметом спірного договору, а тому позовні вимоги прокурора в частині зобов'язання відповідача звільнити та повернути нежитлові приміщення підлягають задоволенню.

Згідно з приписами ст.49 ГПК України, а також враховуючи те, що судом задоволено одну вимогу немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру спору, тому судовий збір в розмірі 4843,00 грн. суд покладає на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, ст.75, п.3 ст.83, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсними договір оренди №4843-Н від 07.04.2011 року, укладений між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1) та додаткові угоди до нього: №1 від 17.12.2014 р., №2 від 17.12.2014 р.

Зобов'язати Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1) звільнити нежитлові приміщення - кімнати № 1, 2, 3 на другому поверсі 8-ми поверхової частини різноповерхового (6-12) навчального корпусу Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна, загальною площею 49,2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (вартістю 231000,00 грн.), та повернути їх регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області ().

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1, 61168, АДРЕСА_1) на користь Прокуратури Харківської області (код 02910108, банк отримувача: Державна казначейська служба України м.Київ, код 820172, рахунок 7171, код класифікації видатків бюджету -2800) - 4843,00 гривень судового збору.

Накази видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України, після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.10.2016 р.

Суддя К.В. Аріт