УХВАЛА

29.09.2016Справа № 910/15316/16

Суддя Привалов А.І, розглянувши

заяву публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Мукачево"

про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській

громадській організації "Союз інвесторів України" від 03.06.2016р.

у справі № 19/16

за позовом публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК"

до публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика А.В.К. м.

Мукачево"

третя особа: приватне акціонерне товариство "АВК"

про звернення стягнення на предмет застави.

Представники сторін:

від заявника: Каба Д.В., довіреність № 2034-МК від 18.08.2016р.;

від позивача: Чуйко Я.В., довіреність б/н від 27.11.2015р.;

від третьої особи: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Мукачево" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 03.06.2016р. у справі № 19/16.

В обґрунтування своєї заяви, заявник посилається, на порушення норм чинного законодавства та Регламенту Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» при прийнятті рішення у справі №19/16 від 03.06.2016, зокрема, не вчинення суддею процесуальних дій щодо повного та всебічного розгляду поданої заяви про відвід судді, що в силу ст. 122-5 ГПК України, є підставою для його скасування.

Відповідно до ст. 122-1 Господарського процесуального кодексу України, сторони, треті особи, а також особи, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, мають право звернутися до господарського суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається до господарського суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейського суду.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2016р. та ухвали Господарського суду міста Києва від 22.08.2016р. заяву публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К» прийнято до розгляду суддею Приваловим А.І., призначено її до розгляду в судовому засіданні на 15.09.2016р. та витребувано у Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» справу № 19/16.

09.09.2016р. через відділ діловодства суду від Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» надійшли письмові пояснення, в яких останнім повідомлено, що матеріали справи № 19/16 були направлені до Господарського суду міста Києва, на вимогу ухвали суду 08.08.2016р. у справі № 910/14186/16, при розгляді заяви про видачу виконавчого документа про примусове виконання рішення у справі № 19/16. Крім того, Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» зазначено, що заява публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К.» не розглядалась судом, оскільки вказана не відповідала вимогам Регламенту Третейського суду.

14.09.2016р. через відділ діловодства суду від заявника надійшли доповнення до заяви про скасування рішення третейського суду та клопотання, в порядку ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, про зупинення провадження у справі №910/15316/16 до набрання законної сили рішенням суду у справі № 910/8943/16, предметом розгляду якої є визнання недійним п. 9.5 договору застави від 15.10.2009р. (третейської угоди).

В судове засідання 15.09.2016р. представник заявника не з'явився, про причини неявки господарський суд не повідомив.

Присутнім у судовому засіданні представником публічного акціонерного товариства «Сбербанк» були надані суду заперечення № 1059/28 від 15.09.2016р. на заяву про скасування рішення третейського суду, в яких останній просить суд відмовити в її задоволенні.

Представник третьої особи заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з необхідністю ознайомитись з матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2016р. розгляд заяви відкладено на 22.09.2016р., у зв'язку з клопотанням представника третьої особи.

У судовому засіданні 22.09.2016р. представник заявника просив задовольнити клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник позивача заперечив проти зупинення провадження у справі та просив відмовити у задоволенні заяви ПАТ "Кондитерська фабрика А.В.К. м. Мукачево" про скасування рішення третейського суду.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про причини неявки господарський суд не повідомив.

Ухвалою суду від 22.09.2016р. розгляд заяви відкладений на 29.09.2016р.

28.09.2016 через відділ діловодства від заявника надійшли додаткові письмові пояснення у справі № 910/15316/16.

Присутній у судовому засіданні 29.09.2016р. представник заявника підтримав вимоги, наведені в заяві про скасування рішення третейського суду з урахуванням поданих доповнень, та просив розглянути клопотання про зупинення провадження у справі, яке було подане раніше.

Представник публічного акціонерного товариства «Сбербанк» заперечував проти задоволення заяви про скасування рішення третейського суду з підстав, викладених у раніше поданих запереченнях.

Представник третьої особи в судове засідання черговий раз не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши в судовому засіданні 29.09.2016р. клопотання заявника про зупинення провадження у справі № 910/15316/16 до набрання законної сили рішенням суду у справі № 910/8943/16, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Відповідно до п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011р., під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (пп. 4.1 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 за N 15-рп/2004).

Гарантуючи судовий захист з боку держави, норми Конституції України визнають право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Одним із способів реалізації вказаного права є звернення до третейського суду, який не віднесено до судів загальної юрисдикції, але який за приписами Закону України "Про третейські суди" є недержавним незалежним органом захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері цивільних і господарських відносин. При здійсненні передбаченої ст. 3 Закону України "Про третейські суди" функції захисту третейські суди розглядають спір сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного ч. 5 ст. 55 Конституції України, не здійснюючи правосуддя.

Водночас, відповідно до положень ч. 2 ст. 124 Конституції України, ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 1 ГПК України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі; ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Тобто наявність третейської угоди (третейського застереження) про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав. При цьому обмеження права звернення до господарського суду не допускається.

Таким чином, розглянувши клопотання заявника про зупинення провадження у справі, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, оскільки розгляд Київським апеляційним господарським судом справи № 910/8943/16 не є перешкодою для встановлення, відповідно до ст. 43 ГПК України, суттєвих обставин у даній справі при її розгляді господарським судом, а конкретні обставини даної справи надають можливість розглянути даний спір без очікування результатів справи № 910/8943/16.

Отже, у даному випадку відсутня така умова зупинення провадження у справі як неможливість розгляду, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Дослідивши подану публічним акціонерним товариством "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Мукачево" заяву про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 03.06.2016р. у справі № 19/16 та додані до неї матеріали, заслухавши пояснення учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, господарський суд визнав подану заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

15.10.2009р. між публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сбербанк») та закритим акціонерним товариством «АВК» (правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «АВК») укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 04-В/09/22/ЮО.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, 15.10.2009р. між відкритим акціонерним товариством «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево») та публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сбербанк») укладено Договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжан В.Л. за реєстровим номером 4817.

Відповідно до п.9.3 договору застави, будь-які зміни або доповнення до цього договору є дійсними за умови, що вони здійснені в письмовій формі і посвідчені нотаріально.

Згідно з п.9.5 договору застави, всі спори сторін, що не врегульовані мирним шляхом, вирішуються відповідним судом за місцезнаходженням відповідача.

24.10.2013р. між публічним акціонерним товариством «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево», що є майновим поручителем юридичної особи - приватного акціонерного товариства «АВК» та публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» укладено Договір про внесення змін до договору застави, посвідченого 15.10.2009р. приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжач В.Л. та зареєстрованим за номером 4817, який посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжач В.Л. та зареєстрованим за номером 4202.

Даним договором, зокрема п. 3, внесено зміни до договору застави, так сторони домовились викласти п.9.5 договору застави в наступній редакції: « 9.5 Усі спори, розбіжності, або вимоги, що виникають з цього договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду від 15.03.2013р., видане Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду htpp://arbitrate.com.ua/. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду htpp://arbitrate.com.ua/. При цьому, сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовилися, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" є остаточними і обов'язковими з дати його винесення. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення цього договору».

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, господарським судом встановлено, що кредитором та заставодавцем у добровільному порядку, без заперечень та зауважень, було визначено, що будь-які спори між сторонами, що виникають як при виконанні договору застави вирішуються постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", тобто сторонами визначений предмет спору, що включає в себе всі можливі спори, які можуть виникнути між сторонами в рамках вказаних договорів, не обмежуючись якимись конкретними спорами.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про третейські суди", третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд, регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що предметом третейської угоди може бути не лише спір, який існує на момент укладення такої угоди, а й будь-які спори, які виникатимуть між сторонами договору в майбутньому та передбачені третейською угодою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року по справі №15/056.

Крім того, суд вважає безпідставними посилання заявника на те, що третейський суд, який розглядав справу, не був зареєстрований станом на дату укладання договору застави, оскільки за змістом ст.ст. 651, 654 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін; зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Як встановлено судом, сторони за взаємною згодою та з дотриманням форми укладання 24.10.2013р. підписали Договір про внесення змін до договору застави, посвідченого 15.10.2009р. приватним нотаріусом та зареєстрованим за номером 4817, у п.п. 6, 9 якого встановили, що договір про внесення змін набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та є невід'ємною частиною договору застави. При цьому, в умовах Договору про внесення змін до договору застави відсутні будь-які посилання на те, що даний договір розповсюджує свою дію на відносини сторони, які виникли раніше.

Таким чином, на момент укладання Договору про внесення змін до договору застави від 24.10.2013р., в якому сторони дійшли згоди щодо передачі будь-яких спорів на розгляд третейському суду, узгоджений сторонами недержавний орган з розгляду господарський спорів був у визначений законом порядку зареєстрований, про що свідчить додане до матеріалів справи Свідоцтво про реєстрацію постійного діючого третейського суду від 30.04.2010р. за № 063-т.с.

Крім того, на день розгляду справи суду не було надано доказів визнання недійсним укладеного між сторонами Договору про внесення змін до договору застави від 24.10.2013р.

Також, суд вважає безпідставними посилання заявника на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2016р. у справі № 910/4181/16, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2016р., яким визнано недійсним п. 11.6 договору про відкриття кредитної лінії від 15.10.2009р. №04-В/09/22/ЮО в редакції п. 5 додаткового договору від 24.10.2013р. № 143 до договору про відкриття кредитної лінії від 15.10.2009 №04-В/09/22/ЮО з підстав невідповідності цього пункта ст. 203, 215, 241 ЦК України, ст. 12 Закону України "Про третейські суди", оскільки постановою Вищого господарського суду України від 21.09.2016р. касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Сбербанк" задоволено частково: рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2016р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2016р. у справі №910/4181/16 скасовано;справу №910/4181/16 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Статтею 6 Закону України "Про третейські суди" визначено підвідомчість справ третейським судам. Третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов'язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Ухвалою Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01.04.2016р. порушено провадження у справі №19/16.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 03.06.2016р. у справі № 19/16, суддею Трубчаніновим С.С. задоволені позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Сбербанк», звернуто стягнення на предмет застави за договором застави, посвідченого 15.10.2009р. приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л. та зареєстрованим в реєстрі за № 4817, а саме: на обладнання для виробництва кондитерських виробів, яке належить публічному акціонерному товариству «Кондитерська фабрика «А.В.К.», м. Мукачево, на праві власності, зокрема, згідно з переліком, вказаним в рішенні суду № 19/16; встановлено спосіб реалізації предмета застави, шляхом продажу через прилюдні торги; від продажу зазначеного майна задовольнити вимоги публічного акціонерного товариства «Сбербанк» за договором про відкриття кредитної лінії № 04-В/09/22/ЮО від 15.10.2009р., в сумі заборгованості по кредиту - 56 799 999,99 доларів США.

Заявник як на одну з підстав скасування рішення третейського суду також посилається на непідвідомчість спору третейським судам з посиланням на постанову Верховного Суду України від 21.10.2015р. у справі №6-831/цс/15, в якій було роз'яснено, що норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб - забезпечення стабільності української грошової одиниці - гривні.

Наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку - третейськими судами.

Водночас, чинне законодавство України, як і ст.ст. 1, 5, 6 Закону України ,,Про третейські суди", розмежовує поняття цивільних і господарських правовідносин.

Так, ч. 2 ст. 9 Цивільного кодексу України зазначено, що Законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Кредитування суб'єктів господарювання врегульовано ст. 346 Господарського кодексу України, згідно з якою для одержання банківського кредиту позичальник надає банкові такі документи: клопотання (заяву), в якому зазначаються характер кредитної угоди, мета використання кредиту, сума позички і строк користування нею; техніко-економічне обґрунтування кредитного заходу та розрахунок економічного ефекту від його реалізації; інші необхідні документи.

Для зниження ступеня ризику банк надає кредит позичальникові за наявності гарантії платоспроможного суб'єкта господарювання чи поручительства іншого банку, під заставу належного позичальникові майна, під інші гарантії, прийняті у банківській практиці. З цією метою банк має право попередньо вивчити стан господарської діяльності позичальника, його платоспроможність та спрогнозувати ризик непогашення кредиту.

Кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачується ним по депозитах. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Включення до складу майна суб'єктів господарювання грошей, в іноземній валюті, для здійснення фінансових відносин, передбачено ч. 5 ст. 139 ГК України.

Згідно з ч. 2 ст. 198 ГК України, грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті, відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Отже, відносини у сфері кредитування суб'єктів господарювання, в тому числі в іноземній валюті, врегульовано нормами Господарського кодексу України та іншими актами законодавства.

Також, слід врахувати, що згідно з приписами п. 14 ст. 6 Закону України ,,Про третейські суди", третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), тобто, норми Закону виводять із компетенції третейських судів спори, коли за своєю природою одна з сторін спору - споживач перебуває не в рівних умовах з сильною фінансовою структурою - банком, а тому потребує посиленого судового захисту споживача в державному суді.

В даній справі стороною спору (боржниками) є суб'єкти господарювання, які здійснюють підприємницьку діяльність, на власний ризик та є вільним у виборі фінансових установ для кредитування.

Крім того, на підприємницькі (господарські) товариства не поширюються норми закону про захист прав споживачів, а тому не йдеться про наявність підстав для посилення судового захисту такого суб'єкта господарювання в державному суді, в тому числі у спорах про повернення кредитів, наданих в іноземній валюті.

Таким чином, оскільки господарські правовідносини щодо кредитування суб'єктів господарювання мають особливості регулювання, то відсутні підстави вважати правовідносини у даній справі подібними з правовідносинами у цивільній справі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що третейським судом розглянуто спір в межах компетенції, встановленої законом.

Також, суд вважає безпідставним посилання заявника щодо порушення прав нерезидента України, оскільки за приписами ст. 34 Закону України «Про третейські суди», учасниками третейського розгляду є сторони та їх представники. Питання щодо участі третіх осіб та їх процесуальні права у третейському розгляді вирішуються третейським судом відповідно до регламенту третейського суду або угоди сторін у третейському суді для вирішення конкретного спору. Третя особа бере участь у третейському розгляді добровільно.

З матеріалів третейської справи, не вбачається, що під час розгляду справи Компанія «A.V.K. CONFECTIONERY HOLDINGS LIMITED, CYPRUS» виявила бажання взяти участь у розгляді справи або будь-хто з учасників спору заявив клопотання про її залучення до участі у справі.

Крім того, не містять матеріали справи, належних в розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України, доказів, які свідчать про порушення прийнятим рішенням третейського суду прав та обов'язків Компанія «A.V.K. CONFECTIONERY HOLDINGS LIMITED, CYPRUS» з огляду на дійсність укладених договір кредиту та застави.

Однак, як встановлено господарським судом, під час розгляду справи в третейському суді, публічним акціонерним товариством «Кондитерська фабрика «А.В.К.» 16.05.2016р. було направлено на адресу третейського суду на ім'я Голови Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», заяву про відвід судді Трубчанінова С.С., який здійснював розгляд справи №19/16 за позовом публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К.» за участю третьої особи - приватного підприємства «АВК» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З доданої Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» до матеріалів справи копії заяви про відвід судді, вбачається, що згідно з резолюцією голови третейського суду від 20.05.2016р., вказану заяву вирішено залишити без розгляду, оскільки така подана з порушенням ст.16 Регламенту.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про третейські суди", третейський суд утворюється та діє на принципах законності; незалежності третейських суддів та підкорення їх тільки законові; рівності всіх учасників третейського розгляду перед законом і третейським судом; змагальності сторін, свободи в наданні ними третейському суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; обов'язковості для сторін рішень третейського суду; добровільності утворення третейського суду; добровільної згоди третейських суддів на їхнє призначення чи обрання у конкретній справі; арбітрування; самоврядування третейських суддів; всебічності, повноти та об'єктивності вирішення спорів; сприяння сторонам у досягненні ними мирової угоди на будь-якій стадії третейського розгляду.

Згідно з положеннями ст. 7 Закону України «Про третейські суди», в Україні можуть утворюватися та діяти постійно діючі третейські суди та третейські суди для вирішення конкретного спору.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 10 Закону України «Про третейські суди», регламент третейського суду повинен визначати порядок та правила звернення до третейського суду, порядок формування складу третейського суду, правила вирішення спорів третейським судом, інші питання, віднесені до компетенції третейського суду цим Законом. Регламент третейського суду може містити положення, які хоча і не передбачені цим Законом, але не суперечать принципам організації та діяльності третейського суду, визначеним цим Законом, і є необхідними для належного здійснення третейським судом повноважень з третейського вирішення спорів.

За змістом положень ст. 14 Закону, сторони мають право вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів. За домовленістю сторін вони можуть доручити третій особі (юридичній або фізичній) призначення чи обрання третейського суду чи суддів. У постійно діючих третейських судах призначення чи обрання третейських суддів здійснюється із затвердженого відповідно до ст. 8 цього Закону списку третейських суддів, який за регламентом цього постійно діючого третейського суду може мати обов'язковий чи рекомендаційний характер.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про третейські суди», формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду. Формування складу третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору здійснюється в порядку, погодженому сторонами.

Так, за наявності підстав, зазначених у ст. 19 цього Закону, сторона може заявити про відвід обраного нею третейського судді лише у разі, якщо обставини, які є підставою для відводу призначеного чи обраного нею третейського судді, стали відомі цій стороні після його призначення чи обрання. Процедура відводу третейського судді у постійно діючому третейському суді визначається регламентом третейського суду з додержанням вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про третейські суди», заява сторони про відвід подається третейському судді третейського суду для вирішення конкретного спору, кандидатура якого відводиться, або голові постійно діючого третейського суду. За відсутності заперечень іншої сторони щодо заявленого відводу третейський суддя є відведеним з дня подання стороною заяви про його відвід.

Якщо інша сторона не погоджується з відводом третейського судді, вона має право протягом трьох днів подати голові третейського суду свої мотивовані заперечення. В цьому випадку питання про відвід вирішується головою третейського суду спільно з іншими третейськими суддями, призначеними чи обраними у справі, протягом п'яти днів з моменту отримання заяви сторони, рішення яких є обов'язковим для сторін.

Незалежно від заперечень сторони третейський суддя третейського суду для вирішення конкретного спору, якому заявлений відвід, не може брати участі у справі. Якщо протягом 10 днів після відводу такого третейського судді сторони не погодять іншої кандидатури, спір може бути переданий на вирішення компетентного суду.

Як вбачається з ч. 3 ст. 16 Регламенту третейського суду, письмова мотивована заява про відвід третейського судді повинна бути подана одночасно з належними та допустимими доказами наявності підстав для відводу стороною протягом трьох днів після того, як цій стороні стали відомі обставини, які є підставою для відводу третейського судді відповідно до цього Регламенту, але завжди до моменту початку розгляду справи по суті.

У разі пропуску встановленого строку питання про прийняття заяви про відвід третейського судді вирішується Головою третейського суду залежно від причин пропуску строку.

Заявник направив заяву про відвід третейського судді 16.05.2016р. на адресу Голови Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» , оскільки розгляд справи вже було розпочато, а обставини, які стали підставою для відводу стали відомі заявнику під час судового засідання, що відбулось 13.05.2016р.

Проте, з наданих до Господарського суду міста Києва пояснень Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» вбачається, що подана публічним акціонерним товариством «Кондитерська фабрика «А.В.К.» заява про відвід судді, у зв'язку з невідповідністю вимогам Регламенту третейського суду і питання про відвід судді не вирішувалось складом суду, який розглядав справу, оскільки заява адресована голові суду, проте й не вирішувалось головою суду, оскільки інша сторона процесу не подавала свої мотивовані заперечення, у зв'язку з чим заява була залишена без розгляду.

Матеріали третейської справи не містять жодних документів, які свідчили би про повідомлення заявника про прийняте рішення щодо залишення заяви про відвід судді без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Регламенту, третейський суд здійснює третейський розгляд шляхом прийняття обов'язкових до виконання рішень та ухвал.

Таким чином, процесуальними нормами права та відповідним Регламентом Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» чітко визначений порядок щодо розгляду заяв про відвід судді, однак, зі змісту рішення у справі № 19/16 від 03.06.2016 третейського суду та поданих заявником доказів, не вбачається здійснення будь-яких процесуальних дій щодо розгляду заяви про відвід судді Трубчанінова С.С. що суперечить, як нормам Закону так й відповідного Регламенту.

Відповідно до частини 3 статті 51 Закону України «Про третейські суди», рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

У відповідності до статті 122-5 Господарського процесуального кодексу України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо:

1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Отже, суд дійшов висновку, що рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 03.06.2016р. у справі № 19/16 за позовом публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево» про звернення стягнення на предмет застави прийнято складом третейського суду, який не відповідав вимогам закону, тобто за наявності не розглянутого у визначений Регламентом порядку відводу судді, що за приписами ч. 3 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» та п. 4 ч. 2 ст. 122-5 ГПК України, є безумовною підставою для скасування рішення третейського суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 49, 86, 122-1, 122-5 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Заяву публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К.» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 03.06.2016 у справі № 19/16 задовольнити.

2. Скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 03.06.2016р. у справі № 19/16 за позовом публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево» про звернення стягнення на предмет застави.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46; ) на користь публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево» (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Духновича, 14) 689 грн. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

Суддя А.І. Привалов