ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2016 р.Справа № 916/1496/16

Господарський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Волкова Р.В.,

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Стройспецтехника

про стягнення 298918,14 грн., розірвання договору № 13/2014/КЕВ від 15.12.2014р. та зобовязання повернути технічний майданчик,

за участю:

Від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю)

Від відповідача: ОСОБА_2 (за довіреністю)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Стройспецтехника, в якій просить стягнути 243 684,68 грн. заборгованості, з яких 175066,65 грн. заборгованість з орендної плати за період з травня 2015 р. по квітень 2016 р., 14130,35 грн. податку на землю, 40001,59 грн. пеня, 2231,42 грн. інфляційних втрат та 12254,67 грн. штраф, нарахованих у звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором оренди від 15.12.2014 р. № 13/2014/КЕВ, розірвати вказаний договір та зобовязати повернути технічний майданчик загальною площею 1000 кв.м., на території військового містечка № 185, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Боровського (Промислова),26-32.

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси надав уточнену позовну заяву, в якій просить, зокрема, стягнути з відповідача 298918,14 грн., з яких 219391,17 грн. заборгованість з орендної плати за період з травня 2015 р. по липень 2016 р., 18554,06 грн. податку на землю, 43384,11 грн. пеня, 2231,42 грн. інфляційних втрат та 15357,38 грн. штраф.

В обґрунтування своїх вимог посилається на укладання з відповідачем договору оренди від 15.12.2014 р. № 13/2014/КЕВ від 15.12.2014 р., систематичне невиконання відповідачем своїх зобовязань щодо внесення орендної плати з травня 2015 р. по квітень 2016 р. на загальну суму 175066,65 грн., заборгованість податку на землю зазначеної площі на суму 14130,35 грн., приписи ст.ст.20, 188, 230, 231, 291, 625 ГК України, ст.ст. 629, 651, 782, 785 ЦК України, надання діючим законодавством можливості одностороннього дострокового розірвання договору та на інші викладені у позовній заяві обставини.

Відповідач заперечує проти задоволення позовної заяви в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, крім того 04.08.2016 р. звернувся до господарського суду Одеської області з зустрічною позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси про спонукання вчинити певні дії, а саме: забезпечити орендаря електроенергією потужністю не менш 150 КВт, надати поступ до залізничної гілки, розташованої поруч з орендованим майно, надати вільний доступ автомобільного транспорту (у тому числі вантажного) до орендованого майна.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08 серпня 2016р. зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Стройспецтехника і додані до неї документи на підставі п.4 ст.63 ГПК України повернуто заявнику без розгляду.

08 серпня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Стройспецтехника звернулось до господарського суду Одеської області із апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Одеської області від 08.08.2016р. по справі №916/1496/16.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 13.09.2016р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Стройспецтехника залишено без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між сторонами був підписаний договір № 13/2014/КЕВ оренди нерухомого військового майна відкритого технічного майданчика загальною площею 1000 кв.м., на території військового містечка № 185, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Боровського,26-32, вартість якого визначена на 12.06.2014р. за незалежною оцінкою та становить згідно з актом оцінки 593333,00 грн. (без ПДВ).

Відповідно до п. 3.3 договору Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що орендар зобовязаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, сума якої визначена в п.3.1 Договору. За умовами п.3.6 Договору орендна плата у розмірі 100% перераховується орендарем до спеціального фонду державного бюджету (на спеціальний реєстраційний рахунок Орендодавця в територіальному органі Державного казначейства) щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

За п.5.15 Договору орендар зобовязаний щомісячно компенсувати Орендодавцю кошти у розмірі частини податку на землю пропорційно площі землі, яку займає здане в оренду нерухоме майно (0,1 га).

Відповідно до п. 10.1 Договір укладено строком на 3 роки, що діє з 15.12.2014 р. до 13.12.2017 р.

Стаття 15 ЦК України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями до ч. ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пункт 1 ст. 202 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із приписами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч.3 ст.18 Закону України „Про оренду державного та комунального майна орендар зобовязаний вносити орендну плату своєчасно та у повному обсязі незалежно від наслідків господарської діяльності.

Частиною 1 ст.283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Відповідно до п.6 даної статті до відносин оренди застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

В ч.3 ст.285 ГК України встановлено, що орендар зобовязаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно із приписами ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст.762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, відзначає, що між сторонами по даній справі виникли господарські зобовязання, підставою яких є письмовий договір оренди.

При цьому позивач виконав взяті на себе зобовязання за договором та передав в оренду нерухоме майно, про що свідчить акт приймання передачі нерухомого військового майна від 15.12.14р.

Пунктом 3.6 Договору передбачено, що орендна плата у розмірі 100% перераховується орендарем до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок Орендодавця в територіальному органі Державного казначейства щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Разом з цим, відповідач свої зобовязання щодо внесення орендної плати належним чином не виконав, внаслідок чого в нього виникла заборгованість у розмірі 219391,17грн.

За таких обставин суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення 219391,17грн. орендної плати.

В силу ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

В ст.549 ЦК України надано визначення неустойки (штрафу, пені), під якою слід розуміти грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов'язання.

За змістом п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Частиною 2 ст.343 ГК України передбачено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст.ст.1,3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частина 2 ст.625 ЦК України закріплює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення 2231,42 грн. індексації основного боргу за період з травня 2015 р. по листопад 2015 р.

Отже, порушення відповідачем прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Згідно п. 3.7 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до держбюджету відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

У звязку з простроченням виконання зобовязання відповідачем, відповідно до наведених норм чинного законодавства та умов договору позивачем нарахована пеня за період з травня 2015 р. по квітень 2016 р., в уточненнях на позовну заяву позивач нарахував пеню до липня 2016 р. Згідно наданого розрахунку нарахована пеня на загальну суму 43384,11 грн.

Під час розрахунку пені позивачем вірно визначено період нарахування, однак не враховано зміну подвійної облікової ставки.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення 43384,11 грн. пені підлягають частковому задоволенню на суму 36524,98 грн., з яких:

- 3743,13 грн. за період з 16.06.2015 р. по 14.12.2015 р.(нараховано на суму 14448,40 грн.),

- 3567,33 грн. за період з 16.07.2015 р. по 13.01.2016 р. (нараховано на суму 14506,19 грн.),

- 3329,40 грн. за період з 17.08.2015 р. по 14.02.2016 р. (нараховано на суму 14361,13 грн.),

- 3158,51 грн. за період з 16.09.2015 р. по 15.03.2016 р. (нараховано на суму 14246,24 грн.),

- 3211,30 грн. за період з 16.10.2015 р. по 15.04.2016 р. (нараховано на суму 14573,90 грн.),

- 3094,20 грн. за період з 16.11.2015 р. по 15.05.2016 р. (нараховано на суму 14384,45 грн.),

- 3067,24 грн. за період з 16.12.2015 р. по 14.06.2016 р. (нараховано на суму 14672,14 грн.),

- 2924,29 грн. за період з 18.01.2016 р. по 15.07.2016 р. (нараховано на суму 14774,84 грн.),

- 2807,62 грн. за період з 16.02.2016 р. по 15.08.2016 р. (нараховано на суму 14774,84 грн.),

- 2492,75 грн. за період з 16.03.2016 р. по 31.08.2016 р. (нараховано на суму 14774,84 грн.),

- 1906,60 грн. за період з 18.04.2016 р. по 31.08.2016 р. (нараховано на суму 14774,84 грн.),

- 1467,39 грн. за період з 16.05.2016 р. по 31.08.2016 р. (нараховано на суму 14774,84 грн.),

- 1008,00 грн. за період з 16.06.2016 р. по 31.08.2016 р. (нараховано на суму 14774,84 грн.),

- 572,02 грн. за період з 18.07.2016 р. по 31.08.2016 р. (нараховано на суму 14774,84 грн.),

- 175,20 грн. за період з 18.08.2016 р. по 31.08.2016 р. (нараховано на суму 14774,84 грн.).

Посилання відповідача на пропуск строку позовної давності суд вважає безпідставними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства з урахуванням заявлених до стягнення періодів та дати звернення з позовною заявою до суду.

Відповідно до п. 3.8 Договору у разі якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить 30 днів та більше, орендар додатково сплачує штраф у розмірі 7% від суми заборгованості, що в даному випадку становить 15357,38 грн.

Позивачем також нарахована компенсація податку на землю зазначеної площі на суму 18554,06 грн. за період з травня 2015 р. по червень 2016 р.

Розрахунок компенсації податку на землю в сумі 18554,06 грн., індексу інфляції - 2231,42 грн., штрафу у розмірі 7% від суми заборгованості - 12254,67 грн. - відповідає вимогам діючого законодавства та умовам договору, є обґрунтованим та арифметично вірним, а самі вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено вимоги про розірвання договору та виселення відповідача.

Так, відповідно до частини другої статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно із частиною третьою статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-XII, на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Отже, з огляду на встановлені судом обставини істотного порушення умов договору Відповідачем, а саме, систематичне не виконання ним обов'язку із внесення орендної плати, у Позивача виникло право на розірвання Договору № 37/82 оренди нежитлового приміщення від 01.10.2002.

Частиною першою статті 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-XII, у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

На підставі викладеного, враховуючи тривалий час прострочки виконання зобовязань щодо внесення орендної плати, суд вважає вимоги позивача про розірвання договору та виселення відповідача обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 202, 525, 526, 530, 546, 549, 610, 611, 612, 629, 651 ЦК України, ст.232 ГК України, ст. ст. 22, 32,33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Стройспецтехника (67600, Одеська обл., м. Біляївка, вул. Заводська, 26, код 39111320) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (65014, м. Одеса, вул. Єврейська,13, код 08038284) 219391,17 грн. заборгованість з орендної плати за період з травня 2015р. по липень 2016р., 18554,06 грн. - податок на землю, 36524,98 грн. пеня, 2231,42 грн. інфляційних втрат, 15357,38 грн. штраф та 7224,33 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Розірвати договір № 13/2014/КЕВ від 15.12.2014 р., укладений між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси (65014, м. Одеса, вул. Єврейська,13, код 08038284) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Стройспецтехника (67600, Одеська обл., м. Біляївка, вул. Заводська,26, код 39111320) оренди нерухомого військового майна відкритого технічно майданчика загальною площею 1000 кв. м., на території військового містечка № 185, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Боровського,26-32.

5. Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю „Стройспецтехника (67600, Одеська обл., м. Біляївка, вул. Заводська,26, код 39111320) повернути користь Квартирно-експлуатаційному відділу м. Одеси (65014, м. Одеса, вул. Єврейська,13, код 08038284) із складанням акту прийому-передачі нерухоме військове майно відкритого технічно майданчика загальною площею 1000 кв. м., на території військового містечка № 185, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Боровського,26-32.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 07.10.2016 року. Повний текст рішення складений 12 жовтня 2016 р.

Суддя Р.В. Волков