донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

12.10.2016 справа № 908/1619/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:Колядко Т.М.
суддівЛомовцева Н.В. , Татенко В.М.

за участю представників сторін:
від позивача:Пронін О. А. за довіреністю № 92-02/16 від 19.04.2016,
від відповідача:Сосніна Л.І. за довіреністю № 3 від 12.04.2016, Цап В. Д. за довіреністю № 7 від 03.10.2016,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПриватного підприємства "Аскон", смт Якимівка Запорізької області,

на рішення господарського суду Запорізької області

від17.08.2016 (повне рішення складено 19.08.2016)

по справі№ 908/1619/16

за позовомПублічного акціонерного товариства "Аграрний фонд", м. Київ,
доПриватного підприємства "Аскон", смт Якимівка Запорізької області,
простягнення 847 662, 72 грн.

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні 05.10.2016

оголошено перерву до 12.10.2016 о 10:15

Рішенням господарського суду Запорізької області (суддя Топчій О. А. ) від 17.08.2016 (повне рішення складено 19.08.2016) по справі № 908/1619/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд», м. Київ (далі - ПАТ «Аграрний фонд») до Приватного підприємства «Аскон», смт Якимівка Якиміського району Запорізької області (далі - ПП «Аскон»), задоволені повністю, стягнуто з останнього 424 162, 72 грн. збитків, 423 500, 00 грн. штрафу та 12 714, 94 грн. витрат зі сплати судового збору.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, ПП «Аскон» звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Запорізької області від 17.08.2016 по справі № 908/1619/16, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими.

Зокрема, апелянт посилається на відсутність доказів його протиправної поведінки та вини в тому, що при зберіганні зерна його якість знизилась з 2 до 3 класу, відтак, на думку апелянта, відсутній склад правопорушення, як підстава притягнення його до відповідальності у вигляді стягнення збитків, що зумовлює відмову в задоволенні позовних вимог.

Крім того, апелянт зазначає, що господарським судом необґрунтовано відмовлено в задоволенні його клопотання про проведення судової біологічної експертизи, за результатами якої можна було б встановити наявність чи відсутність причинно-наслідкового зв'язку між поведінкою відповідача та наявними збитками у вигляді погіршення якості зерна.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Колядко Т. М., судді - Татенко В. М., Скакун О. А.) від 05.09.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 05.10.2016.

У зв'язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії Скакуна О. А. на дату розгляду зазначеної справи розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду № 1315 від 03.10.2016 призначено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого визначено колегію у складі: головуючий суддя - Колядко Т.М., судді - Ломовцева Н. В., Татенко В. М.

У судове засідання 05.10.2016 з'явились представники сторін, підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї; Донецьким апеляційним господарським судом оголошено перерву до 12.10.2016 о 10:15.

В судове засідання 12.10.2016 з'явились представники сторін.

Від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у зазначеній справі до розгляду справи № 910/17741/16 про визнання недійсним договору складського зберігання № 09-07/15 від 24.07.2015, оскільки, на думку відповідача, тільки після вирішення спору щодо дійсності договору можна буде вирішити питання про стягнення збитків за відповідним договором.

Колегія суддів відмовила у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд повторно розглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами. На момент розгляду справи в першій інстанції та станом на даний час спірний договір складського зберігання № 09-07/15 від 24.07.2015 не було визнано недійсним. Колегія суддів також враховує презумпцію правомірності правочину (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджено матеріалами справи, 24.07.2015 між ПП «Аскон» (Зерновий склад) та ПАТ «Аграрний фонд» (Поклажодавець) було укладено договір складського зберігання 09-07/15 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого Поклажодавець за умовами цього Договору зобов'язується передати, а Зерновий склад зобов'язується прийняти на зберігання зернові, зернобобові, круп'яні, олійні культури (далі - Зерно) в кількості, яка визначається по фактичній кількості Зерна, що надійшло на карточку Поклажодавця і засвідчується складськими квитанціями, та в установлений строк на вимогу повернути його Поклажодавцю або особі, зазначеній ним, як одержувач, відповідно до якісних показників, передбачених чинними ДСТУ.

Кількість та якість Зерна, що передається Поклажодавцем на зберігання, визначені в складських квитанціях на зерно, що видаються Зерновим складом (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 1.3 Договору Зерновий склад забезпечує знеособлене зберігання Зерна за культурами, класами і роками врожаю.

Відповідно до п. 1.5 Договору Зерновий склад гарантує наявність зерносховища, яке забезпечить належне зберігання зерна з дотриманням його кількісно-якісних показників відповідно до вимог чинної нормативної документації (ДСТУ) та показників, зазначених у складських документах.

Розділом 2 Договору сторони визначили вимоги до якості зерна. Так, якість Зерна, що поставляється на зберігання, повинна відповідати вимогам ДСТУ. Зерновий склад видає посвідчення про якість Зерна (картку аналізу зерна) згідно з встановленою формою. Визначення якості Зерна проводиться виробничою технологічною лабораторією Зернового складу (ВТЛ) за методиками й показниками, встановленими чинним законодавством. У разі невідповідності показників якості Зерна вимогам ДСТУ Зерновий склад за власний рахунок та за письмовою згодою Поклажодавця доводить Зерно до вимог нормативних документів (п.п.2.1, 2.2, 2.3, 2.5).

У п. 3.3 Договору сторони визначили, що культура, кількість і якість прийнятого на зберігання Зерна зазначається в складській квитанції.

Згідно з п. 4.1 Зерновий склад зобов'язаний: прийняти від Поклажодавця Зерно фактичної якості, яка відповідає вимогам ДСТУ, забезпечити його належне зберігання в повному обсязі (пп. 4.1.1); у разі виявлення погіршення якісних показників Зерна Зерновий склад повинен протягом одного робочого дня з моменту виявлення скласти акт та в той же день повідомити про це Поклажодавця (пп. 4.1.5); здійснювати всі необхідні операції з доробки при прийманні та забезпеченні якісного зберігання Зерна. У випадку невідповідності якісних показників Зерна нормам ДСТУ з метою недопущення погіршення кількісно-якісного стану Зерна Зерновий склад за власний рахунок доводить Зерно до вимог нормативних документів (пп. 4.1.8).

Поклажодавець має право проводити огляд стану зберігання Зерна, його наявності та відповідності кількісно-якісним показникам, а також отримувати відповідні підтверджуючі документи відповідно до п. 4.4 Договору.

Згідно з п. 6.3 Договору у разі втрати (нестачі) та/або пошкодження (втрата якісних показників) Зерна, Зерновий склад за власний рахунок відшкодовує Поклажодавцю його вартість за ринковими цінами, які склалися на момент виявлення такої втрати (нестачі) та/або пошкодження (втрата якісних показників) Зерна, але в будь-якому разі не нижче його закупівельної вартості, а також виплачує Поклажодавцю штраф у розмірі 5% вартості втраченого та/або пошкодженого Зерна.

Розділом 7 Договору Сторони передбачили, що вони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею Сторін. Сторона, що зазнала дії обставин непереборної сили або зіткнулася з перешкодою поза її контролем, зобов'язана негайно, але не пізніше 5 (п'яти) календарних днів з моменту їх настання чи припинення, повідомити другу Сторону Договору про виникнення, вид, можливий строк дії і припинення форс-мажорних обставин та їх вплив на виконання цього Договору з додаванням відповідного документу, виданого Торгово-промисловою палатою України. Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення позбавляє Сторону права посилатися на форс-мажорні обставини як підставу для звільнення від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за цим Договором.

Відповідно до п. 12.1 Договору він набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань.

ПП «Аскон» 28.09.2015 прийняло на зберігання від ПАТ «Аграрний фонд» 2 698 тонн м'якої пшениці 2 класу групи А врожаю 2015 року згідно зі складською квитанцією на зерно АФ № 593840 (700) від 28.09.2015 та аналізною карткою № 41 від 28.09.2015, що підтверджується Актом передавання-приймання зерна до Договору складського зберігання № 09-07/15 від 24.07.2015 (а. с. 125).

Згідно з п. 4.1.11 Договору в разі повернення Зерна частинами Зерновий склад повинен видати Поклажодавцеві нову складську квитанцію на Зерно, що залишилося, в обмін на оригінал раніше виданої складської квитанції на Зерно.

У матеріалах справи міститься належним чином засвідчена копія складської квитанції на зерно АФ № 593843 (№ 703) від 11.12.2015, відповідно до якої ПП «Аскон» прийняло на зберігання від ПАТ «Аграрний фонд» 2 000 тонн м'якої пшениці 2 класу 2015 року врожаю.

Як вбачається з пояснень сторін та матеріалами справи не спростовується, зазначена квитанція відповідно до п. 4.1.11 Договору та п. 1.5 розділу V Інструкції видана в обмін на раніше видану складську квитанцію у зв'язку з поверненням позивачу частини (698 тонн) зданої ним на зберігання пшениці.

Позивач обґрунтовує свої вимоги про стягнення збитків тим, що відповідно до п. 4.4 Договору 18.01.2016 комісією в складі представників ПАТ «Аграрний фонд» та ПП «Аскон» було проведено перевірку наявності переданого на зберігання зерна та його відповідності кількісним та якісним показникам, за результатами якої встановлено, що якість зерна 2 класу врожаю 2015 року не відповідає 2 класу та клас зерна у зв'язку із зменшенням масової частки клейковини з 23% до 18 % встановлено як 3 клас, що підтверджується відповідними картками аналізу зерна. Зазначене, на думку позивача, відповідно до п. 6.3 Договору є підставою для здійснення відшкодування відповідачем вартості Зерна та сплати ним відповідного штрафу.

Оскільки ціна зерна 2 класу є меншою, ніж ціна 3 класу, позивачем заявлено до стягнення, зокрема, суму відповідної різниці вартості, що визначена позивачем як завдані йому збитки та складає за розрахунком позивача 370 000, 00 грн.

До того ж, ПАТ «Аграрний фонд» заявлено до стягнення з відповідача суму передбаченого п. 6.4 Договору штрафу, розмір якого склав 423 500, 00 грн.

Крім цього, позивач просить стягнути з ПП «Аскон» 54 162, 72 грн. - плату за надані перевізником-експедитором послуги з перевезення вказаної неякісної пшениці, яку було відправлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Маріупольський млинкомбінат» та повернуто останнім через невідповідність класу. На підтвердження зазначених обставин позивачем надано, зокрема, договір № 22-07/2015 від 18.08.2015 про надання транспортно-експедиторських послуг автомобільним транспортом, відповідні заявку на переміщення, дозвіл-довіреність на відвантаження зерна, товарно-транспортні накладні з відміткою про невідповідність класу пшениці, рахунок на сплату за вказані послуги, квитанцію про сплату позивачем зазначеної суми (а. с. 38-53).

Господарський суд визнав вказані позовні вимоги обґрунтованими, зазначивши, що відповідачем було допущено погіршення якісних показників зерна пшениці 2 класу 2015 року врожаю в кількості 2 000 тонн, внаслідок чого позивачу завдано збитки на загальну суму 370 000, 00 грн.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком господарського суду та вважає його передчасним з огляду на таке.

Відповідно до п. 10 ст. 1 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» зберігання зерна - комплекс заходів, які включають приймання, доробку, зберігання та відвантаження зерна.

У ст. 26 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» передбачено, що договір складського зберігання зерна є публічним договором, типова форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. За договором складського зберігання зерна зерновий склад зобов'язується за плату зберігати зерно, що передане йому суб'єктом ринку зерна. Договір складського зберігання зерна укладається в письмовій формі, що підтверджується видачею власнику зерна складського документа.

Згідно зі ст. 43 вказаного Закону якщо зерновий склад приймає зерно на зберігання без видачі простого або подвійного складського свідоцтва, то для підтвердження прийняття зерна на зберігання він повинен видати складську квитанцію.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» при прийманні зерна на зберігання зерновий склад зобов'язаний здійснити аналіз його якості. Зерновий склад зобов'язаний вживати усіх заходів, передбачених цим Законом, нормативно-правовими актами, договором складського зберігання зерна, для забезпечення схоронності зерна, переданого йому на зберігання.

Відповідно до п. 1.1 розділу ІІІ Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої Наказом Міністерства аграрної політики України від 13.10.2008 № 661 (далі - Інструкція), посилання на яку міститься в п. 3.1 Договору, після прийняття зерна на зберігання підприємство проводить технологічні операції щодо забезпечення його кількісного та якісного зберігання.

Розміщення зерна в елеваторах (складах) проводиться за принципом формування великих однорідних партій за культурами та їх якістю (типами, класами тощо), метою використання (зберігання, застава, перероблення). Здане зерно зберігається знеособлено в загальних партіях. На бажання поклажодавця і за наявності вільних місткостей для зберігання зерно може зберігатися персоніфіковано (окремо) (п. 1.2 розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до п.п. 2.4, 2.6 розділу І Інструкції кожна партія зерна (крім упакованої у мішки стандартною масою), що надійшла на підприємство, приймається матеріально відповідальною особою за масою, встановленою на повірених вагах у присутності особи, що доставила зерно, та за якістю, визначеною виробничою технологічною лабораторією підприємства (далі - ВТЛ) чи представником Державної інспекції сільського господарства в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі (далі - Держсільгоспінспекція). Визначення якості зерна проводиться ВТЛ за методиками й показниками, установленими чинними нормативними документами.

ВТЛ проводить визначення якості зерна, оформлює картку аналізу зерна (форма N 47) та зазначає показники якості в журналах форми N ЗХС-49, форми N 59, форми N 51 (п. 2.32 розділу 1 Інструкції).

Матеріали справи містять складені ПП «Аскон» та ПАТ «Аграрний фонд» відповідно до п. 4.4 Договору Акти наявності зерна, що належить ПАТ «Аграрний фонд» та відповідності його кількісним та якісним показникам, а також відповідні картки аналізу зерна від 18.01.2016, 16.02.2016, 11.03.2016, 11.04.2016, 05.05.2016, 08.06.2016 (а. с. 22-32, 75-77).

Із зазначених документів вбачається, що кількість клейковини в пшениці, зданої позивачем на зберігання ПП «Аскон», з 23% зменшилась до 18,0%.

Відповідно до п. 4.1 ДСТУ 3768:2010 «Пшениця. Технічні умови» масова частка сирої клейковини у м'якій пшениці 2 класу складає не менше, ніж 23 %; в пшениці 3 класу - не менше 18,0%. Згідно з п. 4.4 зазначеного стандарту у разі невідповідності граничній нормі якості м'якої пшениці хоча б за одним показником її переводять у відповідний за якістю клас.

З огляду на зазначене, позивачем у вказаних Актах наявності зерна зазначено про перехід якості пшениці з 2 у 3 клас; проти зазначеного відповідач не заперечує.

Як було зазначено, перехід зданої позивачем на зберігання Зерновому складу пшениці з 2 у 3 клас ПАТ «Аграрний фонд» визначає як зміну показників якості зерна, що, на його думку, є підставою для застосування передбачених п. 6.3 Договору наслідків у вигляді відшкодування вартості пошкодженого зерна за ринковими цінами, які склалися на момент виявлення такого пошкодження (втрата якісних показників), а також штрафу в розмірі 5% вартості пошкодженого Зерна.

Господарський суд, погодившись із такими доводами ПАТ «Аграрний фонд», визнав зазначені обставини підставою, зокрема, для відшкодування позивачеві збитків та стягнення відповідного штрафу.

Відповідно до ст. 942 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» Зерновий склад зобов'язаний повернути поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, зерно у стані, передбаченому договором складського зберігання та законодавством.

У ст. 33 зазначеного Закону, а також у ст. 950 Цивільного кодексу України передбачено, що за втрату, нестачу чи пошкодження зерна, прийнятого на зберігання, зерновий склад несе відповідальність на підставах, передбачених законодавством. Зерновий склад звільняється від відповідальності за втрату, нестачу і пошкодження зерна, викликаних непереборною силою.

Збитки, завдані поклажодавцеві пошкодженням зерна відшкодовуються зерновим складом у розмірі суми, на яку знизилася його вартість (ст. 34 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні»).

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Підставою для настання господарсько-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків є правопорушення, що включає в себе: протиправну поведінку особи, яка заподіяла збитки; наявність шкоди (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності, передбаченої ст. 224 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що сума збитків визначена ним з урахуванням ринкових цін на пшеницю, які існували станом на 10.03.2016.

Застосування вказаної дати для здійснення розрахунку збитків позивач в позові та письмових поясненнях обґрунтовує Вказівками про порядок оцінки шкоди від розкрадання, недостачі, знищення та зіпсування матеріальних цінностей, затверджених постановою Головного управління цінової політики Мінекономіки України від 30.04.1992 № 16, в яких передбачено, що у випадках розкрадання, недостачі, знищення чи зіпсування майна, сировини, матеріалів, комплектуючих виробів і продукції вартість нових матеріальних цінностей визначається виходячи з роздрібних цін на нову продукцію, діючих в торгівлі на момент розгляду питання про матеріальну відповідальність; такою датою позивачем визначено 10.03.2016 - день виставлення вимоги від 10.03.2016 № 02-01/490.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно погодився з такими доводами позивача для визначення розміру збитків, оскільки згідно з ч. 3 ст. 623 Цивільного кодексу України збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

У п. 6.3 Договору сторони визначили, що у разі пошкодження Зерна Зерновий склад за власний рахунок відшкодовує Поклажодавцю його вартість за ринковими цінами, які склалисяна момент виявлення такого пошкодження (втрата якісних показників) Зерна, але в будь-якому разі не нижче його закупівельної вартості.

Відповідного розрахунку з наданням доказів ринкових цін, які існували на момент, коли Поклажодавець дізнався про невідповідність показників зданої ним відповідачу на зберігання пшениці показникам пшениці 2 класу, позивачем не надано.

Таким чином, позивачем не доведено правомірність визначення розміру збитків, заявлених до стягнення.

ПАТ «Аграрний фонд» у позові також не зазначено, які саме умови Договору та Інструкції порушені ПП «Аскон», тобто в чому саме полягає протиправна поведінка відповідача як підстава застосування передбаченої ст. 224 Господарського кодексу України господарсько-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Позивачем також не доведено, що зменшення клейковини в зданій на зберігання відповідачу пшениці та, як наслідок перехід її з 2 класу у 3, сталось саме внаслідок неправомірних дій ПП «Аскон», тобто не доведено причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та наслідками у вигляді погіршення якості пшениці.

ПП «Аскон» у відзиві на позов, а також в апеляційній скарзі зазначає, що його вина у зміні якісних показників відсутня, оскільки зазначені наслідки стались внаслідок причин, що не залежали від нього - біологічних процесів, а саме проростання зерна.

В обґрунтування цього відповідачем надано, зокрема, Правовий висновок Запорізької торгово-промислової палати України за вих. № 03.4/284 від 26.04.2016, складений на підставі Акту обстеження наявності зерна, що належить ПАТ «Аграрний фонд» та знаходиться на зберіганні в ПП «Аскон» та відповідності його кількісним та якісним показникам від 29.03.2016 (а. с. 93-95).

Суд першої інстанції запереченням відповідача правової оцінки не надав, в тому числі щодо повноважень Торгово-промислової палати встановлювати причину зменшення кількості клейковини у пшениці з урахуванням положень Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та Регламенту Торгово-промислової палати, затвердженого Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5) з відповідними змінами, та форми такого висновку.

Позивачем також належними та допустимими доказами не доведено того, що зменшення кількості клейковини у зданій відповідачу на зберігання пшениці, сталось саме внаслідок дій останнього, але не зважаючи на це, суд визнав наявність причинного зв'язку між діями ПП "Аскон" та переходом якості пшениці з 2 у 3 клас.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що господарський суд безпідставно погодився з доводами позивача про наявність повного складу правопорушення, за яке настає передбачена ст. 224 Господарського процесуального кодексу України відповідальність у вигляді відшкодування збитків, та необґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення збитків в сумі 370 000, 00 грн. та штрафу в сумі 423 500, 00 грн.

Колегія суддів, розглянувши правові підстави позовних вимог, враховує наступне.

З аналізу норм Цивільного кодексу України, що регулюють відносини зберігання, вбачається, що основним обов'язком зберігача є зобов'язання повернути поклажодавцеві річ, яка була передана йому на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду або такої самої якості.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Аграрний фонд» з вимогою про повернення переданого на зберігання майна - пшениці 2 класу 2015 року до відповідача не зверталось; доказів відмови останнього від такого повернення суду не надало.

Колегія суддів зазначає, що пшениця є річчю, визначеною родовими ознаками в розумінні ст. 184 Цивільного кодексу України, а відтак може бути замінена.

У постанові Верховного Суду України від 16.09.2014 у справі № 3-108гс 14 зазначено, що зернові, зернобобові та олійні культури вимірюються числом, вагою та мірою, якість яких визначається державними стандартами України, та вони наділені родовими ознаками і можуть бути замінені урожаєм наступного року.

Відповідно до ст. 33 Господарського кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів невиконання відповідачем зобов'язання в натурі щодо повернення позивачу 2 000 тонн пшениці 2 класу, а тому позовні вимоги ПАТ «Аграрний фонд» про стягнення з ПП «Аскон» збитків в розмірі 370 000, 00 грн. та нарахованих відповідно до п. 6.3 Договору 423 500, 00 грн. штрафу задоволенню не підлягають, оскільки заявлені передчасно за відсутності доказів порушення права Поклажодавця.

Щодо стягнення з відповідача збитків у сумі 57 152, 72 грн. як витрат, сплачених ПАТ «Аграрний фонд» перевізникові-експедитору за транспортні послуги з перевезення неякісної пшениці, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 1.1 договору про надання транспортно-експедиторських послуг автомобільним транспортом № 22-07/2015 від 18.08.2015, укладеного між ПАТ «Аграрний фонд» (Замовник) та ТОВ «Зернотрейд» (Експедитор), в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Експедитор бере на себе зобов'язання на підставі дозволів-довіреностей на відвантаження, заявок на переміщення Замовника, графіку завантаження надавати останньому комплекс транспортно-експедиторських послуг із перевезення товарно-матеріальних цінностей…, а Замовник бере на себе зобов'язання оплатити вартість наданих Послуг (а.с. 38).

Так, позивачем 09.12.2015 було надано заявку на переміщення, зокрема, 2 000 тонн пшениці 2 класу 2015 року врожаю з ПП «Аскон» на адресу ТОВ «Маріупольський млинкомбінат» та видано відповідну дозвіл-довіреність, на виконання якої ПП "Аскон" відвантажило ТОВ "Зернотрейд" 77, 92 тонн пшениці, про що свідчать товарно-транспортні документи (а. с. 43-48).

Після відмови млинкомбінату прийняти пшеницю у зв'язку з невідповідністю відвантаженої пшениці вимогам ДСТУ 3768:2010 щодо кількості клейковини у пшениці 2 класу, що засвідчено Актом лабораторії ТОВ "Маріупольский млинкомбінат" від 15.12.2015, ТОВ "Зернотрейд" повернуло пшеницю в кількості 77, 72 тонн на склад ПП "Аскон" (а. с. 49).

За надання зазначених послуг ТОВ «Зернотрейд» виставило відповідачу рахунок № 6394 від 29.12.2015 на суму 54162, 72 грн., який останнім оплачено (а. с. 52, 53).

Відповідно до п. 1.10 розділу V Інструкції при видачі зерновим складом партії зерна ВТЛ передає в бухгалтерію показники якості партії зерна (форма N 47), що зберігається, які склалися на момент відпуску…ВТЛ визначає фактичні показники якості завантаженого в транспортний засіб зерна, заносить результати аналізу в картку аналізу зерна і журнал форми N ЗХС-49, оформлює посвідчення про якість (форми NN 42, 40, 41, 43) та передає результати в бухгалтерію для проведення кінцевих розрахунків.

З огляду на зазначене, відповідач повинен був перевірити фактичні показники якості пшениці та відвантажити ТОВ «Зернотрейд» на виконання заявки Поклажодавця саме пшеницю 2 класу.

Невиконання цього є неправомірними діями Зберігача, внаслідок яких Поклажодавець зазнав збитків з оплати послуг експедитора, а тому суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в частині стягнення суми вартості цих послуг - 54 162, 72 грн.

Посилання відповідача на невідповідність спірного Договору умовам Типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 № 1699 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2003 № 510», господарським судом правомірно не прийнято до уваги, оскільки спірний Договір на момент розгляду справи в установленому порядку недійсним не визнано.

Таким чином, апеляційна скарга ПП «Аскон» підлягає частковому задоволенню, рішення господарського суду Запорізької області від 17.08.2016 по справі № 908/1619/16 скасуванню в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення збитків в розмірі 370 000, 00 грн. та штрафу в розмірі 423 500, 00 грн.; в частині стягнення з ПП «Аскон» 54 162, 72 грн. рішення підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Аскон", смт Якимівка Якимівскього району Запорізької області, на рішення господарського суду Запорізької області від 17.08.2016 по справі № 908/1619/16 задовольнити частково.

Резолютивну частину рішення господарського суду Запорізької області від 17.08.2016 по справі № 908/1619/16 викласти в наступній редакції:

"Стягнути з Приватного підприємства "Аскон"(72503, Запорізька обл., Якимівський район, смт Якимівка, вул. Центральна, 68, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1, ) 54 162, 72 грн. збитків та 812, 44 грн. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

В іншій частині позову відмовити."

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1, ) на користь Приватного підприємства "Аскон" (72503, Запорізька обл., Якимівський район, смт Якимівка, вул. Центральна, 68, ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 13 092, 75 грн.

Господарському суду першої інстанції видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: Н.В. Ломовцева

В.М. Татенко