РІШЕННЯ

05 жовтня 2016 року Справа № 913/871/16

Провадження № 9/913/871/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м. Луганськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 579 348 грн. 14 коп.

суддя Ворожцов А.Г.

секретар судового засідання Богуславська Є.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 134 від 19.07.2016;

від відповідача - представник не прибув,

в с т а н о в и в:

суть спору: позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиту активну електроенергію в сумі 404118,98 грн., 141139,81 грн. - за перевищення договірних величин споживання електроенергії, інфляційні нарахування в сумі 17718,50 грн., 3 % річних у сумі 6833,28 грн. та пеню в розмірі 9537,57 грн., за договором про постачання електричної енергії № 95/111-82ра від 30.12.2011.

Відповідно до приписів ст. 77 Господарського процесуального кодексу України 21.09.2016 у судовому засіданні було оголошено перерву до 05.10.2016 до 15-30 год.

Після перерви у судове засідання прибув представник позивача, представник відповідача у засідання суду не прибув.

Відповідач, ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит», проти позову заперечив, про що виклав у відзивах від 07.09.2016, від 20.09.2016 та у письмових поясненнях від 05.10.2016.

Доводи відповідача зводяться до наступного.

Відповідно до пп. 4.5.1 та 4.5.2 спірного договору сторони не несуть відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов'язань за договором, якщо воно є результатом дії обставин непереборної сили і ці обставини безпосередньо впливають на виконання договору.

Відповідач надав до справи сертифікат торгово-промислової палати України від 19.12.2014 № 2264 про форс-мажорні обставини за спірним договором, яким засвідчено, що події на території м. Ровеньки (проведення АТО) є обставинами непереборної сили, а тому у задоволенні вимоги про стягнення пені слід відмовити.

Крім того, відповідач вважає, що оскільки він є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг, до спірних відносин має бути застосований мораторій щодо нарахування пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси", тому є законні підстави відмовити позивачу у стягненні інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідач звертає увагу на те, що позивачем не підтверджено документально, відповідно до Правил користування електричною енергією перевищення договірної величини споживання електроенергії відповідачем.

Обсяги постачання електроенергії, що постачалися у 2015 році, сторонами у договорі не були узгоджені сторонами, а тому не може йти мова про перевищення договірної величини електроспоживання відповідачем.

Розглянувши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини.

30 грудня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про постачання електричної енергії № 95/111-82ра (далі - договір) (а.с. 9-16), згідно з умовами якого позивач (постачальник) зобовязався постачати електричну енергію відповідачеві (споживач), а останній, в свою чергу, зобов'язався оплачувати вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі у відповідності з умовами договору та додатками до договору, що є його невід'ємною частиною.

Факт поставки відповідачеві електроенергії за спірним договором підтверджується наявними у справі доказами, зокрема, актами зняття показів розрахункових приладів обліку електричної енергії, актами прийняття-передавання товарної продукції, актами про використану електричну енергію тощо за період з квітня 2015 року по червень 2016 року (а.с. 23-59).

Крім того, позивачем на травень 2015 року відповідачу була встановлена договірна величина електроспоживання на рівні 198251 кВт/год, тоді як фактичне споживання електроенергії, зафіксоване приладами обліку згідно зі звітом споживача, склало 300156 кВт/год.

Перевищення договірної величини споживання електричної енергії за травень 2015 становить 101906 кВт/год.

Двократна вартість різниці між фактично спожитою та договірною величиною споживання електроенергії за розрахунком позивача складає 141139,81 грн.

Відповідно до пункту 9 додатку до договору «Порядок розрахунків» остаточний розрахунок за фактично спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, за перетікання реактивної електричної енергії, оплату пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за порушення строків розрахунків Споживач повинен здійснювати на підставі наданих Постачальником рахунків протягом 5 (п'яти) операційних днів, починаючи з наступного дня після їх отримання.

Позивач стверджує, що відповідач своєчасно і в повному обсязі не здійснював оплату виставлених рахунків за фактично спожиту в період з липня 2015 року по червень 2016 року активну електроенергію, які були своєчасно вручені представнику відповідача (копії рахунків містять відмітки про отримання).

Відповідач надав до справи копії платіжних документів на сплату активної електроенергії (а.с. 91-98) за період з січня 2015 року квітень 2016 року, однак ці платежі були враховані позивачем під час визначення заборгованості з активної електроенергії, про що свідчить наданий позивачем розрахунок (а.с. 18).

В наслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати за фактично спожиту активну електроенергію за ним утворилась заборгованість в сумі 404118,98 грн., що підтверджується первинними платіжними та розрахунковими документами.

У відповідності з умовами пункту 4.4.1 договору у разі порушення Споживачем строку розрахунку за активну електричну енергію, строку внесення оплати за перетікання реактивної електроенергії та строків оплати за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, за не обліковану електричну енергію та на відшкодування збитків, сторони передбачили відповідальність у вигляді нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період, за який сплачується пеня, від розміру простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до умов договору, а також з урахуванням приписів ст. 232 Господарського кодексу України у звязку з порушенням відповідачем строків розрахунків за спожиту електроенергію позивачем за період з 08.06.2016 по 25.07.2016 нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 9537,57 грн., що підтверджено відповідним розрахунком позивача, наявним у матеріалах справи (а.с. 22).

Розрахунок пені здійснений за кожним виставленим та несплаченим рахунком в межах 6-місячного строку.

На підставі приписів ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем за період з 07.08.2015 по 25.07.2016 нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3 % річні в сумі 6833,28 грн. та інфляційні втрати за період серпень 2015 року - липень 2016 року в сумі 17718,50 грн., що також підтверджено відповідними розрахунками, наявними у матеріалах справи (а.с. 21, 26).

Під час судового розгляду справи доказів повної або часткової сплати суми боргу за договором відповідачем надано не було.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом встановлено, що спір виник через неналежне виконання відповідачем грошового зобовязання за договором постачання електричної енергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

У відповідності з вимогами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем обґрунтовано нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3 % річні в сумі 6833,28 грн. та інфляційні нарахування в сумі 17718,50 грн.

Разом з тим, суд приймає доводи відповідача про те, що неналежне виконання своїх грошових зобов'язань за договором є результатом дії обставин непереборної сили і ці обставини безпосередньо впливають на виконання договору.

Ці обставини підтверджує надана відповідачем копія сертифікату ТПП України від 19.12.2014 № 2264 (а.с. 89-90) про форс-мажорні обставини за спірним договором, яким засвідчено, що події на території м. Ровеньки (проведення АТО) є обставинами непереборної сили, які почалися з 14 жовтня 2014 року і існують й на час розгляду цієї справи.

У вищевказаному сертифікаті відображено, що Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Прийняття вищевказаного Указу Президента зумовило проведення антитерористичної операції на сході України.

За інформацією Служби безпеки України (лист від 13.06.2014 № 33/2117, 13.08.2014 № 33/3880) та Міністерства внутрішніх справ України (лист від 26.06.2014 № 12/3-2428), 07.04.2014, згідно з вимогами чинного законодавства України (статей 10, 11 Закону України "Про боротьбу з тероризмом") прийнято рішення щодо проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях. Станом на 13 серпня поточного року антитерористична операція триває, рішення про її припинення не прийнято. У проведенні антитерористичної операції в установленому законом порядку задіяні сили (особовий склад, спеціалісти) і засоби (зброя, транспортні, спеціальні та інші матеріально-технічні засоби) субєктів боротьби з тероризмом та інших субєктів, відповідно до законів України. При цьому в ході проведення антитерористичної операції уповноваженими правоохоронними органами виявляються та розслідуються численні кримінальні правопорушення, які мають ознаки терористичних актів, диверсій, умисних вбивств, захоплень будівель і споруд, незаконного заволодіння транспортними засобами, незаконного позбавлення волі, захоплення, блокування і пошкодження обєктів транспортної системи тощо. Зазначені правопорушення, вчинювані озброєними організованими злочинними та окремими фізичними особами, створюють загрозу життю і здоровю людей, збереженню їх майна, обмежують свободу пересування територією зазначених областей.

За таких обставин у задоволенні вимоги про стягнення пені за період з 08.06.2016 по 25.07.2016 в розмірі 9537,57 грн. слід відмовити.

Крім того, як стверджує позивач, на травень 2015 року відповідачу була встановлена договірна величина електроспоживання на рівні 198251 кВт/год, тоді як фактичне споживання електроенергії, зафіксоване приладами обліку згідно зі звітом споживача, склало 300156 кВт/год.

Перевищення договірної величини за цей період становить 101906 кВт/год, при цьому двократна вартість різниці між фактично спожитою та договірною величиною споживання за розрахунком позивача складає 141139,81 грн.

Натомість позивачем не надано доказів узгодження договірної величини електроспоживання на травень 2015 року (відсутній відповідний додаток до договору).

Тому у задоволенні вимоги про стягнення 141139,81 грн. за перевищення договірних величин споживання електроенергії слід відмовити.

Суд вважає, що з урахуванням вимог закону щодо належності і допустимості доказів, позивачем частково доведено належними доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

З урахуванням викладеного вище позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та її обставинами частково, а тому підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту активну електроенергію в розмірі 404118,98 грн., 3 % річних в сумі 6833,28 грн. та інфляційних нарахування в сумі 17718,50 грн., з віднесенням на відповідача витрат зі сплати судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 75, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т. Гвардійський, буд. 30/1, код 37713861, на користь позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання», 91021, м. Луганськ, кв. Гайового, буд. 35-А, код 31443937,(поштова адреса: 92702, Луганська область, м. Старобільськ, вул. Горького, буд. 123):

- заборгованість за спожиту активну електроенергію в сумі 404118,98 грн., на п/р зі спеціальним режимом використання № 60 у ЛОУ АТ «Ощадбанк», м. Сєвєродонецьк, МФО 304665;

- інфляційні нарахування в сумі 17718,50 грн., 3 % річних в сумі 6833,28 грн., та витрати зі сплати судового збору в розмірі 6430,06 грн., на п/р № 3374 у ЛОУ АТ «Ощадбанк», м. Сєвєродонецьк, МФО 304665, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 07.10.2016.

Суддя А.Г. Ворожцов