ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.10.16р. Справа № 904/7796/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦКОМУНГОСП", м. Дніпро

до Комунального підприємства "Житлове господарство Самарського району" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення суми інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 34 248,01грн. за договором на виконання робіт

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник - дов. б/н від 20.07.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_2 представник - дов. № 227 від 19.04.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦКОМУНГОСП" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Житлове господарство Самарського району" заборгованості за договором на виконання робіт з прибирання прибудинкової території № 2015/03/01 від 02.03.2015р. у сумі інфляційних втрат 34 248,01 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань за укладеним між Позивачем та Відповідачем договором щодо своєчасної оплати вартості наданих послуг.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, викладенні у позовній заяві, у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, у відзиві на позов зазначив, що роботи були виконані та прийняті відповідачем в повному обсязі та відображені в бухгалтерському обліку позивача та відповідача, що підтверджується відповідними актами наданих послуг. Після виконання робіт відповідачем для належного обслуговування житлового фонду було укладено низку договорів з іншими підрядними організаціями, за якими контрагенти вимагали своєчасної оплати за виконі роботи, тому відповідач здійснив оплату саме за вказаними договорами, а оплату за договором підряду від 02.03.2015р. № 2015/03/01 було здійснено не своєчасно.

Також відповідач зазначає, що стягнення з нього заборгованості може негативно вплинути на стан розрахункової дисципліни з іншими контрагентами, які на даний час здійснюють виконання поточних ремонтів та технічне обслуговування житлового фонду підприємства.

Крім того, відповідач зазначив, що він є бюджетною організацією та у нього відсутні кошти на оплату суми боргу.

20.09.2016р. у судовому засіданні оголошено перерву до 10.10.2016р.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не подавалось.

У судовому засіданні 10.10.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2015р. між Комунальним підприємством "Житлове господарство Самарського району" Дніпропетровської міської ради (далі - замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦКОМУНГОСП" (далі - виконавець, позивач) укладено договір на виконання робіт з прибирання прибудинкової території № 2015/03/01 (далі - договір).

Відповідно до умов договору замовник доручає та зобов'язується оплатити виконавцю, а виконавець приймає на себе зобов'язання безпосередньо або шляхом залучення на договірних засадах фізичних та юридичних осіб організувати і виконувати прибирання прибудинкової території, прибирання снігу в зимовий період в будинках житлового фонду згідно дислокації обслуговуючих будинків (додаток № 1) у відповідності до Правил утримання жилих та прибудникових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2005 № 76 та Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибункових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу від 10.08.2004 № 150 (пункт 1.1. Договору).

Згідно п. 2.1. Договору щомісячна вартість робіт за цим договором визначається по статтях витрат на придбання прибудинкової території, прибирання снігу в зимовий період та витрат з посипання призначеної для проходу та проїзду частини прибудинкової території протиожеледичними сумішами, згідно переліку послуг та їх граничної вартості в межах діючого тарифу Додаток № 2.

Пунктом 2.2. Договору встановлено, що оплата проводиться шляхом перерахування грошових коштів кожного банківського дня, починаючи з 1 числа місяця, наступного за звітним, від фактично отриманих замовником на свій поточний рахунок платежів за утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. До 05-го числа місяця, наступного за звітним виконавець дає замовнику акти виконаних робіт (далі акти) і рахунок на оплату. Замовник підписує Акти, засвідчує підпис печаткою і у 3-денний термін повертає один примірник актів виконавцю. На підставі підписаних актів та рахунку виконання, замовник здійснює остаточний розрахунок за виконані роботи протягом двадцяти днів з дати підписання.

У пунктах 6.1. та 6.2. договору сторони узгодили, що договір складено в двох примірних по одному для кожної зі сторін та діє з 02.03.2015 по 31.12.2015. Якщо до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявить про припинення його дії, то договір вважається продовженим на наступний календарний рік.

На виконання умов договору позивачем в період з березня по серпень 2015 року було надано відповідачу послуги на загальну суму 3 473 932 грн. 60 коп., що підтверджується наступними актами надання послуг:

- актом наданих послуг № 23 від 31.03.2015 на суму 602 913 грн. 92 коп. (а.с.22);

- актом наданих послуг № 28 від 30.04.2015 на суму 602 913 грн. 92 коп. (а.с.23);

- актом наданих послуг № 29 від 31.05.2015 на суму 602 913 грн. 92 коп. (а.с.24);

- актом наданих послуг № 32 від 30.06.2015 на суму 602 913 грн. 92 коп. (а.с.25);

- актом наданих послуг № 34 від 31.07.2015 на суму 602 913 грн. 93 коп. (а.с.26);

- актом наданих послуг № 37 від 31.08.2015 на суму 459 362 грн. 99 коп. (а.с.27).

Так, вказані акти підписані позивачем та відповідачем та скріплені їх печатками. В актах також зазначено, що замовник претензій по об'єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

Відповідач за надані послуги розрахувався у повному обсязі, однак з порушенням строків встановлених на оплату.

В наслідок чого позивач нарахував та просить сягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 34 248,01 грн., які нараховані по актам: № 23 від 31.03.2015р. за період з 01.05.2015р. по 16.06.2015р., № 28 від 30.04.2015р. за період з 01.06.2015р. по 15.07.2015р. та № 34 від 31.07.2015р. за період з 01.09.2015р. по 16.01.2016р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Відповідно до Господарського Кодексу України, на підставі господарсько-договірних відносин між сторонами виникли майнові господарсько-договірні зобов'язання.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених господарським кодексом України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений між сторонами є договором про надання послуг та на нього розповсюджуються норми Цивільного кодексу України, передбачені главою 63.

Відповідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 902 ЦК України Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

При перевірці розрахунку інфляційних втрат позивача суд враховує приписи п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Згідно Рекомендацій ВСУ від 03.04.97р. № 62-97р. відносно порядку застосування індексів інфляції „при розгляді судових справ при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; отже умовно слід рахувати, що сума, яка підлягає стягненню з 1 по15 числа місяця, індексується за цей період, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Із змісту листа Верховного Суду України №62-97р від 03.04.1997 року Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ випливає, що розраховані Міністерством статистики України індекси інфляції застосовуються помісячно, при чому, якщо за період в індексованому місяці набирається не менше п'ятнадцяти днів.

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, що підлягають до стягнення за період з травня 2015 р. по січень 2016р. становлять 33 595,38 грн.

В частині стягнення інфляційних втрат у сумі 656,63 грн. слід відмовити.

Господарський суд не приймає заперечення відповідача з наступних підстав.

Умовами п.2.2. Договору сторони встановили що оплата проводиться шляхом перерахування грошових коштів кожного банківського дня, починаючи з 1 числа місяця, наступного за звітним, від фактично отриманих замовником на свій поточний рахунок платежів за утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. До 05-го числа місяця, наступного за звітним виконавець дає замовнику акти виконаних робіт (далі акти) і рахунок на оплату. Замовник підписує Акти, засвідчує підпис печаткою і у 3-денний термін повертає один примірник актів виконавцю. На підставі підписаних актів та рахунку виконання, замовник здійснює остаточний розрахунок за виконані роботи протягом двадцяти днів з дати підписання.

Отже, позивач мав право вимагати від відповідача оплату робіт після закінчення 20- ти денного строку після підписання актів виконаних робіт.

В статті 193 Господарського кодексу України зазначається, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, в силу приписів статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Суд зазначає, що отримання бюджетного фінансування не можна розглядати як подію, яка неминуче настане, в розумінні абзацу 2 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Відповідач як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями за спірним Договором і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб, в тому числі Державного казначейства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. Ці положення повністю кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, де зазначено, що непереборною силою, тобто надзвичайними і невідворотними обставинами не вважаються, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, посилання відповідача на відсутність фінансування не звільняє відповідача від вчасного виконання зобов'язань щодо оплати виконаних робіт та судом не приймається.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню зі стягнення з відповідача на користь позивача суми інфляційних втрат у розмірі 33 595,38 грн.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір слід покласти на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 612 Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 199 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 32-34, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Житлове господарство Самарського району" Дніпропетровської міської ради (49127, м. Дніпро, вулиця Агнії Барто, будинок 19; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦКОМУНГОСП" (49127, м. Дніпро, вулиця Агнії Барто, будинок 19; ) 33 595,38 грн. - інфляційних втрат, 1 351,74 грн. витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 13.10.2016р.

Суддя ОСОБА_3