ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"03" жовтня 2016 р. Справа № 911/2628/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",01601, м.Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6

до Комунального підприємства "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради, 08150, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Боярка, вул. 50 років жовтня, будинок 9

про стягнення 450530,58 грн.

суддя Н.Г. Шевчук

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1 (дов. б/н від 25.08.2016).

суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось у господарський суд з позовом до Комунального підприємства "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за періоди з 15.02.2013 по 15.01.2015 всього на загальну суму 162729,71 грн., інфляційні збитки з лютого 2014 року по грудень 2014 року всього на загальну суму 263796,13 грн. та 3 % річних за період з 15.02.2013 по 15.01.2015 всього на загальну суму 24004,74 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого обовязку щодо оплати поставленого позивачем природного газу згідно договору купівлі-продажу природного газу №1450/14-ТЕ-17 від 25.12.2013.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позовних вимог в повному обсязі та зазначає, що зобовязання по оплаті газу, отриманого згідно договору купівлі-продажу природного газу №1450/14-ТЕ-17 від 25.12.2013, ним виконані в повному обсязі в порядку, який сторони узгодили, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків №797/30 від 14.10.2014 і відповідно до змісту якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмету договору.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

встановив:

25.12.2013 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Комунальним підприємством "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради (покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу №1450/14-ТЕ-17, згідно пункту 1.1 якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ „НАК „Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Згідно з пунктом 1.2. договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Відповідно до пункту 2.1. договору продавець передає покупцеві у період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 1 535,295 тис. куб. м.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктом 3.4. договору встановлено, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що ціна за 1 000 кубічних метрів природного газу становить 1118,974 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1 000 куб. м. природного газу 1118,974 грн., крім того ПДВ 17 %- 190,226 грн., всього з ПДВ 1309,20 грн.

Згідно пункту 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа наступного за місяцем поставки газу.

Розділом 11 договору визначено строк його дії, згідно якого цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє у частині реалізації газу до 31.12.2014, а у частині розрахунків - до їх повного здійснення.

31.01.2014 між сторонами по справі було підписано додаткову угоду № 1 до договору купівлі-продажу природного газу №1450/14-ТЕ-17 від 25.12.2013.

30.04.2013 між сторонами по справі було підписано додаткову угоду № 2 до договору купівлі-продажу природного газу №1450/14-ТЕ-17 від 25.12.2013, згідно умов пунктe 1 якої сторони дійшли згоди викласти пункт 1.1. договору в наступній редакції : „1.2. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням..

На виконання умов договору позивач у період з січня 2014 року по грудень 2014 року передавав у власність (продавав) відповідачу природний газ, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу (а.с. 32-51).

Як стверджує позивач, відповідач протягом дії договору купівлі-продажу природного газу №1450/14-ТЕ-17 від 25.12.2013 свої зобовязання в частині повної та своєчасної оплати отриманого газу належним чином не виконував, у звязку з чим позивач у своїй позовній заяві у відповідності до виконаного ним розрахунку просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за періоди з 15.02.2013 по 15.01.2015 всього на загальну суму 162729,71 грн., інфляційні збитки з лютого 2014 року по грудень 2014 року всього на загальну суму 263796,13 грн. та 3 % річних за періоди з 15.02.2013 по 15.01.2015 всього на загальну суму 24004,74 грн.

Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що 14.10.2014 між Головним управлінням Державної казначейської служби у Київській області (сторона перша), Департаментом фінансів Київської облдержадміністрації (сторона друга), Управлінням фінансів Києво-Святошинської районної державної адміністрації(сторона третя), Києво-Святошинською районною державною адміністрацією (сторона четверта), КП "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради (сторона пята), НАК „Нафтогаз України (сторона остання) було укладено договір № 797/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України „Про державний бюджет України на 2014 рік), згідно пункту 1 якого предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 № 30.

Згідно з пунктами 3-9 договору № 797/30 про організацію взаєморозрахунків казначейство перераховує кошти, які надійшли до спеціального фонду державного бюджету від продажу облігацій внутрішньої державної позики згідно з пунктом 2 статті 16 Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік, Стороні першій у сумі 881201,55 гривень на підставі рішення Мінфіну.

Сторона перша перераховує на рахунок Сторони другої кошти у сумі 881201,55 гривень для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню.

Сторона друга перераховує на рахунок Сторони третьої кошти у сумі 881201,55 гривень для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню.

Сторона третя перераховує на рахунок Сторони четвертої кошти у сумі 881201,55 гривень для погашення частини заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню.

Сторона четверта перераховує на рахунок Сторони пятої кошти у сумі 881201,55 гривень для погашення частини заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню.

Сторона пята перераховує на рахунок Сторони останньої кошти у сумі 881201,55 гривень, у тому числі податок на додану вартість 146866,93 гривень, для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 25.12.2013 №1450/14-ТЕ-17 за 2014 рік.

Сторона остання перераховує кошти для погашення та обслуговування запозичень, залучених під державні гарантії, сплату податкових зобовязань і проведення розрахунків з постачальниками імпортованого природного газу.

Підпунктами 1), 2) пункту 11. договору № 797/30 про організацію взаєморозрахунків передбачено, що з метою виконання договору сторони зобовязуються забезпечити подання до територіальних органів Казначейства належним чином оформлених договорів та платіжних документів згідно з Порядком та умовами надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування; не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Пунктом 14. договору № 797/30 про організацію взаєморозрахунків визначено строк його дії, згідно якого договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором.

Згідно з пунктом 16. договору № 797/30 про організацію взаєморозрахунків сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

На виконання умов договору купівлі-продажу природного газу №1450/14-ТЕ-17 від 25.12.2013 та договору про організацію взаєморозрахунків № 797/30 від 14.10.2014 відповідач перерахував позивачу грошові кошти у загальному розмірі 881201,55 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №20 від 16.10.2014.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3) частини 1 статті 611 цього ж кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 статті 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до частини 4 статті 231 цього ж Кодексу у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно частини 6 статті 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Пунктом 7.2. купівлі-продажу природного газу №1450/14-ТЕ-17 від 25.12.2013 передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 9.3. договору передбачено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (пять) років.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що при укладенні договору купівлі-продажу природного газу №1450/14-ТЕ-17 від 25.12.2013 позивач та відповідач не досягли згоди щодо встановлення у договорі положень щодо нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання за період більш тривалий, ніж як встановлений частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Частиною 2 статті 625 цього ж Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що уклавши договір про організацію взаєморозрахунків № 797/30 від 14.10.2014 сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до умов договору купівлі-продажу природного газу №1450/14-ТЕ-17 від 25.12.2013.

Таким чином, для застосування санкцій, передбачених договором поставки природного газу та наслідків за порушення грошового зобовязання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата за природний газ була здійснена поза межами, порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до змісту якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмету договору.

За наведених обставин підстав для задоволення позовних вимог не вбачається.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при відмові в задоволенні позову покладається на позивача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтями 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України суд-

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Суддя Н.Г. Шевчук

Дата підписання повного рішення: 07.10.2016