ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.09.16р. Справа № 904/5902/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВВАТ", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 103 500 грн. 00 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1, дов. № б/н від01.08.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВВАТ" пеню в сумі 103 500 грн. 00 коп. за період з 16.04.2015р. по 31.08.2015р. від вартості невиконаних відповідачем ремонтних робіт на суму 150 000 грн. 00 коп. за договором від 05.01.2015р. №ЦУПП-01/0001/15.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов вказаного договору, а саме порушенням строків виконання робіт з капітального ремонту екскаватора ЕКГ-5 А (інв. 01) згідно специфікації №1 до ОСОБА_2.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у відзиві на позов зазначив, що згідно заявки позивача від 05.01.2015р. приступив до виконання ремонтних робіт, визначених Специфікацією № 1 до ОСОБА_2, строк виконання яких передбачений п. 10.1 ОСОБА_2, за умовами якого Договір діє до 31.12.2015р. в частині виконання робіт згідно Специфікації № 1. Таким чином, строк виконання робіт за вказаною специфікацією становить 31.12.2015р., та є таким, що не настав. Крім того, вказує, що у звязку із несвоєчасним виконанням ремонтних робіт, позивачем подавався позов до господарського суду Дніпропетровської області про стягнення з відповідача штрафних санкцій за період з 01.03.2015р. по 27.04.2015р. (справа № 904/4364/15). В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та згідно розрахунку строк, за який стягувались штрафні санкції, складав по 15.04.2015р. Таким чином, на думку відповідача, позивач відмовився від стягнення штрафних санкцій за період з 15.04.2015р. по 27.04.2015р., що позбавляє його права повторно звертатися до суду з такими ж вимогами. До того ж відповідач вказує, що з 15.04.2015р. з вини позивача не мав можливості виконувати ремонтні роботи по електричній частині екскаватора через відсутність силового кабелю, демонтованого позивачем. Просив в позові відмовити.

26.08.2016р. на адресу суду надійшла заява про застосування позовної давності, в якій відповідач із посиланням на норми ст. 258 ЦК України, згідно яких спеціальна позовна давність для стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється тривалістю один рік, просив суд застосувати до вимог позивача строки спеціальної позовної давності та відмовити у задоволенні позову, у звязку з їх спливом.

22.09.2016р. на адресу суду надійшла заява позивача про збільшення розміру позовних вимог від 21.09.2016р. № ЦУП-8/4889, в якій позивач, окрім заявленої до стягнення з відповідача пені в сумі 103 500 грн. 00 коп., просив суд стягнути з ТОВ «ЮВВАТ» збитки в розмірі 57 681 грн. 17 коп., понесені позивачем внаслідок залучення під час виконання відповідачем ремонтних робіт ресурсів Бехівського карєроуправління, вартість яких сплачена позивачем у повному обсязі.

За приписами ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Суд, дослідивши надану позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог від 21.09.2016р. № ЦУП-8/4889, не приймає до розгляду в межах даної справи позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача збитків у розмірі 57 681 грн. 17 коп., оскільки заявляючи вказані вимоги, позивач вийшов за межі прав, наданих ст. 22 ГПК України, змінивши як підставу, так і предмет позову в ході розгляду справи по суті.

Отже, судом розглядаються позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 103 500 грн. 00 коп., нарахованої за період з 16.04.2015р. по 31.08.2015р.

У судове засідання 30.09.2016р. позивач явку свого повноважного представника не забезпечив.

Господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чино,м про що свідчить підпис представника в повідомленні про перерву від 29.09.2016р.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, у судовому засіданні оголошувалася перерва з 29.09.2016р. по 30.09.2016р.

В порядку ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.01.2015р. між Державним підприємством "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України", правонаступником якого згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця є Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮВВАТ" (виконавець) укладено договір № ЦУПП-01/0001/15 (надалі - Договір), відповідно до умов якого, виконавець зобовязується виконати замовнику роботи зазначені в Специфікації, а замовник прийняти і оплатити такі роботи. Найменування (номенклатура, асортимент) робіт: роботи з капітального ремонту екскаватора ЕКГ-5 А (інв. № 01) згідно специфікації №1, яка являється невідємною частиною даного ОСОБА_2 (п. п. 1.1., 1.2. ОСОБА_2).

За умовами п 10.1. ОСОБА_2, Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2015 року в частині виконання робіт згідно Специфікації №1, в частині оплати до повного виконання.

Пунктом 3.1. ОСОБА_2 передбачено, що ціна ОСОБА_2 становить 856 500 грн. 00 коп. у т.ч. ПДВ 20% 142 750 грн. 00 коп., яка включає всі витрати виконавця та його винагороду за виконання робіт.

Пунктами 5.1., 5.3. ОСОБА_2 сторони погодили, що строк виконання робіт становить: виконавець зобовязується виконати роботи з капітального ремонту екскаватора ЕКГ-5А у повному обсязі в термін 45-ть календарних днів з моменту отримання заявки від замовника. Роботи вважаються виконаними повністю після підписання акту прийому-передачі виконаних робіт замовником, або уповноваженою ним особою.

Згідно п. 5.2 ОСОБА_2 місце виконання робіт: ВСП „Бехівське карєроуправління ДП УПП УЗ, с. Сокорики, Коростенського р-ну, Житомирської області, вул.. Вокзальна, 5.

Підпунктами 6.3.1, 6.3.2 п. 6.3 ОСОБА_2 на виконавця покладені обовязки щодо забезпечення виконання робіт у строки, встановлені ОСОБА_2, якість яких відповідає умовам, встановленим розділом ІІ ОСОБА_2.

На виконання умов ОСОБА_2, замовником складено заявку від 05.01.2015 р. № ЦУПП-8/1, яка отримана виконавцем 05.01.2015 р., що підтверджується підписом заступника директора ТОВ „ЮВВАТ та печаткою підприємства (а.с. 15).

За умовами п. 5.10 ОСОБА_2 у випадку якщо в процесі виконання робіт по капітальному ремонту екскаватора ЕКГ-5А виконавцем будуть виявлені дефекти або вузли та деталі екскаватора, які потребують ремонту, що не відображені в Специфікації № 1, він зобовязаний на протязі 2-х календарних днів повідомити замовника.

Листом від 26.02.2015р. позивач збільшив термін виконання ремонтних робіт по екскаватору ЕКГ-5А на Бехівському карєроуправлінні на 10 днів, визначивши кінцевим терміном виконання робіт 01.03.2015р.

Проте, як зазначає позивач, в строк, по якому між сторонами досягнута згода, ремонтні роботи у повному обсязі відповідачем виконанні не були.

Пункт 7.2. ОСОБА_2 передбачає, що у разі невиконання чи несвоєчасного виконання робіт, виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,5% від вартості невиконаних робіт за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачується штраф у розмірі 10% вказаної вартості.

Як зазначає позивач, Державним підприємством "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" у травні 2015р. було подано позов до ТОВ «ЮВВАТ» про стягнення грошових коштів в сумі 209 842 грн. 50 коп., з яких 124 192 грн. 50 коп. - пеня, 85 650 грн. 00 коп.. - штраф, за невиконання робіт по ОСОБА_2 за період з 01.03.2015р. по 15.04.2015р. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.12.2015р. у справі №904/4364/15, що набрала законної сили, вирішено, зокрема, стягнути з ТОВ «ЮВВАТ» 500 грн. 00 коп. пені, 15 000 грн. 00 коп. штрафу. Зазначеною постановою встановлено, що загальна вартість невиконаних робіт станом на 01.03.2015р., тобто останній день строку виконання робіт, становить 150 000 грн. 00 коп.

Таким чином, у звязку із порушенням відповідачем строків виконання робіт, позивачем на підставі п. 7.2 ОСОБА_2 нарахована до сплати відповідачу пеня у розмірі 103 500 грн. 00 коп. за період з 16.04.2015р. по 31.08.2015р. із розрахунку вартості не виконаних робіт на суму 150 000 грн. 00 коп.

Доказів оплати відповідачем нарахованої позивачем пені станом на час розгляду справи сторонами не надано.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Приписами статті 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобовязань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обовязкові умови договору відповідно до законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обовязковим до виконання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 598 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Пунктом 5.1 ОСОБА_2 сторони погодили, що строк виконання робіт з капітального ремонту екскаватора ЕКГ-5А у повному обсязі становить 45 календарних днів з моменту отримання заявки.

З урахуванням того, що заявка отримана відповідачем 05.01.2015р., що підтверджується підписом заступника директора ТОВ „ЮВВАТ та печаткою підприємства, ремонтні роботи повинні були бути виконані відповідачем в строк до 19.02.2015р.

Як встановлено судом, листом від 26.02.2015р. позивач збільшив термін виконання ремонтних робіт по екскаватору ЕКГ-5А на Бехівському карєроуправлінні на 10 днів, визначивши кінцевим терміном виконання робіт 01.03.2015р. Будь-яких інших узгоджень кінцевого терміну виконання робіт між сторонами матеріали справи не місять.

За умовами п. 5.3 ОСОБА_2 роботи вважаються виконаними повністю після підписання акту прийому-передачі виконаних робіт замовником, або уповноваженою ним особою.

Докази на підтвердження складання та підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт сторонами до матеріалів справи не надано.

За приписами ст.. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.12.2015р. у справі №904/4364/15 за позовом Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВВАТ" про стягнення 334 035 грн. 00 коп., що набрала законної сили, вирішено, зокрема, стягнути з ТОВ «ЮВВАТ» на користь позивача 500 грн. 00 коп. пені за період з 01.03.2015р. по 15.04.2015р. та 15 000 грн. 00 коп. штрафу. Зазначеною постановою встановлено, що загальна вартість невиконаних відповідачем робіт станом на 01.03.2015р. становить 150 000 грн. 00 коп.

Виходячи з вищевказаного розміру вартості невиконаних відповідачем робіт, позивачем на підставі п. 7.2 ОСОБА_2 нарахована пеня за період з 16.04.2015р. по 31.08.2015р. в сумі 103 500 грн. 00 коп.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частинами 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Водночас, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, листом від 13.05.2015р. № ЦУПП8/2460 позивач повідомив відповідача про дострокове розірвання спірного договору від 05.01.2015р. № ЦУПП-01/0001/15 з 25.05.2015р. на підставі п. 6.2.1 ОСОБА_2, яким визначено право замовника достроково розірвати цей Договір у разі невиконання зобовязань виконавцем, повідомивши його про це письмово за 10 календарних днів (а.с. 84). Подальше листування сторін свідчить про отримання відповідачем вказаного листа та його заперечення проти розірвання ОСОБА_2 (а.с. 85-94).

Таким чином, з урахуванням розірвання позивачем ОСОБА_2 в односторонньому порядку з 25.05.2015р., вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені, нарахованої за період з 16.04.2015р. по 25.05.2015р. є доведеними, перевіркою виконаного позивачем розрахунку пені судом порушень не встановлено.

Разом з тим, господарський суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача нарахованої позивачем пені за вказаний період, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 223 Господарського кодексу України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовується загальні та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлені цим Кодексом.

Отже, до майново-господарських зобов'язань, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь іншої сторони або утриматися від певної дії) має застосовуватися позовна давність, строки якої визначені Цивільним кодексом України.

Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 Цивільного кодексу України, а саме, строк позовної давності починає спливати з моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною 2 статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За приписами ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як встановлено судом, позивач звернувся до господарського суду із даним позовом 08.07.2016р., про що свідчить штамп відділення поштового звязку на поштовому конверті (а.с.55). Проте, із заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності, позивач до суду не звертався, доказів пропущення строку позовної давності з поважних причин позивачем до матеріалів справи не надано.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що з вимогами про стягнення з відповідача пені, нарахованої за період з 16.04.2015р. по 25.05.2015р. позивач звернувся до суду після закінчення перебігу терміну встановленого ст. 258 ЦК України.

З огляду на встановлені обставини справи, наведені приписи законодавства та подану відповідачем заяву про застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності, позовні вимоги в частині стягнення пені, нарахованої позивачем за період з 16.04.2015р. по 25.05.2015р. в сумі 29 250 грн. 00 коп. задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про стягнення з ТОВ «ЮВВАТ» пені за період з 26.05.2015р. по 31.08.2015р. в сумі 74 250 грн. 00 коп., господарський суд зазначає про їх безпідставність, оскільки на час нарахування пені у зазначеній сумі спірний договір припинив свою дію, у звязку із його розірванням позивачем в односторонньому порядку.

За приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги ПАТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» ПАТ «Українська залізниця» задоволенню не підлягають.

Заперечення відповідача щодо строку виконання ремонтних робіт, неможливості їх виконання з вини позивача тощо не впливають та не спростовують вищенаведеної правової оцінки матеріалів, обставин справи згідно з вимогами закону, тому відхиляються господарським судом.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дати його підписання.

Суддя ОСОБА_3

Повне рішення складено 05.10.16р.