РІШЕННЯ

"03" жовтня 2016 р.Справа № 921/535/16-г/8
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", вул. Чернівецька, 54А, м. Тернопіль, 46006

до відповідача ОСОБА_1 - експлуатаційного відділу м. Тернопіль, вул. Галицька, 1, м. Тернопіль, 46002

про cтягнення заборгованості

За участі представників:

Позивача: ОСОБА_2 юрисконсульта, довіреність № 28 від 04.01.2016 р.

Відповідача: ОСОБА_3 юрисконсульта, довіреність №14/254 від 11.02.2016 р.

В судових засіданнях представникам сторін розяснено їх процесуальні права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", надалі - позивач, звернулося до господарського суду з позовом до відповідача - ОСОБА_1 - експлуатаційного відділу м. Тернопіль, надалі - відповідач, про стягнення заборгованості на загальну суму 43 785 грн 78 коп., з якої: 42 305,70 грн - основний борг, 1 350,50 грн - пеня та 129,58 грн - 3% річних (з врахуванням прийнятої судом заяви про збільшення розміру позовних вимог за №464 від 16.09.2016 р.).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за Договором постачання природного газу №16/Д-04 від 24.02.2016 р., зокрема в частині проведення своєчасної та повної оплати вартості поставленого за період з червня місяця по серпень місяць 2016 р. (включно) природного газу, внаслідок чого у позивача виникло право на звернення до суду із даним позовом.

В підтвердження викладеного надано: Договір постачання природного газу №16/Д-04 від 24.02.2016 р. із додатками до нього; акти приймання-передачі природного газу від 30.06.2016р., від 31.07.2016 р. та від 31.08.2016 р., розрахунок заборгованості, пені, 3% річних, а також інші документи, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Розгляд справи, призначений вперше ухвалою суду від 30.08.2016 р. на 12:15 год. 19.09.2016 р., в порядку ст. 77 ГПК України, було відкладено на 14:30 год. 03.10.2016 р., з викладених у відповідній ухвалі суду підстав.

В судове засідання 03.10.2016 року повноважний представник позивача прибув, позовні вимоги, з врахуванням прийнятої судом заяви за №464 від 16.09.2016 р., підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та посилаючись на долучені докази.

Відповідач у відзиві на позов за №14/1588 від 16.09.2016 р. (вх. №16409) та письмових поясненнях за №14/1635 від 30.09.2016 р. (вх. №17096), підтриманих його повноважним представником в судових засіданнях, факт використання протягом червня-серпня місяця 2016 р. природного газу та наявності заборгованості в розмірі 42 305,70 грн визнає в повному обсязі. Поряд із цим, просить суд, в порядку ст. 233 ГК України, зменшити заявлену позивачем до стягнення суму пені. Вказує, що заборгованість виникла із незалежних від КЕВ м. Тернопіль обставин. Несвоєчасні розрахунки з позивачем зумовлені виключно неналежним фінансуванням із Державного бюджету України. Стверджує, що КЕВ м. Тернопіль постійно звертається до Західного територіального квартирно експлуатаційного управління з метою виділення останнім коштів для здійснення сплати існуючої заборгованості.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях доводи та пояснення представників сторін, оцінивши представлені докази в їх сукупності, господарський суд встановив наступне:

24.02.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", надалі Постачальник, з однієї сторони, та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Тернопіль, надалі Споживач, з другої сторони, укладено Договір постачання природного газу №16/Д-04 (далі Договір), за умовами якого Постачальник зобовязався поставити Споживачу природний газ в необхідних для споживача обємах (обсягах), а Споживач - своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором (п.1.1 р.1 Договору).

Згідно п. 2.3 р. II Договору, обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті Споживачем, визначається за підсумками розрахункового періоду на межі балансової належності об'єктів Споживача за даними комерційних вузлів обліку, визначених у додатку 1 до Договору.

Договірні обсяги постачання газу Споживачеві наводяться у додатку 3 до Договору (п. 3.1 р. ІІІ Договору).

Так, додатком №3 до Договору Споживачу встановлено обсяг постачання природного газу на 2016 р. - 136,447 тис. куб. м, у тому числі за місяцями та кварталами: січень 75,586 тис. куб. м, лютий 50 000 тис. куб. м. та березень 10 861 тис. куб. м.

П. 2.5 р. ІІ Договору сторони визначили, що за підсумками розрахункового періоду Споживач протягом двох робочих днів погоджує з Оператором ГРМ/ГТС акт про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, який є підставою для оформлення актів приймання передачі газу між відповідними субєктами ринку природного газу. За наявності розбіжностей у частині визначення обсягу спожитого (протранспортованого) газу вони підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення цього питання обсяг спожитого (протранспортованого) газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ/ГТС.

Послуги з постачання газу підтверджуються підписаним Постачальником та Споживачем актом приймання-передачі газу, що оформлюється на підставі акта про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) за розрахунковий період, складеного Споживачем та Оператором ГРМ/ГТС відповідно до п. 2.5 розділу ІІ Договору. За підсумками розрахункового періоду споживач до 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим, зобовязаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний обєм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГТР/ГТС та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи та Кодексу газорозподільних систем, який є підставою для оформлення актів приймання передачі між відповідними субєктами ринку природного газу. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ/ГТС Постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником Постачальника. Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов'язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу. У випадку відмови від підписання акта приймання передачі природного газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до договору або в судовому порядку. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником (п. п. 3.6-3.9 р. ІІІ Договору.)

У відповідності положень п. п. 4.1- 4.2, п. п. 4.4 - 4.6 р. IV Договору, розрахунки за реалізований Споживачеві газ здійснюються за цінами та тарифами відповідно до Закону України "Про ринок природного газу". Ціна природного газу з 01.02.2016 р. становить 7 736 грн 20 коп. за 1 тис. куб. м, з врахуванням тарифу на транспортування природного газу, податків та зборів передбачених чинним законодавством України. Сторони домовились, що ціна природного газу, розрахована відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 цього розділу, є обовязковою для сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись Сторонами при складанні актів приймання передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами Договору.

Розрахунковий період за Договором становить один місяць з 9.00 години першого дня місяця до 9.00 години першого дня наступного місяця включно. Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем плановими платежами з розрахунку договірного обсягу постачання газу відповідно до додатка 3 до Договору, протягом місяця поставки газу, але не пізніше останнього дня місяця поставки газу. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на розрахунковий період та неотримання рахунку для оплати за використаний природний газ протягом розрахункового періоду, до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату додатково заявлених обсягів газу в пятиденний строк після збільшення цього обсягу.

Оплата вартості послуг з постачання газу за Договором здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок Постачальника. Датою оплати рахунка (здійснення розрахунку) є дата, на яку були зараховані кошти на рахунок Постачальника (п. 4.7 р. IV Договору).

П. 10.1 р. X Договору встановлено, що останній набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31.12.2016 року та поширює дію на відносини Сторін, що фактично склалися з 01.02.2016 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони мають переоформити додаток 3 Договору щодо договірних обсягів постачання газу, у якому визначити планові обсяги постачання газу на продовжений строк. Усі зміни та доповнення до Договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими особами Сторін (п. 10.2 р. X Договору).

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що за період з червня по серпень місяць 2016 р. (включно) відповідачем отримано 5, 455 тис. м3 природного газу на загальну суму 42 305 грн 40 коп., зокрема:

- 1,795 тис. м3 - у червні місяці 2016 року на суму 13 920,94 грн;

- 1,919 тис. м3 - у липні місяці 2016 року на суму 14 882,61 грн;

- 1,741 тис. м3 - у серпні місяці 2016 року на суму 13 502,15 грн.

Факт передачі позивачем та отримання відповідачем 5,455 тис. м3 природного газу на загальну суму 42 305 грн 70 коп. підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями Актів приймання - передачі природного газу за №16/Д-04/0616-12529 від 30.06.2016 р., №16/Д-04/0716-13309 від 31.07.2016 р. та №16/Д-04/0816-13710 від 31.08.2016 р., які підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб.

Відповідач у відзиві на позов за №14/1568 від 16.09.2016 р. та письмових поясненнях за №14/1655 від 30.09.2016 р., підтриманих його повноважним представником в судовому засіданні 03.10.2016 р., факт отримання ОСОБА_1 експлуатаційним відділом м. Тернопіль протягом червня-серпня місяця 2016 р. природного газу в наведених вище обсягах не заперечив.

В силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (надалі ГП України), в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Однак відповідач, в порушення умов договору та вимог чинного законодавства, свої зобов'язання по оплаті вартості отриманого за період з червня по серпень місяць 2016 р. (включно) природного газу виконав неналежним чином, внаслідок чого його заборгованість перед позивачем станом на день розгляду спору в суді становить 42 305 грн 70 коп., яку позивач і просить стягнути в судовому порядку.

Як вже зазначалось вище, відповідач у відзиві на позов за №14/1588 від 16.09.2016 р. та письмових поясненнях за №14/1655 від 30.09.2015 р., підтриманих його повноважним представником в судовому засіданні 03.10.2016 р., факт наявності перед позивачем заборгованості за поставлений позивачем на підставі Договору №16/Д-04 від 24.2.2016 р. у період з червня по серпень місяць 2016 р. (включно) природний газ в загальній сумі 42 305 грн 70 коп. визнав в повному обсязі. Доказів добровільної та повної сплати боргу станом на день проведення даного судового засідання не надав.

Статтею 22 ГПК України передбачено право відповідача визнати позов повністю або частково.

Ч. 1, 5 ст. 78 ГПК України, зокрема, визначено, що визнання позову відповідачем викладається в адресованій господарському суду письмовій заяві, що долучається до справи; у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ТзОВ "Тернопільоблгаз" в частині стягнення з відповідача 42 305 грн 70 коп. боргу за поставлений в період з червня по серпень місяць 2016 р. (включно) згідно Договору №16/Д-04 від 24.02.2016 р. природний газ підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені, підтверджені документально та визнані відповідачем.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що позивач виконав свій обов'язок щодо передачі у власність відповідачу природного газу згідно Договору №16/Д-04 від 24.02.2016 р. в повному обсязі. Натомість відповідач свої зобов'язання з оплати вартості отриманого протягом червня-серпня місяця 2016 р. (включно) природного газу виконав неналежним чином.

Враховуючи порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати вартості отриманого природного газу, позивачем помісячно, з врахуванням сум поставок та передбачених умовами договору термінів здійснення розрахунків, нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в загальній сумі 129 грн 58 коп.

З наданого позивачем розрахунку 3% річних вбачається, що останні нараховані за період з 10.07.2016 р. по 16.09.2016 р., зокрема, на суму 77,80 грн за природний газ переданий у червні 2016 р. згідно акту приймання - передачі від 30.06.2016 р. за період з 10.07.2016 р. по 16.09.2016 р., на суму 45,14 грн за газ переданий у липні 2016 р. згідно акту від 31.07.2016 р. за період з 10.08.2016 р. по 16.09.2016 р. та на суму 6,64 грн за газ переданий у серпні 2016 р. згідно акту від 31.08.2016 р. за період з 10.09.2016 р. по 16.09.2016 р.

Судом розглянуто надані позивачем розрахунки 3% річних та за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга" проведено перерахунок заявлених до стягнення сум в межах визначених позивачем періодів.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд вважає його правомірним, а вимоги в частині стягнення з відповідача 129 грн 58 коп. 3% річних правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в заявленій сумі (проведений судом перерахунок в матеріалах справи).

Окрім того, суд відзначає, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Таким чином, 3% річних входять до складу грошового зобов'язання.

(Судом враховано, що аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд України у своїх постановах №4/719 від 15.11.2010р., №4/720 від 15.11.2010р.)

Окрім того, в силу приписів ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 209 ЦК України встановлено, що особа, яка не виконала зобовязання або виконала його неналежним чином несе майнову відповідальність на умовах, передбачених законом або договором.

Отже, порушення відповідачем строків оплати вартості отриманого природного газу, є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки.

В силу ст. ст. 546, 547, 548, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання.

Отже, види забезпечення виконання зобовязань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобовязання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобовязань будь-яким з видів передбачених статтею 546 ЦК України, також створює зобовязальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

П.п. 6.2.2. п. 6.2. р. VI Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, із Споживача стягується пеня в розмір подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На підставі наведених вище норм чинного законодавства, умов Договору, зважаючи на допущені відповідачем порушення щодо строків оплати вартості отриманого у період з червня по серпень місяць 2016 р. (включно) природного газу, позивачем за період з 10.07.2016 р. по 16.09.2016 р. нараховано та заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 1 350,50 грн, з яких: 815,48 грн за зобовязаннями червня 2016 р. за період з 10.07.2016 р. по 16.09.2016 р., 466,40 грн за зобовязаннями липня 2016 р. за період з 10.08.2016 р. по 16.09.2016 р. та 68,62 грн за зобовязаннями серпня 2016 р. за період з 10.09.2016 р. по 16.09.2016 р.

Судом розглянуто наданий позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми пені та за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга" проведено перерахунок заявлених до стягнення сум в межах визначених останнім періодів.

За наслідками проведеного перерахунку, суд встановив, що за період з 10.07.2016 р. по 16.09.2016 р. пеня в загальній сумі 1 350,50 грн нарахована правомірно (проведений судом перерахунок в матеріалах справи).

Разом з тим, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В силу приписів ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

У Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції також визначено, що: вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В чинному законодавстві відсутній перелік таких виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Судом при цьому враховуються фактичні обставини справи та надається оцінка доказам, якими заявник обґрунтовує клопотання про зменшення неустойки.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що:

- КЕВ м. Тернопіль є державною установою, яка заснована на базі Тернопільської квартирно-експлуатаційної частини району згідно директиви Міністерства оборони України №322/1/010 від 20.04.2005 р. та створена Міністерством оборони України, підпорядкована Західному територіальному квартирно-експлуатаційному управлінню. Є органом військового управління Збройних Сил України і призначений для реалізації у військових частинах та установах, дислокованих у межах відповідальності Квартирно-експлуатаційного відділу, державної військово-технічної політики з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення з метою підтримання військ (сил) у стані бойової та мобілізаційної готовності;

- основними завданнями КЕВ м. Тернопіль є, зокрема, забезпечення військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, дислокованих у межах відповідальності Установи енергоносіями, комунальними послугами тощо;

- термін прострочення виконання грошового зобов'язання не є надмірно великим;

- наявна в матеріалах справи довідка про стан розрахунків за поставлений (прийнятий) природний газ КЕВ м. Тернопіль перед ТОВ "Тернопільоблгаз" за №9/1654 від 30.09.2016 р. свідчить про те, що протягом серпня-вересня 2016 р. кошти на погашення наявної станом на 01.09.2016 р. заборгованості з Державного бюджету України не виділялись, що, в свою чергу, підтверджує доводи відповідача про відсутність у нього можливості своєчасно та в повному обсязі проводити розрахунки з позивачем.

За даних обставин, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру заявленої до стягнення суми штрафної санкції (пені), оцінивши надані сторонами докази, зважаючи на те, що пеня - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов'язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення, суд прийшов до висновку про винятковість даного випадку та вважає за доцільне скористатися повноваженнями, наданими йому чинним законодавством, у відповідності до вимог п. 3 ст. 83 ГПК України, зменшити розмір заявленої до стягнення суми пені до 50 % від правомірно нарахованої та стягнути з КЕВ м. Тернопіль на користь ТзОВ "Тернопільобгаз" 675 грн 25 коп. пені (50% від 1 350,50 грн) за неналежне виконання умов договору.

Відтак, позовні вимоги в частині стягнення пені суд задовольняє частково на суму 675 грн 25 коп. В задоволенні вимог щодо стягнення 675,25 грн пені суд відмовляє.

Пунктом 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Таким чином, у відповідності до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 грн підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 32, 43, 44, 49, 69, 78, 82-85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 - експлуатаційного відділу м. Тернопіль, вул. Галицька, 1, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 08464162, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", вул. Чернівецька, 54А, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 39555103, 42 305 грн 70 коп. боргу, 675 грн 25 коп. пені, 129 грн 58 коп. - 3% річних та 1 378 грн 00 коп. судового збору.

3. В задоволенні решти частина позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (складення повного рішення).

5. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Сторони вправі подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (складення повного рішення) через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено 06.10.2016 р.

Суддя І.М. Гирила