ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

07.10.16 р.№ 910/18149/16

Суддя Зеленіна Н.І., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК" в особі Приватної організацій "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лісна Бар Інвест"

про стягнення 29 000,00 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК" в особі Приватної організацій "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лісна Бар Інвест" про стягнення 29 000,00 грн.

Подана позовна заява не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Згідно з ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

В поданій позовній заяві об'єднано кілька вимог, а саме, вимоги про стягнення компенсації за використання двох окремих музичних творів, виконавцями, авторами текстів, авторами музики яких являються різні особи. При цьому, для встановлення фактичних обставин справи, судом має бути досліджено окремо кожен твір та обставини його використання, а також має бути встановлено перехід до позивача прав на виключне використання таких творів від усіх осіб, яким належать права на твір (автори тексту, музики, виконавці тощо).

Статтею 82 Господарського процесуального кодексу України передбачено, зокрема, що при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 16 цього Кодексу.

Так, Верховний Суд України у постанові від 11.11.2015 р. №3-994гс15 зазначив, що "кожен музичний твір є окремим об'єктом авторського права, який належить конкретному суб'єкту (ам). Кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського права та/або суміжних прав становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у виді стягнення компенсації".

Таким чином, оскільки кожний музичний твір є окремим об'єктом авторського права, який охороняється законом, то захисту підлягають права на два музичних твори, суб'єктом яких заявлений позивач.

Відповідно до ч. 3 пункту 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду міста Києва № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК).

Навіть у випадку, коли позивач правомірно об'єднав вимоги, пов'язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Хоча заявлені позивачем вимоги пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту права, однак, дослідження обставин використання кожного окремого твору, а також дослідження і встановлення всіх осіб, яким належать авторські та суміжні права на твори, а також наявність чи відсутність у відповідача договорів на використання творів, укладених із власниками таких прав, суттєво ускладнять вирішення спору у даній справі.

Таким чином, враховуючи все викладене вище в сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем порушено правила об'єднання позовних вимог, що суперечить вимогам ст. 58 ГПК України, внаслідок чого дана позовна заява підлягає поверненню без розгляду.

Вказану правову позицію також висловлено в постанові Вищого господарського суду України № 905/2792/13 від 18.07.2013 р., постанові Вищого господарського суду України № 917/207/13-г від 30.04.2013 р.

Окрім того, жодних перешкод у зверненні позивачів до суду з окремими позовами за кожним з договорів окремо не існує.

Відповідно до ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Частиною 3 ст. 57 Кодексу встановлено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Як вбачається з позовної заяви, остання підписана представником за довіреністю ОСОБА_1, проте до поданих матеріалів не додано довіреності, виданої на ім'я ОСОБА_1.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

За правилами ст. 36 Господарського процесуального кодексу письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

При цьому, відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи".

Копії документів, доданих до даної позовної заяви, засвідчені з порушенням вимог вищезазначеного Стандарту, а саме, на кожній сторінці копій документів відсутній особистий підпис особи, яка засвідчила копії.

Натомість, на відмітках про засвідчення міститься відбиток підпису, виконаний факсимільним методом (факсимільний підпис).

Вказане являється порушенням п. 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», недодержання вимог статей 54, 56 та частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником недотримано вимог ст. ст. 36, 54, 57 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд дійшов висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, позовна заява підлягає поверненню без розгляду на підставі п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України для усунення вищевказаних порушень.

Також, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути без розгляду.

Суддя Н.І. Зеленіна