ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2016 р. Справа № 914/843/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Бойко С.М.

суддів Кравчук Н.М.

Мирутенко О.Л.

при секретарі судового засідання Михайлишин С.В.,

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи -2: Лозан С.І. - представник (довіреність б/н від 22.04.2016 р.)

від третьої особи -3: Парамонов С.О. - представник (довіреність б/н від 18.04.2016 р.)

від третьої особи 4: не з'явився.

розглянув апеляційну скаргу управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради № 2302-вих.-2722 від 11.07.2016 р.,

на рішення господарського суду Львівської області від 21.06.2016 року,

суддя - Коссак С.М.,

у справі № 914/843/16

за позовом управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача Львівської міської ради, м. Львів,

за участі третьої особи-1 яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Львівської міської громадської організації "Студія активного дозвілля",

м. Львів

за участі третьої особи-2 яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Громадської організації "Фонд допомоги "Місія добра", м. Львів

за участі третьої особи-3 яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дочірнього підприємства "Албіс компані" Товариства з обмеженою відповідальністю "Діана Трейдінг КО Лімітед", м. Львів

за участі третьої особи-4 яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_9, м. Львів

про визнання протиправною і скасувати ухвали Львівської міської ради від 19.03.2015 року

№ 4434 "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу", в частині затвердження пунктів 36, 40, 46, 51 додатка до ухвали

ВСТАНОВИВ:

рішенням Господарського суду Львівської області від 21.06.2016р. у справі № 914/843/16 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами факт незаконності прийняття Львівською міською радою ухвали Львівської міської ради від 19.03.2015 року №4434 "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу", а саме в частині затвердження об'єктів приватизації шляхом викупу, зазначених у п.п. 36, 40, 46, 51.

В апеляційній сказі позивач просить прийняти постанову, якою рішення господарського суду Львівської області від 21.06.2016 року у справі № 914/843/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що ухвала Львівської міської ради від 19.03.2015 року №4434 "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу" в частині затвердження п.п. 36, 40, 46, 51 Переліку не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та неупередженості.

При цьому, апелянт вважає, що включивши до переліку об'єктів комунальної власності, що підлягають приватизації способом викупу, пункти 36, 40, 46, 51, відповідач порушив місцеву програму приватизації, Закон України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» та Закон України «Про приватизацію державного майна».

Представники третьої особи 2 та третьої особи 3, в судовому засіданні висловили свої міркування щодо питань, які виникли в ході судового засідання, проти апеляційної скарги заперечили, просили рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач, відповідач, третя особа 1 та третя особа 4 явки уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Розглянувши наявні в справі матеріали, давши оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представників третьої особи 2 та третьої особи 3 у даному судовому засіданні та враховуючи пояснення представника позивача надані у попередньому судовому засіданні, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення рішення господарського суду Львівської області від 21.06.2016 року у справі №914/843/16 без змін, апеляційної скарги управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради без задоволення, з наступних підстав.

Судами встановлено, що ухвалою Львівської міської ради від 19.03.2015 року №4434 "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу" затверджено перелік об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу.

Відповідно до п. 36, 40, 46, 51 ухвали Львівської міської ради від 19.03.2015 року №4434 "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу" затверджено список об'єктів, які підлягають приватизації шляхом викупу, а саме: п. 36 - по вул. Брюховицька, 208, орендар - ЛМГО "Студія активного дозвілля" (заг. площа 385,9 кв.м на 1і 2 поверсі); п. 40 - вул. Квітнева, 6, орендар - ГО "Фонд допомоги "Місія добра" (заг. площа 467, 9 кв.м. підвал, 1-й поверх, мезонін); п. 46 - вул. М.Коперника, 1, орендар - ДП "Албіс компані" ТзОВ "Діаніум Трейдінг КО. Лімітед" (республіка Кіпр) (заг. площа 50,6 кв.м - 1 - й поверх); п. 51 - АДРЕСА_1, орендар - ФОП ОСОБА_9 (заг. площа 238, 7 кв.м. - підвал, 1-й поверх).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами зазначені об'єкти оренди були погодженні постійною комісією комунального майна та власності Львівської міської ради і рекомендовані до включення в перелік об'єктів, які підлягають приватизації шляхом викупу, що підтверджується витягами з протоколу засідання постійної комісії комунального майна та власності Львівської міської ради від 28.10.2014 року №01-1780, від 06.03.2015 року №01-547, від 26.01.2015 року №01-34, від 06.03.2015 року №01-548, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 3.4.9. Програми приватизації майна комунальної власності м. Львова на 2012 - 2014 року, затвердженої ухвалою Львівської міської ради від 12.07.2012 року №1616 викуп застосовується щодо об'єктів малої приватизації, зокрема, у разі якщо право покупця на викуп об'єкта передбачене законодавчими актами з врахуванням переважного права наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, на придбання речі, переданої у найм.

Згідно з п. 4.9. Програми приватизації майна комунальної власності м. Львова на 2012 - 2014 роки, обґрунтовує свої вимоги тим, що орендарі зазначених вище нежитлових приміщень належним чином не виконують зобов'язання за договорами оренди: об'єкти оренди перебувають у незадовільному стані, невикористання приміщень орендарями відповідно до їх призначення.

Таким чином, з огляду на викладене та враховуючи заяву про зміну предмету позову № 2272/16 від 25.04.2016 року, позивач просить визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 19.03.2015 року №4434 в частині затвердження пунктів 36, 40, 46, 51.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на допущення порушення з боку осіб (третіх осіб у справі), стосовно яких відповідачем прийнято рішення про приватизацію орендованих ними нежитлових приміщень, умов договорів оренди нерухомого майна, що за висновком позивача виключає можливість викупу такими орендарями об'єктів оренди.

Позивач вважає, що затвердження ухвалою Львівської міської ради від 19.03.2015 року №4434 "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу" (зокрема п. 36, 40, 46, 51) не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та неупередженості.

Відповідно до статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Згідно ч.2 ст.327 ЦК України, управління майном, що є у комунальній власності здійснюють безпосередньо територіальна громада, та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ст.29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Відповідно до ч.5 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати. Використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно п.31 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради вправі приймати рішення про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради до проекту оскаржуваної ухвали Львівської міської ради від 19.03.2015 року №4434 "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу" подано було зауваження такого змісту: - щодо приватизації ЛМГО "Студія активного дозвілля" - невикористання приміщення та заборгованість з орендної плати за 2 місяці. Щодо приватизації ГО "Фонд допомоги "Місія добра" - не використання приміщення. Проте, зауваження щодо приватизації об'єктів ФОП ОСОБА_9 та ДП "Албіс компані" ТзОВ "Діаніум Трейдінг КО. Лімітед" (республіка Кіпр) позивачем не подавалися.

Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що з поданих зауважень до проекту оскаржуваної ухвали Львівської міської ради від 19.03.2015 року №4434 "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу", які подавалися управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на момент її прийняття не встановлено, а позивачем не подано належних та допустимих доказів невиконання своїх обов'язків за договорами оренди ФОП ОСОБА_9 та ДП "Албіс компані" ТзОВ "Діаніум Трейдінг КО. Лімітед" (республіка Кіпр).

Поряд з цим судами встановлено, що 31 липня 2013 року між позивачем та ЛМГО "Студія активного дозвілля" укладено договір оренди № Ш-8711-13 нерухомого майна (будівель, спору, приміщень) за адресою м. Львів, вул. Брюховецька, 208 на нежитлові приміщення заг. площею 385,9 кв.м. Термін дії договору оренди визначений на 5 років з 31 липня 2013 року до 31 липня 2018 року включно.

Згідно з п.5.8. договору оренди № Ш-8711-13 несплата орендної плати понад трьох місяців з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди.

У Розділі 7 договору оренди нерухомого майна (будівель, спору, приміщень) від 31 липня 2013 року №Ш-8711-13, зокрема у п.7.1.1 передбачено обов'язок орендаря використовувати об'єкт оренди відповідно до його призначення та умов цього договору, а у п. 7.2.1. - право орендаря використовувати об'єкт оренди відповідно до його призначення та умов цього договору.

Відповідно до п.11.3. цього договору оренди № Ш-8711-13 при тривалому (більше трьох місяців з дати підписання договору), невикористанні орендарем наданих в оренду приміщення - приміщення вважається неосвоєним і цей договір підлягає розірванню у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

Проте, доказів не використання приміщення за адресою м. Львів, вул. Брюховецька, 208 понад трьох місяців і відповідно його розірвання у судовому порядку позивачем не надано.

22 липня 2014 року між позивачем та ГО "Фонд допомоги "Місія добра" укладено договір оренди № Ф-9109-14 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) за адресою м. Львів, вул. Квітнева, 6 на нежитлові приміщення площею 467,9 кв.м. Термін дії договору передбачений у п. 4.1. договору, а саме з 22 липня 2014 року до 22 липня 2019 року.

Відповідно до п. 2.1. договору оренди № Ф-9109-14 зазначені приміщення використовуються орендарем для статутної діяльності.

Так, в матеріалах справи міститься протокол загальних зборів від 24 квітня 2014 року та від 17 листопада 2014 року, які засвідчують факт проведення статутної діяльності ГО "Фонд допомоги "Місія добра".

У Розділі 7 договору оренди №Ф-9109-14 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) від 22 липня 2014 року, зокрема у п.7.1.1 передбачено обов'язок орендаря використовувати об'єкт оренди відповідно до його призначення та умов цього договору, а у п. 7.2.1. - право орендаря використовувати об'єкт оренди відповідно до його призначення та умов цього договору.

Відповідно до п.11.3. цього договору при тривалому (більше трьох місяців з дати підписання договору), невикористанні орендарем наданих в оренду приміщення - приміщення вважається неосвоєним і цей договір підлягає розірванню у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

Проте, доказів не використання приміщення за адресою м. Львів, вул. Квітнева, 6 понад трьох місяців і відповідно його розірвання у судовому порядку позивачем не надано.

13 січня 2015 року між позивачем та ФОП ОСОБА_9 укладено договір оренди № С- 9356 - 15 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) за адресою АДРЕСА_2 на нежитлові приміщення площею 238, 7 кв.м. Відповідно до п. 4.1. договору термін дії договору визначений на 2 роки 364 дні з 13 січня 2015 року до 12 січня 2018 року.

Пунктом 2.1. договору оренди № С- 9356 - 15 нерухомого майна визначено цільове призначення - для використання у підприємницькій діяльності, загальне формулювання без будь - якої конкретизації.

30 вересня 2012 року між позивачем та ДП "Албіс компані" ТзОВ "Діаніум Трейдінг КО. Лімітед" (республіка Кіпр) укладено договір оренди №9-1189 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) на нежитлові приміщення площею 50,6 кв.м за адресою м. Львів, вул. Коперніка, 1. Відповідно до п.4.1 договору термін дії договору визначений з 30 вересня 2002 року до 17 квітня 2015 року.

При цьому, у п. 2. договору оренди №9-1189 нерухомого майна у графі "Цільове призначення" нічого не зазначено.

Таким чином, враховуючи викладене посилання апелянта на те, що ним подавалися зауваження до проекту оскаржуваної ухвали Львівської міської ради від 19.03.2015 року №4434 "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу" на момент її прийняття щодо невикористання ЛМГО "Студія активного дозвілля" приміщення та заборгованості з орендної плати за 2 місяці ГО "Фонд допомоги "Місія добра" колегія суддів вважає необгрунтованими та такими, що спростовуються умовами укладених між сторонами договорів оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт порушення його права в контексті прийняття оскаржуваної ухвали Львівської міської ради від 19.03.2015 року №4434 "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу".

Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині посилання апелянта на те, що відповідач порушив місцеву програму приватизації, Закон України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» та Закон України «Про приватизацію державного майна», оскільки включив до переліку об'єктів комунальної власності, що підлягають приватизації способом викупу, пункти 36, 40, 46, 51 колегія суддів вважає такі необґрунтованими враховуючи наступне.

Відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Статтею 2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» передбачено, що об'єктами малої приватизації є: єдині майнові комплекси державних підприємств та їх структурних підрозділів, які можуть бути виділені в самостійні суб'єкти господарювання - юридичні особи (у тому числі ті, що передані в оренду, перебувають у процесі реструктуризації), на яких середньооблікова чисельність працюючих за звітний (фінансовий) рік не перевищує 100 осіб, а обсяг валового доходу від реалізації продукції (робіт, послуг) за такий період не перевищує 70 мільйонів гривень та/або вартості майна яких недостатньо для формування статутного капіталу акціонерного товариства, у тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких вони розташовані (група А).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»приватизація об'єктів малої приватизації здійснюється шляхом: викупу, продажу на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни).

При цьому, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»визначає, що викуп застосовується щодо об'єктів малої приватизації, які не продано на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп об'єкта передбачено законодавчими актами.

Виходячи із вимог ст.ст. 7, 23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» процес приватизації комунального майна включає в себе затвердження місцевими радами переліків об'єктів, що підлягають приватизації певним способом та подальше укладення договору купівлі-продажу.

Як вбачається з матеріалів справи ухвала Львівської міської ради від 19.03.2015 року №4434 "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу" та в силу вимог ст. 11 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» та ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є обов'язковою для виконання.

Крім цього слід звернути увагу на те, що місцева Програма приватизації, яка затверджена ухвалою Львівської міської ради від 12.07.2012 року «Про затвердження Програми приватизації майна комунальної власності м. Львова на 2012-2014 роки» на яку посилається позивач (апелянт у справі) стосувалася лише приватизації об'єктів комунальної власності протягом 2012-2014 років, а затверджуючи оспорювані пункти Переліку Львівська міська рада посилалася на Програму приватизації лише в частині виконання завдань Програми що стосується підвищення соціально-економічної ефективності використання майна способом завершення широкомасштабної приватизації, створення конкурентного середовища та забезпечення надходження коштів від приватизації до бюджету розвитку міського бюджету м. Львова (п. 1.2. Програми приватизації).

Відтак, судова колегія вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами факт незаконності прийняття Львівською міською радою ухвали Львівської міської ради від 19.03.2015 року №4434 "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу", а саме в частині затвердження об'єктів приватизації шляхом викупу, зазначених у п.п. 36, 40, 46, 51.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, Львівський апеляційний господарський суд, прийшов до висновку про залишення рішення господарського суду Львівської області від 21.06.2016 у справі №914/843/16 без змін, апеляційної скарги управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради без задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, враховуючи залишення апеляційної скарги управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради без задоволення сплату судового збору за подання апеляційної скарги слід залишити за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

рішення господарського суду Львівської області від 21.06.2016 у справі №914/843/16 залишити без змін.

Апеляційну скаргу управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя: Бойко С.М.

Судді: Кравчук Н.М.

Мирутенко О.Л.

Повний текст постанови виготовлено 03.10.2016.