ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2016р. Справа № 914/2358/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультімед-Фарм», м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 акціонерне товариство «Альба Україна», м. Бориспіль, Київська область

про стягнення 41 704 грн. 22 коп.

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Струк Н.Р.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, представник (довіреність від 24.02.2016 р.);

від відповідача: не зявився;

від третьої особи: не зявився.

Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», м. Київ звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультімед-Фарм», м. Львів про стягнення 41 704 грн. 22 коп.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 15.09.2016 р. призначив розгляд справи на 03.10.2016 р., залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 акціонерне товариство «Альба Україна», м. Бориспіль, Київська область

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та третьою особою було укладено кредитний договір, на виконання умов якого третій особі було надано кошти в сумі 12 799 937 грн. 38 коп. Третя особа зобовязувалася протягом дії договору сплачувати проценти за користування коштами та повернути суму кредиту у визначений в договорі строк. Однак, третя особа свої зобовязання щодо сплати коштів по кредитному договору не виконала, заборгованість становить 4 394 317 грн. 91 коп. Крім цього, між позивачем та третьою особою було укладено договір застави майнових прав, згідно умов якого третя особа передала в заставу позивачу для забезпечення виконання зобовязань третьої особи по кредитному договору право вимоги до відповідача у розмірі 50 735 грн. 18 коп., яке виникло у неї на підставі договору купівлі-продажу. Відповідачу було надіслано повідомлення про заміну кредитора за договором купівлі-продажу. Відповідно до умов договору застави майнових прав, в разі невиконання або неналежного виконання третьою особою умов кредитного договору, позивач має право задовольнити забезпечені договором застави вимоги шляхом предявлення грошової вимоги до боржника за договором купівлі-продажу. У звязку з цим, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 41 704 грн. 22 коп.

Відповідач в судове засідання явку представника не забезпечив, проти позову не заперечив, доказів погашення заборгованості не надав, вимог ухвал суду не виконав, повідомлення про дату, час та місце розгляду справи надсилалися на адресу, вказану позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що згідно ст. 64 ГПК України є врученням належним чином.

У відповідності до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача та його відзиву на позовну заяву.

Третя особа явку представника в судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином

Представнику розяснено права та обовязки, передбачені ст. 22 ГПК України, заяв про відвід суду не поступало.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

3 січня 2011 року між ОСОБА_1 акціонерним товариством «Альба Україна» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мультімед-Фарм» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу №7/391-01-11.

За цим договором продавець (третя особа) зобовязувався передавати (поставляти) лікарські засоби, вироби медичного призначення та інші супутні товари у власність покупця, а покупець (відповідач) зобовязувався приймати товар та сплачувати за нього грошові кошти відповідно до умов цього договору.

На виконання умов вищевказаного договору, третя особа протягом березня-квітня 2014 року поставила відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними (оригінали видаткових накладних оглянуті в судовому засіданні, належним чином завірені копії долучені до матеріалів справи).

Відповідно до п. 5.2. договору оплата кожної товарної партії проводиться в повному обсязі на умовах, що вказуються в видатковій накладній на поставку товарної партії.

23 березня 2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» (банк) та ОСОБА_1 акціонерним товариством «Альба Україна» (позичальник) було укладено кредитний договір №408/12.

За цим договором банк (позивач) надає позичальнику (третій особі), а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у формі кредитної лінії в сумі ліміту кредитної лінії, терміном/строком дії ліміту кредитної лінії по 10.01.2015 р. включно, у порядку і на умовах, визначених цим договором, зокрема:

- кредитування позичальника здійснюється шляхом надання окремих частин кредитних коштів (траншів) в будь-якій валюті, що передбачена цим договором в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті за цим договором, а саме: 5 000 000,00 євро 00 центів, у порядку і на умовах, зазначених у цьому договорі. Вказана сума ліміту кредитної лінії дорівнює еквіваленту - 54 688 105,00 грн. за курсом НБУ станом на 26.12.2013 р.

- 28% процентів річних за кредитом в гривні

На виконання умов вищевказаного кредитного договору, позивач надав третій особі 12 799 937 грн. 38 коп. Третя особа свої зобовязання згідно умов кредитного договору не виконала, розмір заборгованості перед позивачем становить 4 394 317 грн. 91 коп.

Судом також встановлено, що з метою забезпечення виконання зобовязань третьої особи перед позивачем за кредитним договором №408/12 від 23.03.2012 р., 27.05.2014 р. між позивачем та третьою особою було укладено договір застави майнових прав №PR-02/408/12.

Згідно п. 1.2. договору застави майнових прав, в забезпечення виконання зобовязань, вказаних у п. 1.1. цього договору, заставодавець на умовах, передбачених цим договором, передає у заставу свої майнові права як кредитора в зобовязаннях, що обумовлені контрактами (договорами), зокрема, договором купівлі-продажу №7/391-01-11 від 03.01.2011 р., що укладений між заставодавцем (третьою особою) та ТзОВ «Мультімед-Фарм», в тому числі, але не виключно права вимоги отримання платежів на суму 50 735,18 грн.

Предметом застави також є: весь обсяг майнових прав заставодавця за контрактом; майнові права на отримання коштів, які набуде заставодавець у разі зміни умов контракту, зокрема, у разі збільшення основної суми контракту тощо, після укладення цього договору; все, що отримає заставодавець за контрактом у разі виконання боржником своїх зобовязань за таким контрактом, відповідно до статті 52 Закону України «Про заставу», зокрема, сплачені заставодавцю кошти за контрактом.

Відповідно до п. 4.1. договору застави майнових прав, заставодержатель набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет застави:

- якщо в момент настання терміну/спливу строку виконання забезпечених заставою зобовязань (всіх або будь-якого з них), вони не будуть виконані належним чином, в тому числі:

- у випадку порушення заставодавцем інших своїх зобовязань за кредитним договором та/або цим договором відповідно;

- у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності заставодавця або визнання його банкрутом або при початку процедури припинення (ліквідації або реорганізації) заставодавця;

- якщо інша, ніж заставодержатель, особа або заставодержатель на підставі іншої застави, створеної щодо предмета застави на його користь, набули право звернути стягнення на предмет застави;

- якщо будь-яка із заяв, засвідчень або гарантій або будь-яка інформація заставодавця, в тому числі зафіксована в цьому договорі, або документи, надані заставодавцем, в тому числі щодо цього договору та/або кредитного договору, та/або предмета застави, виявилися недостовірними, неповними та/або недійсними, або такими, що ввели в оману заставодержателя;

- в інших випадках, передбачених цим договором та/або кредитним договором, та/або чинним законодавством України.

Пунктом 4.4. договору застави майнових прав встановлено, що заставодавець цим уступає заставодержателю свої права вимоги до боржника, що випливають з контракту, в якому заставодавець виступає кредитором, в тому числі, але не виключно, право вимоги/одержання грошових коштів в повній сумі відповідно до умов контракту.

Відповідно до п. 4.5. договору застави майнових прав сторони цим погоджуються, що: положення пунктів 4.4., 4.5. цього договору є та становлять договір відступлення прав (договір уступки); договір уступки укладено із відкладальною умовою, якою є настання буд-якого з випадків/обставин, передбачених п. 4.1. цього договору; право вимоги є відступленим заставодавцем заставодержателю за договором уступки в момент виникнення відкладальної умови, вказаної в підпункті 4.5.2. цього договору.

За вих. №2042/06/14 від 04.06.2014 р. позивач надіслав відповідачу повідомлення про заміну кредитора у зобовязанні.

У звязку з порушенням третьою особою строків повернення кредиту та сплати процентів, позивач звернувся до відповідача із листом-вимогою за вих. №2210/09/14 від 05.09.2014 р., в якому вимагав негайно сплатити 41 704 грн. 22 коп. Вказана вимога залишена відповідачем без розгляду.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 5 ст. 626 ЦК України, договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

У відповідності до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Частиною 2 цієї статті встановлено, що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 19 Закону України «Про заставу» встановлено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно абз. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

При заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права (ст. 23 Закону України «Про заставу»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, до позивача по договору застави майнових прав №PR-02/408/12 від 27.05.2014 р. перейшло право вимоги до боржника (відповідача) у звязку з несплатою ним вартості товару, отриманого згідно договору купівлі-продажу №7/391-01-11 від 03.01.2011 р.

Станом на дату судового розгляду заборгованість третьої особи перед позивачем за кредитним договором №408/12 від 23.03.2012 р. становить 4 394 317 грн. 91 коп., що є порушенням умов кредитного договору та надає позивачу право звернути стягнення на предмет застави.

Факт отримання товару згідно договору купівлі-продажу №7/391-01-11 від 03.01.2011 р. відповідачем не спростовано, доказів сплати вартості товару не представлено. У звязку з несплатою вартості отриманого товару, відповідачу надсилалася вимога про оплату, однак, сума боргу не погашена.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобовязання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення суми боргу, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами, а загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення, складає 41 704 грн. 22 коп. боргу.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 49 ГПК України необхідно покласти на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 11, 509, 512, 514, 516, 526, 572, 589, 612, 625, 626, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 181ГК України, ст.ст. 19, 20, 23 Закону України «Про заставу» та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультімед-Фарм», м. Львів, проспект Чорновола, 59 (ідентифікаційний код 30918480) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19 (ідентифікаційний код 21133352) 41 704 грн. 22 коп. боргу, 1 378 грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

В судовому засіданні 03.10.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 10.10.2016 р.

Суддя Мазовіта А.Б.