ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2016 р.Справа № 922/3085/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Бєсєдіній М.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаб-Універсум", м.Київ
до Державної установи "Інститут патології хребта та суглобів ім.професора ОСОБА_1 Національної академії медичних наук України", м.Харків
про стягнення 533344,79грн.
за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 15.01.2016

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №943 від 04.10.2016

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лаб-Універсум", м.Київ (далі за текстом - позивач), звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Державної установи "Інститут патології хребта та суглобів ім.професора ОСОБА_1 Національної академії медичних наук України", м.Харків (далі за текстом- відповідач), про стягнення 533344,79грн.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором про закупівлю медичного обладнання за державні кошти №8 від 05.11.2013 щодо оплати отриманого товару.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у запереченнях на позовну заяву просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на відсутність його вини у виникненні заборгованості. Зазначив, що заборгованість перед відповідачем утворилася внаслідок непроведення платежів органами казначейства, які мають нести відповідальність перед позивачем. Також, відповідач вказує, що він вже був притягнутий до юридичної відповідальності у вигляду стягнення боргу у справі №922/5720/14, а тому задоволення даного позову призведе до повторного притягнення його до відповідальності, що є необґрунтованим та незаконним. Крім того, на думку відповідача, позивач згідно положень частини 3 статті 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" має звертатися не до суду, а до державної виконавчої служби для отримання компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у відзиві, просив у позові відмовити.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представників сторін, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

05 листопада 2013 року між відповідачем, як замовником, та позивачем, як постачальником, укладено договір №8 про закупівлю медичного обладнання за державні кошти (далі за текстом - Договір), за умовами якого постачальник зобов'язався у 2013 своєчасно поставляти та передавати у власність замовника товар - за ДК 016 2010 код 26.51.5 - прилади для контролювання інших фізичних характеристик (інструменти й апаратура, що базується на використовуванні оптичного випромінювання, н.в.і.у): лот 1 - аналізатор гематологічний -1 од.; лот 2 - аналізатор біохімічний -1 од.; лот 3 - аналізатор крові та електролітів - 1 од.; лот 4 - коагулометр - 1 од., а замовник приймати та своєчасно сплачувати за товар.

Згідно пункту 1.2 Договору специфікація містить найменування, кількість товару, одиницю виміру, ціну за одиницю та загальну вартість товару та є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до пункту 3.1 Договору його загальна сума складає 1057850,00грн.

Пунктом 4.1 Договору сторони передбачили, що розрахунки проводяться шляхом попередньої оплати, яка здійснюється на підставі п.1 Постанови КМУ №1404 від 09.10.2006 "Питання попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповується за бюджетні кошти" із змінами, в розмірі 100% від суми вказаної в п. 3.1 цього Договору. Головний розпорядник коштів "Національна академія медичних наук України", дозвіл на попередню оплату №8-06/922 від 07.05.2013.

За умовами пункту 5.3 Договору датою виконання постачальником зобов'язань щодо поставки товару вважається дата його надходження у кількості та якості, що відповідають вимогам цього договору про закупівлю на склад замовника.

Відповідно до пункту 6.4.1 Договору постачальник має право на дострокову поставку товарів за письмовим погодженням замовника в цьому випадку замовник повинен провести розрахунки терміново по мірі надходження фінансування з Державного бюджету.

Рішенням господарського суду Харківської області від 09.02.2015 у справі №922/5720/14 задоволено позов ТОВ "Лаб-Універсум" до Державної установи "Інститут патології хребта та суглобів ім.професора ОСОБА_1 Національної академії медичних наук України" про стягнення заборгованості за неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором.

Даним рішенням встановлено, що постачальник за видатковими накладними: №РН-00760 від 15.11.2013 на суму 270150,00грн., №РН-00887 від 20.12.2013 на суму 546000,00грн., №РН-00905 від 25.12.2013 на суму 241700,00грн. здійснив поставку товару замовнику на загальну суму 1057850,00грн. Замовник вказаний товар отримав, проти чого він не заперечує та це підтверджується наданими до матеріалів справи доказами. Таким чином замовник погодився на отримання товару у відповідності до пункту 6.4.1. Договору.

Однак, оплата товару замовником здійснена не була, з огляду на що за ним утворилась заборгованість в сумі 1057850,00 грн.

Зазначені обставини стали підставою для стягнення у справі №922/5720/14 з відповідача на користь позивача 1057850,00грн. основного боргу, 28083,74грн. 3% річних, 199933,65грн. інфляційних нарахувань.

Рішення господарського суду Харківської області у справі №922/5720/14 від 09.02.2015 набрало законної сили та на його виконання 25.02.2015 видано відповідний наказ.

Згідно частини 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як зазначає позивач у позовній заяві у даній справі, відповідач свої зобов'язання щодо оплати отриманого за Договором товару на загальну суму 1057850,00грн. до даного часу не виконав, що підтверджується листом Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області №12-18/185-2523 від 24.03.2016.

У зв'язку з цим, позивач на підставі статті 625 ЦК України просить стягнути з відповідача на свою користь інфляційні нарахування в розмірі 483437,45грн., що нараховані за період з лютого 2015 року по липень 2016 року, та 3% річних у розмірі 49907,34грн., що нараховані за період з 09.02.2015 по 05.09.2016.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно вимог статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Господарським судом Харківської області при розгляді справи №922/5720/14 встановлено наявність у відповідача перед позивачем боргу за поставлений за Договором товар в розмірі 1057850,00грн. Як зазначалося вище, рішення у справі №922/5720/14 має преюдиційний характер до даного спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів погашення основного боргу не надав та у письмових запереченнях підтвердив наявність на даний час цієї заборгованості.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи несплату відповідачем основного боргу за Договором, позивач має право на стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних нарахувань на суму 483437,45грн. та 3% річних в розмірі 49907,34грн., суд вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги про їх стягнення підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача щодо відсутності його вини суд відхиляє, оскільки згідно частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Також згідно статті 617 ЦК України та статті 218 ГК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

В постанові від 15.05.2012 у справі №11/446 Верховний Суд України зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність бюджетної організації і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. Аналогічну позицію наведено у постанові від 03.02.2014 Вищого господарського суду України по справі №910/9231/13.

За таких обставин, враховуючи приписи чинного законодавства, позицію Вищого господарського суду України та Верховного Суду України, суд дійшов висновку, що наведені вище твердження відповідача є необґрунтованими та безпідставними.

Посилання відповідача на положення Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" також не можуть бути прийняті судом, оскільки предметом даного позову є невиконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором, а не питання неналежного виконання рішення господарського суду у справі №922/5027/14.

Доводи про те, що задоволення даного позову призведе до повторного притягнення відповідача до юридичної відповідальності, є безпідставними, оскільки позивачем заявлено до стягнення інфляційні нарахування та 3% річних за інші періоди, ніж у справі №922/5027/14.

До того ж, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 20.12.2010 у справі № 3-57гс10, від 04.07.2011 у справі № 3-65гс11, від 12.09.2011 у справі № 3-73гс11, від 24.10.2011 у справі №3-89гс11, від 14.11.2011 у справі №3-116гс11.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державної установи "Інститут патології хребта та суглобів ім.професора ОСОБА_1 Національної академії медичних наук України" (61024, м.Харків, вул.Пушкінська, 80, код 02012214) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаб-Універсум" (01042, м.Київ, вул.Лумумби Патріса, буд.4/6, корпус "А", кімната 601, код 36304335) 483437,45 грн. інфляційних нарахувань, 49907,34грн. 3% річних та 8000,18грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 17.10.2016 р.

Суддя ОСОБА_4