ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 жовтня 2016 р. Справа № 903/603/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ", м.Луцьк

про стягнення 6117719,24грн.

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: не прибув

від відповідача: Козлюк З.Р. - довіреність від 06.09.2016р., Гаврилюк Д.Ю. - довіреність №1324/06-06 від 01.09.2016р.

Суть спору: позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ" та просить стягнути 6117719,24 грн., в т.ч.: 4733689,90грн. - пені, 316248,35 грн. -3% річних та 1067780,99 грн. - інфляційних втрат, нарахованих за договором купівлі-продажу №15-705-Н від 30.06.2015р.

В обґрунтування посилається на невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу №15-705-Н від 30.06.2015р., щодо своєчасного розрахунку.

В підтвердження позовних вимог позивач подав договір купівлі-продажу №15-705-Н від 30.06.2015р., додаткову угоду №1 від 15.10.2015р., №2 від 04.11.2015р., акт приймання - передачі природного газу від 31.07.2015р., від 31.08.2015р., від 30.09.2015р., від 31.10.2015р., від 30.11.2015р., від 30.11.2015р., від 31.12.2015р., сальдо та операції по відповідачу, виписку з ЄДРПОУ Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", розрахунок заборгованості.

Представник позивача в судове засідання не прибув. 11.10.2016р. подав заперечення по відзиву на позовну заяву за вх. №01-54/9186/16, в яких зазначив наступне:

1. Стосовно укладання між сторонами спору ряду спільних протокольних рішень (далі -СПР).

- умовами договору №15-705-Н від 30.06.2015 року чітко встановлений порядок розрахунків за отриманий природний газ (п. 6.1 Договору), жодних додаткових угод щодо зміни даного пункту не було укладено, а отже відсутні й підстави для звільнення від відповідальності за прострочення виконання зобов'язання;

- договір є двостороннім лише між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Відповідачем і обов'язок Відповідача сплатити кошти ставиться в залежність лише від однієї умови - поставки природного газу;

- п.10.2 Договору, укладеного між сторонами, передбачалось, що усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін;

- укладені між сторонами спільні протокольні рішення за своєю правовою природою не є додатковими угодами Договору, оскільки: укладені між 5-ма сторонами, тобто інший склад сторін; предметом рішень є організація розрахунків для перерахування субвенцій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 N 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій"; у СПР відсутні будь-які посилання на зміну порядку розрахунків між сторонами Договору; відсутні будь-які посилання на волевиявлення сторін спору щодо визнання протокольних рішень додатковими угодами/формою зміни порядку та способу здійснення розрахунку Договору.

-в даному випадку не має підстав для висновку, що внесено до Договору шляхом укладання ряду СПР. Укладення спільних протокольних рішень не може вважатися правочином, яким сторони внесли зміни до договору. Отже, положення Договору, зокрема п.6.1 (стосовно строку оплати поставленого товару) та п.7.2 (стосовно відповідальності за порушення строку оплати) діяли в незмінній редакції аж до здійснення відповідачем повного розрахунку за поставлений природний газ. Зі змісту спільних протокольних рішень не вбачається волевиявлення обох сторін щодо внесення змін до Договору, в т. ч. порядку здійснення взаєморозрахунків між сторонами;

- спільні протокольні рішення і платіжні доручення про перерахування коштів лише вказують, що такі розрахунки між сторонами є процедурою погашення зобов'язань відповідача з остаточної оплати вартості поставленого природного газу у визначеному місяці в розмірі отриманих по спільному протокольному рішенні сум пільг і субсидій населенню. Проте, вказані розрахунки здійснювались не в межах Договору, а відповідно до нього;

- відповідно до змісту СПР, на які посилається Відповідач, «сторона №3 перераховує стороні останній кошти згідно з договором від 30.06.2015 року №15-705- Н». Тобто, вказана обставина вказує, що СПР підписується Сторонами для умов виконання договору купівлі - продажу природного газу, а не на зміну умов вказаного договору;

2. Стосовно посилань Відповідача на правову позицію Верховного Суду України, викладену у ряді постанов, зазначає наступне:

- договори про організацію проведення сторонами взаєморозрахунків та СПР мають різну правову основу.

- договори про організацію проведення сторонами взаєморозрахунків укладаються на підставі постанов Кабінету Міністрів України, якими затверджено Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці у тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування;

- СПР, підписуються сторонами на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.05 №20, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій;

-, договір про організацію проведення сторонами взаєморозрахунків та СПР укладаються на підставі різних нормативних актів. Субвенції, які перераховуються на підставі зазначених актів, мають різне цільове призначення;

- правовідносини між сторонами, які виникають на підставі договору про організацію проведення сторонами взаєморозрахунків та правовідносини, які пов'язанні з СПР не є подібними, а тому відсутні правові підстави для висновку, що правова позиція Верховного Суду України, яка наведена у ряді постанов з приводу застосування ст.625 ЦК України є обов'язковою для судів та сторін у цій справі;

- СПР не містять умов, згідно з якими сторони зобов'язувалися б не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору купівлі продажу-природного газу;

- на відміну від договорів про організацію проведення взаєморозрахунків, положеннями СПР передбачено, що усі спірні питання, пов'язані з виконанням СПР, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Якщо спірні питання неможливо вирішити шляхом переговорів, вони вирішуються в порядку, встановленому законодавством України;

- за таких обстави ні факт підписання СПР, ні факт проведення взаєморозрахунків за цими протокольними рішеннями не змінюють прав та обов'язків сторін, які встановлені договором купівлі-продажу природного газу;

3. Стосовно тверджень Відповідача про неотримання актів приймання-передачі зазначає, що:

- відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджували б факт неотримання актів приймання-передачі;

- умовами Договору не передбачено зв'язок між датою надсилання стороні актів приймання-передачі газу та порядком або строками розрахунку;

- матеріали справи містять підписані обома сторонами спору та скріплені печатками установ копії актів приймання-передачі природного газу за спірний період;

- право власності на газ переходить від Продавця до Покупця в пунктах приймання- передачі (п.3.1 Договору), тобто з моменту отримання в пунктах приймання-передачі Відповідач є власником природного газу;

- приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу(п.3.3 Договору);

- відповідач не висловлював претензій щодо недопоставки газу, а тому спору з приводу обсягу газу між сторонами спору не було;

- складені та узгоджені (підписані) Сторонами акти приймання-передачі газу мають виключно інформаційних характер, оскільки відображаються та підтверджують уже фактичний обсяг переданого Продавцем та спожитого Покупцем природного газу

- умови договору не містять жодних застережень з цього приводу, зокрема, щодо можливості відліку 20-денного строку оплати з дня підписання акта приймання передачі газу. Тому час підписання сторонами відповідного акта ніяк не впливає на момент виникнення прострочення за грошовим зобов'язанням відповідача;

- акти приймання передачі газу лише фіксують остаточний обсяг переданого газу за минулий місяць, а тому, виходячи з показників своїх комерційних вузлів обліку газу, відповідач мав усі дані щодо фактичних щомісячних обсягів отриманого природного газу для своєчасного проведення розрахунків з постачальником. Крім того пункт 3.4 договору зобов'язує саме покупця надати продавцеві підписані та скріплені печатками покуття та газотранспортного підприємства два примірники акта приймання передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість.

За доводами позивача, несвоєчасне повернення ним актів приймання передачі природного газу не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, а тому наявність або відсутність актів не звільняє відповідача від обов'язку сплатити вартість фактично поставленого природного газу, при цьому посилається на аналогічну правову позицію викладену у Постановах Вищого господарського суду України у справах: №904/11154/15 від 05.09.2016 року; №904/248/16 від 07.09.2016 року; №909/79/16 від 14.09.2016 року та №918/910/15 від 26.09.2016 року.

Представник відповідача через відділ документального забезпечення та контролю подав клопотання за вх. №01-54/9192/16 від 11.10.2016р., яким долучив копії платіжних доручень №20 від 21.01.2016р., №15 від 21.12.2015р., №14 від 21.12.2015р., №12 від 23.11.2015р., № 7 від 21.10.2015р., №4 від 21.09.2015р., №2 від 21.08.2015р. та копії виписок порахунку від 27.01.2016р., від 28.01.2016р., від 23.12.2015р., від 23.12.2015р., від 24.12.2015р., від 30.12.2015р., від 26.10.2015р., від 27.10.2015р., від 23.09.2015р., від 24.09.2015р., від 27.08.2015р., від 28.08.2015р.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2015р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ" укладено договір №15-705-Н купівлі продажу природного газу (а.с.14-19).

Відповідно до умов договору позивач зобов'язався передати у власність відповідачу протягом липня-грудня 2015 року природний газ, який використовувався для подальшої реалізації населенню (п.п. 1.1, 1.2, 2.1 Договору).

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки.

У разі неповної плати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору позивач поставив протягом липня - грудня 2015р., а відповідач прийняв природний - газ на загальну суму 340587302,97грн., згідно актів - передачі природного газу від 31.07.2015р., від 31.08.2015р., від 30.09.2015р., від 31.10.2015р., від 30.11.2015р., від 30.11.2015р., від 31.12.2015р. (а.с.24-30).

28.01.2016р. відповідач повністю оплатив основний борг за спожитий природний газ на загальну суму 340587302,97грн., що підтверджується довідкою про банківські операції та довідкою про сальдо (а.с.31-34).

Позивач стверджує, що платежі здійснювалися не своєчасно, а саме з порушенням умов п.1.1. та п.6.1. договору.

Із матеріалів справи вбачається, що між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Волинській області, Департаментом фінансів Волинської облдержадміністрації , Товариством з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ» та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз Україна» були укладені спільні протокольні рішення №1794 від 20.08.2016р., № 1970 від 18.09.2015 року, № 2213 від 20.10.2015 року, №2576 від 20.11.2015 року, № 3012 від 18.12.2015 року, № 3013 від 18.12.2015 року, №144 від 20.01.2016 року про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови КМУ від 11.01.2005р №20 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету(а.с.56-77).

При прийнятті відповідних рішень, сторони керувались, зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 року, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, Наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 року № 55/57/43, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, та наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 року №493/688, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

Відповідно до п.1 предметом Спільних протокольних рішень є організація проведення Сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Судом досліджено, що виконання договірного зобов'язання ТОВ "ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ" невід'ємно пов'язано із виконанням спеціальних нормативно-правових актів щодо необхідності здійснення проведення взаєморозрахунків з Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та надання населенню пільг, субсидій і компенсацій, а саме, Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 та Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 року №493/688.

Здійснення взаєморозрахунків на підставі підписаних сторонами вказаних Спільних протокольних рішень відбулось за межами строку оплати Товариством вартості природного газу для потреб населення, передбаченого Розділом 6 договору №15-705-Н від 30.06.2015 року на купівлю-продаж природного газу (до 20 числа місяця, наступного за звітним), оскільки в даному випадку згідно із пунктом 1.1 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 року №493/688, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 серпня 2015 року за №1007/27452 розрахунки проводились за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню та спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у Додатку 1.

За згодою всіх сторін Спільного протокольного рішення, яким визначено взаємовідносини між учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання, у тому числі позивачем і відповідачем, проведені розрахунки у відносинах з перерахування по ланцюгу субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам для надання пільг, субсидій та компенсацій населенню, виключно на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню, в Преамбулі Спільного протокольного рішення, зазначена мета його укладання - погашення взаємної заборгованості. Згідно з п.п. 2.1, 2.2., 2.З., 2.4., 2.5., 2.6., 2.7. Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію постачальники та транспортувальники ресурсів (надавачі товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (із змінами), складають щомісяця до 10-го числа з розпорядниками коштів акти звіряння. Один примірник акта звіряння надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння. Зведені реєстри актів звіряння підписуються керівниками місцевих фінансових органів і постачальників та транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг) та надаються відповідним департаментам фінансів. Відповідні департаменти фінансів узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20-го числа у формі узгоджених з постачальниками та транспортувальниками ресурсів (надавачами товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними реєстрами актів звіряння або договорами.

Не пізніше наступного дня після підписання останнім учасником розрахунків спільного протокольного рішення (з присвоєнням номера та дати) усі учасники розрахунків, які підписали спільні протокольні рішення, подають до Казначейства України та органів Казначейства, у яких відкрито їх рахунки, платіжні доручення на перерахування коштів відповідно до узгодженого спільного протокольного рішення.

Судом досліджено, що ТОВ "ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ" після отримання коштів від попередньої сторони за схемою розрахунків, визначеною в Спільних протокольних рішеннях, перерахувало грошові кошти наступній стороні Спільного прокольного рішення - ПАТ НАК "Нафтогаз України", що підтверджено виписками з банка за період з жовтня 2015р. по січень 2016р.

Взаєморозрахунки між постачальниками та транспортувальниками ресурсів і розпорядниками коштів, виділених з державного бюджету для надання пільг, субсидій та компенсацій населенню, могли здійснюватись у рахунок погашення заборгованості за природний газ на підставі складених та підписаних актів звіряння за нарахованими пільгами субсидіями та компенсаціями населенню або договорів, що визначають величину щомісячного споживання ресурсів, однак у будь якому випадку при наявності Спільного протокольного рішення. При цьому як у Спільному протокольному рішенні, як і платіжному дорученні про перерахування відповідачем позивачу отриманих по ланцюгу коштів як вартість пільг і субсидій населенню, вказано про те, що такі розрахунки між сторонами здійснюються в межах договору на купівлю-продаж природного газу № 15-705-Н від 30.06.2015 року, сторонами якого є ТОВ "ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ" та ПАТ НАК "Нафтогаз України", і є одночасно процедурою погашення зобов'язань відповідача з остаточної оплати вартості природного газу в розмірі отриманих по Спільному протокольному рішенню сум пільг і субсидій населенню.

Відповідно до п.4 Спільних протокольних рішень сторони, що підписали його домовилися, що несуть відповідальність за недотримання вимог Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 та Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 року №493/688 , і не виконання своїх зобов'язань за цим Спільним протокольним рішенням відповідно до чинного законодавства.

Предметом спору у даній справі є стягнення, пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, на загальну суму 6 117 719,24 грн.

Уклавши та підписавши Спільне протокольне рішення сторони змінили організацію проведення розрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій". У зв'язку з погашенням основної суми заборгованості на виконання Спільного протокольного рішення, немає підстав у стягненні штрафних санкцій: пені, 3% річних та інфляційних нарахувань.

Аналогічна позиція викладена в Постановах ВГСУ по справах № 924/111/16 від 17.08.2016р. та №906/210/16 від 03.08.2016 року.

Згідно зі статтею 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно п. 3.4. Договору № 15-705-Н на купівлю-продаж природного газу від 30.06.2015 року не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печаткою Покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути Покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписаний акт є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Враховуючи вищевикладене, підписання сторонами у 2015-2016 роках спільних протокольних рішень і виконання положень останніх, а також положень постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 року, наказу Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 року № 55/57/43, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 року № 493/688 свідчить про те, що сторони фактично погодились, що оплата наданих послуг за договором № 15-705-Н від 30.06.2015року, підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення.

Судом визначено, що сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за послуги з транспортування газу, надані відповідно до договору № /Н42 від 27.09.2011 року.

Судом встановлено, що відповідач належним чином та вчасно виконував положення спільних протокольних рішень, що свідчить про належне виконання останнім своїх зобов'язань в цій частині за договором купівлі-продажу природного газу № 15-705-Н від 30.06.2015 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ" було позбавлено можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за поставку природного газу, що в свою чергу свідчить про відсутність вини відповідача у прострочені платежів, що виключає застосування штрафних санкцій у вигляді пені та нарахування 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахування інфляційних втрат.

Такі обставини, згідно ст. 218 ГК України, ст. 614 ЦК України, виключають застосування штрафних санкцій у вигляді пені, так само як і нарахування 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання і нарахувань інфляційних втрат.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України (постанова від 11.11.2015 у справі № 927/1733/14).

З огляду на вищезазначене, в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ" про стягнення 6117719,24 грн. за договором купівлі-продажу №15-705-Н від 30.06.2015р., в т.ч.: 4733689,90грн. - пені, 316248,35 грн. -3% річних та 1067780,99 грн. - інфляційних втрат слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

вирішив:

1. В позові відмовити.

Рішення господарського суду, у відповідності до ст.85 ГПК України, набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст

рішення складено

12.10.2016р.

Суддя В. М. Дем`як