УХВАЛА

04.10.2016Справа № 910/23026/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

до Публічного акціонерного товариства "Чинбар"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1. Національний банк України

2. Публічне акціонерне товариство "Вектор банк"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

представники сторін:

від позивача: Шабанов С.В. (за довіреністю № 581/03 від 01.08.2016)

від відповідача: Габрієль Я.В. (за довіреністю б/н від 25.07.2016)

від третьої особи-1 не з'явився

від третьої особи-2 не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Чинбар" (далі - відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 24.09.2009 р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єлісєєвою О.А. та зареєстрованим в реєстрі за № 1648, а саме: нежилі приміщення та нежилі будівлі, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 21, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною, визначеною згідно зі Звітом про оцінку майна № 19-01/08, в розмірі 182 262 658,42 грн. в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 23-09-980-KL від 24.09.2009 р. на загальну суму 664 740 467,52 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою кредиту - 211 800 000,00 грн., заборгованості за процентами - 68 440 054,53 грн., неустойки за прострочення сплати кредиту - 52 038 969,86 грн., неустойки за прострочення сплати процентів - 15 754 297,05 грн., 3 % річних щодо основної суми кредиту - 4 108 339,73 грн., 3 % річних щодо процентів - 1 243 567,83 грн., інфляційних втрат щодо основної суми кредиту - 86 217 849,60 грн., інфляційних втрат щодо процентів - 21 171 538,92 грн., штрафу за порушення п. 4.2.5. Кредитного договору - 180 030 000,00 грн., штрафу за порушення п. 4.2.6. Кредитного договору - 10 590 000,00 грн., штрафу за порушення п. 5.3.2. Іпотечного договору - 13 345 850,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач відкрив відновлювальну кредитну лінію. З метою забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки. Оскільки відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредиту та щодо сплати відсотків, позивач вирішив звернутись до відповідача з вимогою про виконання зобов'язань за кредитним договором за рахунок звернення стягнення на передане в іпотеку майно. Оскільки вимоги позивача були залишені відповідачем без задоволення, позивач вирішив звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2015 р. (суддя Ломака В.С.) порушено провадження у справі № 910/23026/15 та призначено її до розгляду на 29.09.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2015 р. в порядку ст. 27 ГПК України було залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національний банк України та Публічне акціонерне товариство "Вектор банк", розгляд справи відкладено на 21.10.2015 року.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 р. було призначено судову оціночно-будівельну експертизу та на підставі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі № 910/23026/15 було зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2016 року поновлено провадження у справі № 910/23026/15, її розгляд призначено на 08.02.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2016 р. (суддя Ломака В.С.) на підставі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі №910/23026/15 було зупинено на час проведення експертизи.

19 квітня 2016 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи № 910/23026/15 було визначено суддю Комарову О.С.

Через відділ діловодства суду 27.07.2016 року від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, супровідним листом № 23455/15-42 від 14.07.2016 року були повернуті матеріали справи № 910/23026/15 разом із висновком експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2016 року поновлено провадження у справі № 910/23026/15 та призначено розгляд справи на 23.08.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.08.2016 року судом, за клопотанням представника позивача, у відповідності до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів, розгляд справи відкладено на 20.09.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2016 року розгляд справи відкладено на 04.10.2016 року.

Через відділ діловодства суду 04.10.2016 року від представника позивача надійшли заперечення на клопотання щодо призначення судової оціночно-будівельної експертизи, які було долучено судом до матеріалів справи.

В судове засідання 04.10.2016 року представники сторін з'явились. Представник позивача позовні вимоги підтримав та дав пояснення по суті спору, проти задоволення клопотання про зупинення провадження у справі № 910/23026/15 до вирішення справи № 910/21818/15 та про призначення нової судової експертизи заперечив. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та дав пояснення по суті спору, а також підтримав подані ним раніше клопотання про зупинення провадження у справі № 910/23026/15 до вирішення справи № 910/21818/15 та про призначення нової судової експертизи, а також подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Розглянувши в судовому засіданні 04.10.2016 року подане представником відповідача клопотання про зупинення провадження у справі № 910/23026/15 до вирішення справи № 910/21818/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до Публічного акціонерного товариства «Чинбар» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 23-09-980-KL від 24.09.2009 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід з'ясовувати: як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

Проте, відповідачем не доведено неможливість розгляду справи № 910/23026/15 до вирішення справи № 910/21818/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до Публічного акціонерного товариства «Чинбар» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 23-09-980-KL від 24.09.2009 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в цілому, суд дійшов висновку задовольнити клопотання відповідача та призначити у даній справі судову оціночно-будівельну експертизу щодо визначення вартості предмета іпотеки з урахуванням усіх приналежностей та поліпшень, виходячи з наступного.

Клопотання відповідача про призначення нової судової оціночно-будівельної експертизи обгрунтоване тим, що при складанні висновку експерта № 23455/15-42 від 14.07.2016 року за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи не було враховано те, що предмет іпотеки має оцінюватись з урахуванням усіх приналежностей та поліпшень, тоді як при призначенні експертизи судом не було враховано вказаної специфіки та при формулюванні питань перед експертом не уточнено, що об'єкти нерухомості мають оцінюватись з урахуванням усіх приналежностей та поліпшень, як про це зазначено в Іпотечному договорі, тому для визначення дійсної ринкової вартості предмету іпотеки необхідним є призначення нової судової оціночно-будівельної експертизи.

Відповідно до п. 2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

За змістом ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, згідно з положеннями ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має створювати сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, в тому числі й шляхом витребування доказів на підставі поданого стороною або прокурором клопотання (ст. 38 Господарського процесуального кодексу України).

Також, за змістом системного аналізу приписів ст. ст. 43, 104 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на місцевий господарський суд покладено обов'язок всебічно та повно з'ясувати і дослідити обставини справи, що мають значення для її вирішення по суті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, у відповідності з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, є підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов'язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності.

Також, відповідно до п. 62 Додатку до Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року на 1098 засіданні заступників міністрів, - судді повинні розглядати кожну справу з належною ретельністю та впродовж розумного строку.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

За приписами ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема на підставі рішення суду.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

За приписами статті 591 Цивільного кодексу України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.

Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави.

За змістом ч. 6 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Приписами статті 582 Цивільного кодексу України визначено, що оцінка предмета застави здійснюється у випадках, встановлених договором або законом. Оцінка предмета застави здійснюється заставодавцем разом із заставодержателем відповідно до звичайних цін, що склалися на момент виникнення права застави, якщо інший порядок оцінки предмета застави не встановлений договором або законом.

Відповідно до приписів ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

В частині 6 статті 5 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 п. 4.4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 року № 1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» якщо господарський суд визнає обґрунтованими позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, то в силу приписів статті 38, частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» у резолютивній частині рішення суду має бути встановлено та зазначено початкову ціну реалізації предмета іпотеки.

Тобто, у урахуванням положень ч. 6 статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а у разі відсутності такої згоди - на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

У відповідності до розділу VII листа Верховного Суду України від 01.02.2015 року «Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна» резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки повинна відповідати вимогам як ст. 39 Закону № 898-IV, так і положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК. Зокрема, у ній в обов'язковому порядку повинно бути зазначено: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; конкретний спосіб реалізації предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Так, одні суди визначають початкову ціну, ураховуючи ту вартість, яку сторони вже узгодили в договорі іпотеки. Інші суди встановлюють початкову ціну за результатами оцінки, проведеної незалежним оцінювачем на дату пред'явлення позову до суду або на дату ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Деякі суди зазначають у резолютивній частині рішення, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом, на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Разом із тим, вирішуючи зазначені питання, суди повинні виходити з того, що ціна предмета іпотеки встановлюється в самому договорі - відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону № 898-IV вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Якщо під час розгляду справи сторони з такою оцінкою погоджуються, то суд не має підстав її не брати до уваги, оскільки вона є умовою договору. Якщо між сторонами виникає спір щодо такої оцінки, то залежно від того, яка сторона її оспорює, ця сторона зобов'язана за змістом ч. 3 ст. 10, статей 11 та 60 ЦПК довести інший розмір, зокрема заявити клопотання про призначення та проведення відповідної судової експертизи. Початкова ціна предмета іпотеки не береться до уваги судом у разі заявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на нього, оскільки згідно із ч. 3 ст. 37 Закону № 898-IV іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ. До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров'я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов'язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз. Для проведення деяких видів експертиз, які не здійснюються виключно державними спеціалізованими установами, за рішенням особи або органу, що призначили судову експертизу, можуть залучатися крім судових експертів також інші фахівці з відповідних галузей знань.

Так, за приписами ст.10 Закону України "Про судову експертизу" судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

За змістом п.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" №4 від 23.03.2012 року питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. У вирішенні відповідного питання (до призначення судової експертизи) слід: визначитися з конкретною установою або конкретним експертом, якими проводитиметься експертиза. З цією метою господарський суд, зокрема, витребує у сторін пропозиції стосовно таких установ та/або судових експертів, у тому числі тих, які не є працівниками зазначених установ. Господарський суд не зв'язаний цими пропозиціями, але може враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення судової експертизи; максимально конкретно визначити питання, які мають бути роз'ясненні судовим експертом, та сформулювати їх у логічній послідовності.

Згідно з п.3 вказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду, у процесі підготовки справи до розгляду суддя не позбавлений можливості, викликавши представників сторін, з'ясувати їх думку щодо питань, які слід поставити перед експертом. Судову експертизу може бути призначено судом як у порядку підготовки справи до розгляду, так і в процесі розгляду на підставі пункту 5 статті 65 та пункту 1 частини другої статті 79 ГПК.

Пунктом 1.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 (далі - інструкція) визначено основні види експертизи, серед яких, передбачено інженерно-технічну, зокрема будівельно-технічну експертизу.

Судовий експерт користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду в письмовій формі, і копія його надсилається сторонам.

Відповідно до п. 5.2. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року № 1950/5) основними завданнями оціночно-будівельної експертизи є, зокрема, визначення різних видів вартості поліпшень будівель та їх частин, споруд, передавальних пристроїв тощо, а до орієнтовного переліку вирішуваних питань віднесено наступне: "Яка вартість (зазначити вид вартості: ринкова, залишкова, ліквідаційна, вартість ліквідації, спеціальна, інвестиційна тощо) об'єкта нерухомого майна (зазначити об'єкт: будівля, приміщення, квартира, споруда тощо)?".

Як вбачається з матеріалів справи, предметом заявленого позову є вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 24.09.2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єлісєєвою О.А. та зареєстрованим в реєстрі за № 1648, а саме: нежилі приміщення та нежилі будівлі, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, буд. 21, у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 23-09-980-KL від 24.09.2009 року, шляхом їх продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною, визначеною згідно Звіту про оцінку майна вих. № 19-01/08, виготовленого ТОВ "АКО ЕКСПЕРТ", яка складає 182 262 658,42 грн.

Звертаючись до суду з клопотанням про призначення у справі нової судової оціночно-будівельної експертизи, відповідач не погодився з наданим висновком № 23455/15-42 від 14.07.2016 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, оскільки при формулюванні питань перед експертом не уточнено, що об'єкти нерухомості мають оцінюватись з урахуванням усіх приналежностей та поліпшень, як про це зазначено в іпотечному договорі, тому необхідним є призначення нової судової оціночно-будівельної експертизи вартості предмета іпотеки.

Так, за умовами іпотечного договору від 24.09.2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єлісєєвою О.А. та зареєстрованим в реєстрі за № 1648 предметом іпотеки є: нежилі приміщення та нежилі будівлі, що знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Куренівська, будинок № 21, а саме: літера Б - нежилі приміщення будівлі заводоуправління 3-х поверхова підвальна частина битового корпусу загальною площею 2 624,30 кв.м.; літера Д - будівля котельної, електроцеху, рем. цеху загальною площею 2504,40 кв.м.; літера Е - будівля спецскладу загальною площею 977,10 кв.м.; літера Ж, Ж' - будівля юхтового корпусу, будівля зольного корпусу, згідно правовстановлюючого документу загальна площа становить - 10907,5 кв.м., згідно з інвентаризаційною справою загальна площа - 11583,5 кв.м. (при оформленні правовстановлюючого документу технічна інвентаризація літ. Ж' не проводилась); літера З - корпус хромового виробництва, будівля прибудови хромового виробництва загальною площею 10091,60 кв.м.; літера Ї - збірний металевий склад, збірний металевий склад (споруда) загальною площею 880,00 кв.м.; літера Й - будівля зарядної, гаражу, складу загальною площею 600,20 кв.м.; літера К - будівля будцеху, будівля будцеху (надбудова) загальною площею 1388,10 кв.м.; літера Л - будівля газорозподільної підстанції загальною площею 4,20 кв.м.; літера М - будівля складу паливо-мастильних матеріалів загальною площею 81,40 кв.м.; літера Н - будівля насосної станції освітл. стоків, згідно правовстановлюючого документу загальна площа становить - 29,50 кв.м., згідно з інвентаризаційною справою загальна площа - 42,3 кв.м. (при оформленні правовстановлюючого документу дані БТІ не використовувались); літера О - будівля насосної очисних споруд, згідно правовстановлюючого документу загальна площа становить - 29,50 кв.м., згідно з інвентаризаційною справою загальна площа - 42,3 кв.м. (при оформленні правовстановлюючого документу дані БТІ не використовувались); літера П - будівля складу готової продукції хромових шкір загальною площею 972,00 кв.м.; літера Т - будівля трансформаторної підстанції загальною площею 85,30 кв.м.; літера У - будівля майстерні станції стічних вод загальною площею 145,20 кв.м.; літера Ф - будівля решіток очисних споруд загальною площею 12,10 кв.м.; літера X - будівля складу матеріалів загальною площею 278,30 кв.м.; літера Ц - вапно-гасильна установка зольного цеху загальною площею 55,90 кв.м.; літера Ц" - будівля насосної станції хромових стоків загальною площею 13,70 кв.м. Іпотека поширюється на всі зроблені іпотекодавцем поліпшення та зміни в якісних показниках предмета іпотеки. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача та призначити у справі судову оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України.

У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 року "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством. Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Витрати по оплаті експертизи покладаються на відповідача, як особу, якою заявлено клопотання про призначення експертизи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 79, ст. 41 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

За таких обставин, у зв'язку з призначенням у справі судової оціночно-будівельної експертизи, провадження у справі № 910/23026/15 підлягає зупиненню до отримання висновку експерта.

Відповідно до вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 31, 32, 41, 42, 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1.Призначити у справі № 910/23026/15 судову оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України (61177, м. Харків, вул. Золочівська, 8а).

2.На вирішення експертів поставити наступні питання:

- Яка ринкова вартість, з урахуванням усіх приналежностей та поліпшень, нежилих приміщень та нежилих будівель, що знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Куренівська, будинок № 21, а саме:

- літера Б - нежилі приміщення будівлі заводоуправління 3-х поверхова підвальна частина битового корпусу загальною площею 2 624,30 кв.м.;

- літера Д - будівля котельної, електроцеху, рем. цеху загальною площею 2504,40 кв.м.;

- літера Е - будівля спецскладу загальною площею 977,10 кв.м.;

- літера Ж, Ж' - будівля юхтового корпусу, будівля зольного корпусу, згідно правовстановлюючого документу загальна площа становить - 10907,5 кв.м., згідно з інвентаризаційною справою загальна площа - 11583,5 кв.м. (при оформленні правовстановлюючого документу технічна інвентаризація літ. Ж' не проводилась);

- літера З - корпус хромового виробництва, будівля прибудови хромового виробництва загальною площею 10091,60 кв.м.;

- літера Ї - збірний металевий склад, збірний металевий склад (споруда) загальною площею 880,00 кв.м.;

- літера Й - будівля зарядної, гаражу, складу загальною площею 600,20 кв.м.;

- літера К - будівля будцеху, будівля будцеху (надбудова) загальною площею 1388,10 кв.м.;

- літера Л - будівля газорозподільної підстанції загальною площею 4,20 кв.м.;

- літера М - будівля складу паливо-мастильних матеріалів загальною площею 81,40 кв.м.;

- літера Н - будівля насосної станції освітл. стоків, згідно правовстановлюючого документу загальна площа становить - 29,50 кв.м., згідно з інвентаризаційною справою загальна площа - 42,3 кв.м. (при оформленні правовстановлюючого документу дані БТІ не використовувались);

- літера О - будівля насосної очисних споруд, згідно правовстановлюючого документу загальна площа становить - 29,50 кв.м., згідно з інвентаризаційною справою загальна площа - 42,3 кв.м. (при оформленні правовстановлюючого документу дані БТІ не використовувались);

- літера П - будівля складу готової продукції хромових шкір загальною площею 972,00 кв.м.;

- літера Т - будівля трансформаторної підстанції загальною площею 85,30 кв.м.;

- літера У - будівля майстерні станції стічних вод загальною площею 145,20 кв.м.;

- літера Ф - будівля решіток очисних споруд загальною площею 12,10 кв.м.;

- літера X - будівля складу матеріалів загальною площею 278,30 кв.м.;

- літера Ц - вапно-гасильна установка зольного цеху загальною площею 55,90 кв.м.;

- літера Ц" - будівля насосної станції хромових стоків загальною площею 13,70 кв.м.?

3. У розпорядження експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України надати матеріали справи № 910/23026/15.

4. Зобов'язати судового експерта повідомити та узгодити строки та порядок проведення економічної експертизи.

5. Витрати по проведенню експертизи покласти на відповідача - Публічне акціонерне товариство "Чинбар" (ЄДРЮОФОП 00307856, 04073, м. Київ, вул. Куренівська, 21), відповідно до рахунку, виставленого Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України, докази чого надати у судове засідання, що буде призначене після проведення експертизи.

6. Зобов'язати судових експертів відповідно до ч. 1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України після проведення дослідження та підготовки письмового висновку направити належним чином засвідчені копії висновку сторонам у справі, а також провести експертизу у строки, передбачені підпунктом 1.13 пункту 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

7. Зупинити провадження у справі № 910/23026/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" до Публічного акціонерного товариства "Чинбар", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1.Національний банк України, 2. Публічне акціонерне товариство "Вектор банк" про звернення стягнення на предмет іпотеки до отримання висновку судової оціночно-будівельної експертизи.

8. Попередити експертів про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від дачі висновку.

Суддя О.С. Комарова