РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/12928/16 27.09.16 р.

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації

"Полтавагаз"

до Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" філія "Управління

магістральних газопроводів "Київтрансгаз"

про стягнення 8 759,15 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Заліпа Н.Ю. за довіреністю № 69 від 07.12.2015 р.;

від відповідача: Васійчук Л.Ф. за довіреністю № б/н від 29.12.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" філія "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" про стягнення 8 759,15 грн.

Ухвалою суду від 18.07.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 02.08.2016 р.

27.07.2016 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов та клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 02.08.2016 р. представник відповідача подав клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів.

Ухвалою суду від 25.08.2016 р. продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів.

У судовому засіданні 02.08.2016 р. оголошувалась перерва до 21.09.2016 р.

12.09.2016 р. від позивача надійшли письмові пояснення по справі.

У судовому засіданні 21.09.2016 р. представник позивача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 21.09.2016 р. оголошувалась перерва до 27.09.2016 р.

27.09.2016 р. від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі.

Представник позивача у судовому засіданні 27.09.2016 р. підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 27.09.2016 р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.01.2016 р., відповідно до заяви-приєднання №100Р/ до договору розподілу природного газу ПАТ "Укртрансгаз" Філія "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" (відповідач) приєдналось до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 Р. №2498 (надалі - Договір).

Таким чином, між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (позивач, Оператор ГРМ) та відповідачем, як Споживачем, укладено Договір №100Р/.

Відповідно до п. п. 2.1., 2.2. Договору, за цим Договором Оператор ГРМ зобов'язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені ним Договором. Обов'язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об'єкта, підключеного u установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ.

Пунктами 6.1. - 6.4. Договору встановлено, що оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного тазу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов'язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

Зобов'язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як зазначає позивач та не заперечує відповідач, останньому надсилались наступні рахунки позивача на оплату: рахунок-фактура №У від 31.01.2016 р. на суму 61101,38 грн., за січень 2016 р. по розподілу 72,142 тис.куб.м., рахунок-фактура №У від 29.02.2016 р. на суму 35611,28 грн., за лютий 2016 р. по розподілу 42,046 тис.куб.м., рахунок-фактура №У від 31.03.2016 р. на суму 37930,26 грн., за березень 2016 р. по розподілу 44,784 тис.куб.м., рахунок-фактура №У від 15.04.2016 р. на суму 3687,85 грн., по розподілу 4,229 тис.куб.м.

При цьому, позивач зазначає, що ним було належним чином виконано умови Договору щодо розподілу природного газу, що стверджується актом приймання - передачі №У від 31.01.2016 р. по розподілу природного газу за січень 2016 р. на загальну суму 61101,38 грн.; актом приймання-передачі №У від 29.02.2016 р. по розподілу 42,046 тис.куб.м., за лютий 2016 р. на загальну суму 35611,28 грн.; актом приймання-передачі №У від 31.03.2016 р. по розподілу 44,784 тис.куб.м., за березень 2016 р. на загальну суму 37930,26 грн., актом приймання-передачі №У від 15.04.2016 р. по розподілу 4,229 тис.куб.м., за квітень 2016 р. на загальну суму 3687,85 грн. Всі зазначені Акти підписані обома сторонами без застережень.

Проте, як зазначає позивач, відповідачем було порушено строки оплати за надані позивачем послуги, у зв'язку з чим позивач протисти стягнути 425,78 грн. 3 % річних, 6 150,33 грн. пені та 2 183,04 грн. втрат від інфляції.

Відповідно до п. 8.2. Договору, у разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок сум пені, втрат від інфляції та 3% річних, суд встановив його правильність та арифметичну вірність.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається про відсутність підстав для нарахування сум пені, втрат від інфляції та 3% річних, оскільки сторонами не укладався графік погашення заборгованості відповідно до п. 6.5. Договору. Крім того позивач, у випадку неотримання попередньої оплати, мав можливість припинити надання послуг з розподілу природного газу.

Пунктом 6.5. Договору передбачено, що у разі виникнення у Споживача заборгованості за цим Договором Сторони можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього Договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. У разі відсутності графіка погашення заборгованості Оператор ГРМ мас право грошові кошти, отримані від Споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача відповідно до черговості її виникнення. Укладення Сторонами та дотримання Споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє Споживача від виконання поточних зобов'язань за цим Договором. У разі відсутності графіка погашення заборгованості або його недотримання чи несплати поточних платежів Оператор ГРМ має право у порядку, визначеному цим Договором, припинити або обмежити розподіл (споживання) природного газу на об'єкт Споживача до повного погашення заборгованості.

Таким чином, укладання графіку погашення заборгованості або припинення розподілу (споживання) природного газу на об'єкт Споживача, являється правом позивача, а не його обов'язком, і реалізується виключно за його волевиявленням.

Отже, відсутність такого графіку не впливає на строк виконання відповідачем зобов'язань за Договором та не звільняє останнього від відповідальності за порушення встановлених строків оплати наданих позивачем послуг.

Відтак, заперечення відповідача судом до уваги не приймаються з підстав їх необґрунтованості та невідповідності фактичним обставина справ.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Кодексу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином і у встановленому порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

За правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" філія "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" (03065, м. Київ, проспект Комарова, 44; ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (36020, м. Полтава, вул. Козака, 2-а; ) 425 (чотириста двадцять п'ять) грн. 78 коп. 3% річних, 6 150 (шість тисяч сто п'ятдесят) грн. 33 коп. пені, 2 183 (дві тисячі сто вісімдесят три) грн. 04 коп. інфляційних втрат та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 03.10.2016 р.

Суддя Н.І. Зеленіна