РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"11" жовтня 2016 р. Справа № 906/681/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Розізнана І.В. ,

суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

за участю представників сторін:

прокурора- Ковальчук І.Л. (посвідчення №031264 від 12.01.2015р.);

відповідача 1- не з'явився;

відповідача 2- не з'явився;

відповідача 3- не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Житомирської місце-вої прокуратури на ухвалу господарського суду Житомирської області від 13.09.2016р. про припи-нення провадження у справі №906/681/16

за позовом Керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави м.Житомир

до 1. Житомирської міської ради м.Житомир

2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

с.Тетерів Житомирського району

3. Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в

Житомирськійобласті м.Житомир

про визнання незаконним та скасування рішення міської ради від 11.07.2013р.,

визнання недійсним договору оренди від 12.09.2013р. та

зобов'язання повернення земельної ділянки площею 0,0060 га,-

Представнику прокуратури роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 22, 28 Госпо-дарського процесуального кодексу України. Клопотання про здійснення технічної фіксації судово-го процесу заявлено не було. Заяви про відвід суддів не надходило.

Господарський суд Житомирської області (суддя Тимошенко О.М.), розглядаючи справу №906/681/16 за позовом Керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави (на-далі в тексті - Прокурор) до Житомирської міської ради (надалі в тексті - Міська рада), фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі в тексті - Підприємець) та Управління Дер-жавної архітектурно-будівельної інспекції в Житомирській області (надалі в тексті - Управління) про визнання незаконним та скасування рішення міської ради від 11.07.2013р., визнання недійсним договору оренди від 12.09.2013р. та зобов'язання повернення земельної ділянки загальною площею 0,0060 га - ухвалою від 13.09.2016р. припинив провадження у справі в частині вимог до Міської ра-ди та Підприємця відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ГПК України, обґрунтовуючи підстави тим, що є рішен-ня господарського суду у справах №906/690/15 та №906/243/14 між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.(арк.справи 82-83).

При цьому, щодо третього Відповідача - Управління, провадження у справі було продовже-но і надалі зупинене ухвалою від 20.09.2016р., у зв'язку із направленням справи №906/681/16 до Рівненського апеляційного господарського суду.(арк.справи 92).

Не погоджуючись із винесеною ухвалою, Прокурор подав скаргу до Рівненського апеляцій-ного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Житомирської об-ласті від 13.09.2016р. у даній справі та передати справу на розгляд по суті до місцевого суду.(арк. справи 99-102).

Скаржник вважає, що судом першої інстанції ухвалу прийнято з порушенням норм процесу-ального права. Зазначає, що суд безпідставно не врахував, що у справах №906/243/14, №906/690/15 та №806/7002/13-а спір не завершувався розглядом вимог суті, а тому відсутні жодні підстави для припинення провадження у даній справі.(арк.справи 101).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 28.09.2016р. апеляційну скар-гу Прокурора прийнято до провадження, справу призначено до слухання (арк.справи 96).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 11.10.2016р. Прокурор підтримав апеляційну ска-ргу в повному обсязі, надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції.

Відповідачі не забезпечили явку своїх представників у призначене на 11.10.2016р. судове засідання, хоч про час та місце розгляду скарги були повідомлені у встановленому порядку, про що свідчать повідомлення відділення поштового зв'язку про вручення поштових відправлень.(арк. справи 136-139). Разом з тим, напередодні судового засідання 10.10.2016р. на електронну адресу суду надійшло клопотання Відповідача-2 про відкладення розгляду справи.

Оскільки, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 28.09.2016р. у даній справі явка представників сторін не визнавалась обов'язковою та з урахуванням 15-тиденного стро-ку розгляду апеляційної скарги на ухвалу - колегія суддів відхилила клопотання про відкладення розгляду, вважаючи за можливе розглянути скаргу по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення, вивчивши матеріали спра-ви, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм мате-ріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 13 липня 2016р. Керівник Житомирської місцевої проку-ратури в інтересах держави звернувся до господарського суду Житомирської області із позовом до Житомирської міської ради, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Житомирській області про визнання незаконним та скасування рішення міської ради від 11.07.2013р., визнання недійсним договору оренди від 12.09.2013р. та зобов'язання повернення земельної ділянки площею 0,0060 га. Одночасно з позо-вом Прокурор подав заяву про застосування заходів до забезпечення позову.(арк.спра-ви 2-10).

Позовна заява обґрунтовується тим, що рішення 24 сесії 6 скликання Житомирської міської ради №579 від 11.07.2013р. «Про вилучення, припинення, надання права користування земельними ділянками юридичним і фізичним особам» підлягає скасуванню, як таке, що прийняте із порушен-ням норм права і як наслідок - договір оренди від 12.09.2013р. між Міською радою та Підприєм-цем, який укладено незаконно належить визнати недійсним та зобов'язати ФОП ОСОБА_1 повер-нути спірну земельну ділянку площею 0,0060га, яка знаходиться за адресою: м.Житомир, вул.Чуд-нівська,109-А. Прокурор також зазначив, що під час розгляду справ №906/243/14, №906/ 690/15 та №806/7002/13-а позовні вимоги по суті не розглядалися, що відображено у судових рішеннях по справах.(арк.справи 3-5).

Господарський суд Житомирської області за позовом Прокурора порушив провадження у справі №906/681/16.(арк.справи 1).

В ході розгляду справи 01.08.2016р. Відповідач-2 подав клопотання про припинення провад-ження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України, мотивуючи це тим, що вже є судове рішення між тими сторонами, про той же предмет спору.(арк.справи 56-58).

Як вже зазначалося, ухвалою від 13.09.2016р. господарський суд Житомирської області при-пинив провадження у справі №906/681/16 в частині вимог до Міської ради та Підприємця про виз-нання незаконним та скасування рішення міської ради від 11.07.2013р., визнання недійсним дого-вору оренди від 12.09.2013р. та зобов'язання повернення земельної ділянки площею 0,0060 га.(арк. справи 82-83).

Матеріали справи також містять:

- ухвалу Вищого адміністративного суду України від 26.02.2015р. у справі №К800/13726/14, якою закрито провадження у адміністративній справі за позовом прокурора м.Житомира до Жито-мирської міської ради про визнання частково протиправним та скасування рішення 24 сесії 6 скли-кання від 11.07.2013р. у зв'язку із тим, що перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею не може бути розглянута за правилами КАС України. (арк.справи 112-115).

- постанову Вищого господарського суду України від 22.032016р. у справі №906/690/15, якою залишено в силі постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 02.12.2015р. про відмову у задоволенні позову прокурора м.Житомира до Житомирської міської ради та ФОП ОСОБА_1 про визнання частково протиправним та скасування рішення 24 сесії 6 скликання від 11.07.2013р. №579 через те, що оскаржуване рішення Міської ради є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання, шляхом укладання 12.09.2013р. договору оренди землі, а відтак обраний спосіб захисту не може призвести до віднов-лення прав і охоронюваних законом інтересів та не забезпечить реального захисту.(арк.справи 65-72).

- рішення господарського суду Житомирської області від 05.07.2016р. у справі №906/690/14 за позовом прокурора м.Житомира в інтересах держави до Житомирської міської ради та ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ді-лянки, яке не оскаржувалося та набрало законної сили. Так, вказаним рішенням суд відмовив у задоволенні позову посилаючись на відсутність доказів визнання незаконним рішення №579 від 11.07.2013р., яке стало підставою для укладення спірного договору, і прокурором не доведено ін-ших підстав для визнання договору оренди недійсним та повернення спірної земельної ділянки. (арк.справи 59-64).

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при винесенні ос-каржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задово-ленню, а ухвала місцевого суду - скасуванню, з огляду на наступне:

Предметом даної справи є земельний спір: визнання незаконним та скасування рішення ор-гану місцевого самоврядування, визнання недійсним договору оренди землі та повернення земель-ної ділянки.

Матеріалами справи стверджено, що частково погодившись в судовому засіданні 13.09.2016 року з доводами Підприємця - суд першої інстанції, покликаючись на приписи п.2 ч.1 ст.80 ГПК України, припинив провадження у справі №906/681/16.(арк.справи 82-83).

Згідно з ч.5 ст.106 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського су-ду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцево-го господарського суду.

Згідно з ч.1 ст.124 ЗК України (надалі в тексті - ЗК України), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішен-ня відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повнова-женнями, визначеними ст.122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земель-ної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Підставами виникнення, зміни та припинення земельних відносин є юридичні факти - юри-дично значимі обставини, які поділяються відповідно на правовстановлюючі, правозмінюючі та правоприпиняючі. До таких обставин відносяться: договори та інші угоди, передбачені законом, а також не передбачені законом але такі, що не суперечать йому; акти державних органів та органів місцевого самоврядування, які передбачені законом як підстави виникнення земельних прав та обо-в'язків; судові рішення, які встановлюють земельні права та обов'язки; набуття земельних прав та обов'язків на підставах, які дозволені законом; заподіяння шкоди; інші дії фізичних та юридичних осіб; події, з якими закон або інший правовий акт пов'язує виникнення, зміну і припинення земе-льних відносин. Зазначене кореспондується зі статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі в те-ксті - ЦК України).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» (надалі в тексті - Закон), оренда зем-лі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необ-хідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядуван-ня вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. От-же, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відно-син з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької дія-льності.

Статтею 33 ГПК України встановлено обов'язок кожної сторони повинна довести ті обста-вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Звертаючись із апеляційною скаргою Прокурор зазначає, що місцевий господарський суд припинив провадження у даній справі, порушивши при цьому норми процесуального права.

Так, встановивши, що у даній справі Прокурор звертається з вимогою до Міської ради, Під-приємця та Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Житомирській області про визнання незаконним та скасування рішення міської ради від 11.07.2013р., визнання недійсним договору оренди від 12.09.2013р. та зобов'язання повернути земельну ділянку площею 0,0060 га, - суд першої інстанції, дійшов висновку, що у справі №906/690/15 суди відмовили Прокурору в за-доволенні вимог до Міської ради та Підприємця щодо визнання незаконним та скасування рішен-ня міської ради від 11.07.2013р. Місцевий суд зазначив, що позов також мотивований тим, що в по-рушення вимог закону Міська рада прийняла рішення без проведення земельних торгів.

Суд першої інстанції зазначив, що у справі №906/243/14 розглядалися вимоги Прокурора до тих самих відповідачів - Міської ради та Підприємця про визнання недійсним того ж договору орен-ди та повернення спірної земельної ділянки. Як на підставу визнання недійсним договору оренди Прокурор посилався на незаконність рішення Житомирської міської ради від 11.07.2013р. №579, на підставі якого укладений вказаний договір оренди. І рішенням у цій справі відмовлено у позові через те, що договір оренди земельної ділянки державної чи комунальної власності може бути виз-наний недійсним з підстав незаконності передання в оренду земельної ділянки лише за умови виз-нання недійсним з моменту прийняття рішення органу державної влади чи місцевого самовряду-вання про надання в оренду цієї ділянки. При цьому, вказане рішення не оскаржувалося і набрало законної сили.

На переконання місцевого господарського суду - в частині вимог до перших двох відпові-дачів про визнання незаконним та скасування рішення Міської ради 24 сесії 6 скликання від 11.07. 2013р. №579 вже є рішення господарського суду у справі №906/690/15, яке набрало законної сили. Також, в частині вимог Прокурора до Міської ради та Підприємця щодо визнання недійсним дого-вору та повернення земельної ділянки - є рішення у справі №906/243/14, що зумовлює припиння провадження у даній справі на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України.

При цьому, оскільки спори у справах №906/243/14 та №906/690/15 не містили вимог до Уп-равління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Житомирській області, яке є третім Від-повідачем у даній справі - місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для припинення провадження щодо нього і можливість подальшого розгляду спору.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не поділяє висновку про наявність рішень судів, які вирішили господарські спори між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, з огляду на таке:

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обста-вин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи. Припинення провадження у справі не допускає повторного звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Розглядаючи дану справу, колегія суддів зазначає, що статтею 80 Господарського процесуа-льного кодексу України (надалі в тексті - ГПК України) передбачено вичерпний перелік підстав припинення провадження у справі.

За приписами пункту 2 вказаної статті, господарський суд припиняє провадження у справі у разі якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції ви-рішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Припинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасо-вано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов заінтере-сована особа вправі звернутися з позовом до господарського суду на загальних підставах. Така ж позиція викладена і в пункті 4.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального ко-дексу України судами першої інстанції».

При цьому, предметом позову вважається конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, яка випливає зі спірного матеріально-правового відношення і з приводу якого гос-подарський суд повинен прийняти рішення у справі. Підстава позову складається з двох частин фактичної і правової. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на зако-ни та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Підстава позо-ву - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і дока-зи, що підтверджують кожну обставину.

З огляду на таке, колегія суддів звертає увагу, що у справі №906/690/15 предметом спору була вимога про визнання частково протиправним та скасування рішення 24 сесії 6 скликання від 11.07.2013р. №579. Відмовляючи у задоволенні позову господарські суди виходили з того, що у ра-зі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненорматив-ного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його ви-конання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єк-тивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди), позов, предметом якого є спірне рішення органу місце-вого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту пору-шених прав не забезпечує їх реального захисту. При цьому, Вищий господарський суд у своїй пос-танові від 22.03.2016р. посилався на висновки Верховного суду України (постанова №21-40а14 від 11.11.2014р.), який започаткував нову практику щодо розгляду таких спорів.

Матеріали справи надають колегії суддів підстави для висновку, що під час провадження у справі правомірність прийняття Міською радою 11.07.2013р. рішення №579, яким, зокрема, затвер-джено проект відведення земельної ділянки та надано в оренду Підприємцеві спірну земельну ді-лянку - судами не досліджувалась, тобто господарський спір у справі №906/690/15 по суті не вирі-шувався.

Стосовно вимог Прокурора до Міської ради та Підприємця про визнання недійсним догово-ру оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки, з матеріалів справи вбачається, що під час провадження з 28.02.2014р. по 05.07.2016р. у справі №906/243/14 господарський суд Жито-мирської області не досліджував правомірності укладення оспорюваного договору, не надавав пра-вової оцінки самому договору, а відмову у позові обґрунтував відсутністю доказів скасування рі-шення Міської ради від 11.07.2013р. №579, на підставі якого укладено оспорюваний договір.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішенння судів, які в межах своєї компе-тенції вирішили господарські спори між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав - відсутні, що зумовлює висновок про відсутність у місцевого господарського суду правових підс-тав для припинення провадження у справі згідно п.2 ч.1 ст.80 ГПК України, а тому ухвала від 13.09. 2016р. підлягає скасуванню.

Крім того, припинивши провадження у справі стосовно Міської ради та Підприємця, місце-вий господарський суд продовжив вирішення спору щодо третього Відповідача - Управління Дер-жавної архітектурно-будівельної інспекції в Житомирській області, чим фактично роз'єднав позов-ні вимоги, визначивши за Позивача зміст позовних вимог і склад сторін, зобов'язаних у спорі, що є грубим порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім пе-реконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В силу частини 7 статті 106 ГПК України, суд апеляційної інстанції, у разі скасування ухвали про припинення провадження, передає справу до місцевого господарського суду для розгляду по суті.

З огляду на встановлені Рівненським апеляційним господарським судом обставини в сукуп-ності - доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, визнаються апеляційним судом обґрун-тованими, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню згідно п.п. 3, 4 ч.1 ст.104 та п.7 ч.1 ст.106 ГПК України через невідповідність обставинам справи висновків, викладених в ухвалі та неправильне застосування норм процесуального права з передачею справи на розгляд місцевого господарського суду.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 80, 99, 101, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу керівника Житомирської місцевої прокуратури на ухвалу господарсь-кого суду Житомирської області від 13.09.2016р. у справі №906/681/16 задоволити.

2. Ухвалу суду першої інстанції скасувати.

3. Справу №906/681/16 передати на розгляд господарського суду Житомирської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.