номер провадження справи 35/75/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2016 Справа № 908/2415/16

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Осоцькому Д.І.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, завідуючий сектором юридичного забезпечення департаменту комунальної власності та приватизації, довіреність № 151/01/01-10 від 24.10.2014 р.

від відповідача ОСОБА_2, довіреність № б/н від 20.09.2016 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю БОРИСФЕН ПЛЮС, м. Запоріжжя

про розірвання договору оренди та виселення

ВСТАНОВИВ:

14.09.2016р. до господарського суду Запорізької області звернувся Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю БОРИСФЕН ПЛЮС про розірвання договору оренди та виселення.

Позивач, обґрунтовуючи свій позов, посилається на те, що 15.02.2006р. між Управлінням комунальної власності Запорізької міської ради, комунальною установою «Центральна лікарня Орджонікідзевського району» та товариством з обмеженою відповідальністю «БОРИСФЕН ПЛЮС» було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 1322 щодо строкового платного користування нежитловим приміщенням житлового будинку загальною площею загальною площею 119,9 кв.м. за адресою: бульвар Шевченка, 25 в місті Запоріжжі. Приміщення використовується орендарем на правах оренди під офіс. У відповідності до п. 2.1. договору оренди та акту прийому-передачі орендар вступив у строкове платне користування комунальним майном починаючи з 15.02.2006р.

Додатковою угодою від 31.12.2010 з договору було виключено балансоутримувача - комунальну установу «Центральна лікарня Орджонікідзевського району».

Додатковим договором від 28.07.2011 до договору оренди було внесено зміни в частини заміни орендодавця на департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.

Відповідач свої зобовязання за договором оренди щодо повної та своєчасної сплати орендної плати належним чином не виконував, систематично порушиав строки оплати, передбачені п. 3.3 договору оренди.

14.09.2016р. автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл, справу призначено до розгляду судді Топчій О.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.09.2016 р. порушено провадження у справі № 908/2415/16, присвоєно справі номер провадження № 35/75/16, розгляд якої призначено на 29.09.2016 р. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи по суті.

29.09.2016р. через канцелярію господарського суду Запорізької області від представника позивача надійшло пояснення та заява, в якій останній надає до суду документи, на виконання ухвали суду від 15.09.2016р. та просить суд долучити їх до матеріалів справи.

В судовому засіданні 29.09.2016р. представник позивачів підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить суд задовольнити позов.

29.09.2016р. через канцелярію господарського суду Запорізької області від представника відповідача надійшли заперечення, в обґрунтування заперечень зазначає, що ТОВ «Борисфен Плюс» не завжди своєчасно сплачує орендну плату у відповідності до договору оренди нежитлового приміщення від 15.02.2006 №1322. Однак, несвоєчасність оплати пов'язана з тяжким фінансовим становищем не тільки на підприємстві, але у всій країні. Несвоєчасність оплати відповідача орендних платежів не призводить до істотного порушення договору оренди, оскільки позивач не був позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору, а саме орендні платежі сплачуються хоча з недовгим запізненням, але у повному обсязі. Просив в задоволені позову відмовимо у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні підтримав свої заперечення та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

За заявою представників сторін справа розглядалася без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 29.09.2016 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

05.02.2006 р. Управлінням комунальної власності Запорізької міської ради (орендодавець, позивач у справі), комунальною установою «Центральна лікарня Орджонікідзевського району» та Товариством з обмеженою відповідальністю «БОРИСФЕН ПЛЮС» (орендар, відповідач у справі) укладений договір оренди нежитлового приміщення № 1322 (далі - договір оренди).

Відповідно до п. 1.1 договору з урахуванням змін внесених додатковою угодою від 21.02.2012 р. до договору орендодавець на підставі наказу управління комунальної власності Запорізької міської ради від 19.12.2005 р. № 305 передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення № 2, розташоване в будівлі літ. В, яке складається з кімнат № 1 (10,2 кв. м.), № 2 (26,6 кв. м.), № 3 (9,9 кв. м.), № 4 (7,7 кв. м.) № 5 (23,7 кв. м.), № 6 (22,8 кв. м,), № 7 (19,0 кв. м,), загальною площею по приміщенню № 2 - 119.9 кв. м., місцезнаходження: місто Запоріжжя, бульвар Шевченка, 25. Вартість об'єкта оренди визначена у звіті про оцінку, зробленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Оціночно - консалтингова фірма «Бізнес - Експерт - Сервіс» 30 вересня 2011 року і становить 276538,00 грн., без урахування ПДВ.

Умовами п. 2.1 договору визначено, що орендар вступає у користування нежитловим приміщенням не раніше дати підписання сторонами цього договору, його нотаріального посвідчення та прийняття приміщення, яке оформлюється відповідним актом приймання передачі. Передача приміщення здійснюється у день нотаріального посвідчення договору.

Додатковою угодою від 31.12.2010 з договору було виключено балансоутримувача - комунальну установу «Центральна лікарня Орджонікідзевського району».

Додатковим договором від 28.07.2011 до договору оренди було внесено зміни в частини заміни орендодавця на Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.

Відповідно до пункту 5.2 договору орендар зобовязався своєчасно і у повному обсязі вносити орендодавцю орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Пунктом 3.3 договору оренди (в редакції додаткової угоди від 12.02.2016р.) встановлено, що орендна плата перераховується орендарем в місцевий бюджет Орджонікідзевського району на розрахунковий рахунок №0007 в ГУ ДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015, , код платежу 22080401, щомісячно, не пізніше 10 числа наступного за звітним.

Приміщення було передано в оренду згідно з Актом прийому-передачі від 15.02.2006р., підписаного між орендарем та орендодавцем, відповідно до якого майно передавалося в належному стані, без зауважень і претензій.

Таким чином, позивач взяті на себе зобовязання за договором виконав належним чином і у повному обсязі.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази та вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку), зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом. Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки за договором оренди № 1322 в оренду передано майно комунальної власності, при вирішенні спору судом застосовуються приписи Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Згідно зі ст. 2 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 вказаного Закону орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Частинами 1, 3 ст. 19 Закону визначено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно з ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

01.07.2015 р. господарським судом Запорізької області задоволено позов Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю БОРИСФЕН ПЛЮС, м. Запоріжжя про стягнення заборгованості по орендній платі за період з січня 2014 по квітень 2016 (включно) у справі № 908/3191/15. Однак відповідач продовжує порушувати взяті на себе зобов'язання. А саме протягом періоду з травня 2015 року по серпень 2016 року відповідачем порушувалися строки оплати орендних платежів за користування об'єктом оренди у травні 2015, червні 2015, грудні 2015 - липні 2016 року включно. Так, станом на 11.08.2016 року заборгованість по орендній платі з травня 2015 по липень 2016 року включно становила 39722,97 грн. та була погашена відповідачем лише у вересні 2016 року.

Статтею 782 ЦК України встановлено, що наймодавець має право відмовитись від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобовязань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно з ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Пунктом 10.4 Договору встановлено, що договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням господарського суду у разі невиконання сторонами своїх зобовязань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України. Одностороння відмова від договору оренди не допускається за винятком випадку невнесення орендарем орендної плати протягом 3-х місяців підряд.

Із змісту ст.ст.15,16 ЦК України, ст.20 ГК України слідує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб та в порядку, що встановлений договором або законом.

Матеріалами справи доведено, що відповідач орендну плату за користування орендованим нежитловим приміщенням за адресою: місто Запоріжжя, бульвар Шевченка, 25 за спірний період у встановлених порядку та розмірі не вносив, що також підтверджено представником відповідача.

Згідно з п. 5.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна від 29.05.2013 р. №12, підставою для дострокового розірвання договору оренди може бути істотне порушення договору орендарем. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ст. 651 ЦК України).

Таким чином, невиконання відповідачем взятих на себе за умовами Договору оренди № 1322 від 15.02.2006р. зобовязань по сплаті орендної плати є підставою для дострокового розірвання Договору.

Пунктом 10.1. договору сторони узгодили, що договір оренди укладено строком на 5 років. Моментом обчислення строку договору є день його нотаріального посвідчення та передачі приміщення за актом приймання - передачі. Строк дії договору оренди неодноразово продовжувався, в останнє до 15.02.2021 (про що зазначено в п. 2 додаткового договору від 12.02.2016).

Статтею 763 ЦК України встановлено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що Договір оренди нежитлового приміщення № 1322 від 15.02.2006р. на час розгляду справи є чинним, оскільки сторонами не досягнуто взаємної згоди про розірвання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України Про оренду державного та комунального майна правовим наслідком розірвання договору оренди є обов`язок орендаря повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених в договорі.

Аналогічні умови передбачені ст. 785 ЦК України, якою встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до п. 5.12 договору у разі припинення дії договору оренди або дострокового розірвання договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцю орендоване приміщення в належному стані, не гіршому, ніж на час передачі його в оренду з урахуванням фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану орендованого приміщення з вини орендаря.

Наведені вище обставини свідчать, що вимоги про розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 1322 від 15.02.2006р. та зобовязання звільнити нежитлове приміщення № 2, яке складається з кімнат №№1-7, загальною

площею 119,9 кв.м., розташоване в будівлі літ. В на бульварі Шевченка, 25 в місті Запоріжжі, на користь департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради є обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати договір оренди нежитлового приміщення № 1322 від 05.02.2006.

3. Звільнити нежитлове приміщення №2, яке складається з кімнат №№1-7, загальною площею 119,9 кв.м., розташоване в будівлі літ. В на бульварі Шевченка, 25 в місті Запоріжжі, на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр.Соборний,206, ) шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «БОРИСФЕН ПЛЮС» (69041, АДРЕСА_1, ) із зазначеного приміщення.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БОРИСФЕН ПЛЮС» (69041, АДРЕСА_1, ) на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр.Соборний,206, ) на розрахунковий рахунок №8540 в УДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015) 2756 (дві тисячі сімсот пятдесят шість) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги з моменту оформлення та підписання повного тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 04.10.2016 р.

Суддя О.А. Топчій