ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.10.2016 Справа № 907/528/16

за позовом Ужгородського міського центру зайнятості , м.Ужгород

до Закарпатської митниці ДФС, м.Ужгород

про стягнення суми 26119,41 грн. коштів, які виплачені як допомога по безробіттю

Суддя О.В. Васьковський

Представники:

від позивача ОСОБА_1 провідний юрисконсульт (дов.№9 від 30.05.16)

від відповідача не зявився ( у судовому засіданні 21.09.16 - ОСОБА_2- головний державний інспектор юридичного відділу (дов. №07-70-03-1-10-35/6011 від 28.09.16р.)

СУТЬ СПОРУ: стягнення суми 26119,41 грн. коштів, які виплачені як допомога по безробіттю гр.ОСОБА_3.

У судовому засіданні 21.09.16 у відповідності до ст.77 оголошувалась перерва.

Представник відповідача після оголошеної перерви участь уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України з огляду на таке.

Ужгородський міський центр зайнятості, м.Ужгород звернувся до господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до Закарпатської митниці ДФС, м.Ужгород про стягнення суми 26119,41 грн. коштів, які виплачені як допомога по безробіттю гр. ОСОБА_3.

Як вбачається зі змісту позовних вимог та долучених матеріалів справи доказів в порядку позовного провадження предявлено вимоги до Закарпатської митниці ДФС, м.Ужгород щодо стягнення коштів, які виплачені як допомога по безробіттю, які отримані визначеним заявником як відповідачем, у зв'язку з нарахуванням сум соціальної допомоги по безробіттю гр.ОСОБА_3, якого поновлено на роботі за рішенням суду, у зв'язку з чим вважає, що соціальні суми наданих безробітному, в порядку ч.4 ст.35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», підлягають стягненню з роботодавця за рішенням господарського суду.

Однак, враховуючи положення норм Закону України від 1 березня 1991 року N 803-XII «Про зайнятість населення» та Закону України від 2 березня 2000 року N 1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в системному зв'язку із нормами Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що оскільки спір виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції у сфері державної політики зайнятості населення, то він за своїм характером є публічно-правовим.

Згідно з ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім тих, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення.

У п.1 ч.1 ст.3 цього Кодексу справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зазначені висновки суду узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 13.04.2010р. №10/45.

Статтею 12 ГПК України визначено категорії спорів, які підвідомчі господарським судам, а саме: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; справи про банкрутство;

справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Пленумом Вищого господарського суду України у Постанові №10 від 24.10.2011р. роз'яснено, що з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер (п.2). У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України (п.3).

Так, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (п.3.1).

Пунктом 1 ч.1 ст.80 ГПК України визначено підстави припинення провадження у справі, зокрема у випадку, коли спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, розглянувши клопотання відповідача про припинення провадження у справі, подане до суду 02.09.16, проаналізувавши матеріали справи та суть позовних вимог, зважаючи на підставу позову та характер спірних правовідносин, відсутність між сторонами господарських відносин, а відтак, і спору про право, що виникає з таких відносин, суд приходить до висновку, що даний правовий спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, відтак провадження у справі підлягає припиненню у порядку. Натомість, доводи позивача щодо підвідомчості даного спору господарському суду з посиланням на практику Львівського апеляційного адміністративного суду, відхиляють судом, оскільки такі є необґрунтованими та такими, що не мають значення для розгляду даної справи.

Згідно 1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі слід припинити.

Судовий збір у сумі 1378,00 грн. підлягає поверненню з державного бюджету позивачу, у відповідності до ч.5 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.77, п.1 ч.1 ст.80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

провадження у справі припинити.

Ухвалу надіслати сторонам.

Суддя О.В. Васьковський