ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" жовтня 2016 р.Справа № 916/1540/16

За позовом: ОСОБА_1;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесарибгосп";

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2;

про визнання недійсним рішення загальних зборів засновників товариства та змін до статуту

Головуючий суддя Щавинська Ю.М.

Суддя Смелянець Г.Є.

Суддя Рога Н.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3 витяг із договору про надання правової допомоги ОВ 08/06 від 08.06.2016р.; ордер серії ОД № 189717 від 08.06.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_4 спеціальний витяг з ЄДР від 09.06.2016р.;

від третьої особи: ОСОБА_2 паспорт;

ОСОБА_5 довіреність № 269 від 27.08.2016р.

У судовому засіданні було оголошено перерву відповідно до ст. 77 ГПК України.

Суть спору: ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесарибгосп", в якій просить суд визнати недійсним рішення загальних зборів засновників ТОВ "Одесарибгосп", оформлене протоколом № 1 від 09.09.2014р.; визнати недійсними зміни до статуту вказаного товариства, державну реєстрацію яких було проведено 11.09.2014р. під номером запису 1475.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що згідно оспорюваного рішення до статуту ТОВ "Одесарибгосп" були внесені зміни, згідно яких його учасниками стали ОСОБА_1 з часткою 42,9603% статутного капіталу, що складає 119 000 грн. (43 голоси на зборах), ОСОБА_2 з часткою 47,2924% статутного капіталу, що складає 131 000 грн. (47 голосів), яка вперше прийнята до складу засновників, ОСОБА_6 з часткою 4,6931 % статутного капіталу, що складає 13 000 грн. статутного фонду (5 голосів), ОСОБА_7 з часткою 0,7220 % статутного капіталу, що складає 2 000 грн. (1 голос), ОСОБА_4 з часткою 4,3321 % статутного капіталу, що складає 12 000 грн. (4 голоси).

При цьому вказує, що статутний капітал ТОВ "Одесарибгосп" було зменшено, і він став дорівнювати 277 000 грн., тоді як при створенні товариства він становив 418 000 грн.

Як зауважує позивач, вказане відбулося в порушення вимог ч. 5 ст. 144 ЦК України та ч.6 ст. 52 Закону України „Про господарські товариства.

Позивач вважає, що вказане рішення та реєстрація відповідних змін до статуту товариства повинна бути визнана недійсною, оскільки в порушення вимог ст. 147 та ч. 1 ст. 363 ЦК України, ОСОБА_2 придбала у статутному капіталі товариства 47,2924 % його частки, що складає 131 000 грн. (47 голосів), без укладення відповідного правочину, а лише на підставі оскаржуваного рішення загальних зборів засновників від 09.09.2014р.

Крім того зауважує, що його протиправно було позбавлено частини частки у статутному фонді вказаного товариства, яка до прийняття нового учасника складала 82,5%, а після прийняття стала складати 42,9603%.

Вищевказане, на думку позивача, порушує його корпоративні права та приписи чинного законодавства.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.06.2016р. було порушено провадження у справі №916/1540/16 із призначенням до розгляду в засіданні суду 13.07.2016р.

Вказаною ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача було залучено ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 11.07.2016р. Біляївську міську раду Одеської області було зобовязано надіслати до суду реєстраційну справу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесарибгосп".

В судовому засіданні 13.07.2016р. представник позивача на виконання вимог тухвали суду від 13.06.2016р. надав суду письмові пояснення по справі (а.с.67), згідно яких вказує, що ТОВ „Дальник Фіш та ТОВ „Хаджидер Фіш виділилися згідно рішення загальних зборів учасників ТОВ „Одесарибгосп від 06.06.2012р. про реорганізацію товариства. При цьому позивач зазначив, що вважає рішення зборів від 13.02.2012р. також незаконним, оскільки на підставі нього учасниками ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було отримано частки у статутному капіталі товариства без укладення правочину та всупереч вимогам законодавства, проте зауважує про неможливість оскарження вказаного рішення, з огляду на пропущення трирічного строку позовної давності.

Ухвалою суду від 13.07.2016р., з огляду на незявлення в судове засідання представника відповідача та третьої особи, від яких не надходило клопотання про розгляд справи за їх відсутності, невиконання вимог ухвали суду, а також з урахуванням ненадходження до суду реєстраційної справи ТОВ "Одесарибгосп, розгляд справи було відкладено на 09.08.2016р.

25.07.2016р. до канцелярії суду від державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Біляївської міської ради Одеської області надійшла реєстраційна справа ТОВ "Одесарибгосп.

09.08.2016р. до канцелярії суду від третьої особи (ОСОБА_2П.) надійшли заперечення проти позову (а.с.79), згідно яких остання вважає, що позивачем у позові не зазначено про наявність факту порушення його прав. ОСОБА_2 вказує, що наявність рішення про прийняття її до складу засновників ТОВ „Одесарибгосп свідчить про наявність між сторонами певної домовленості про перерозподіл частки одного із засновників, який був присутній на оспорюваних зборах та голосував за прийняття рішень, прийнятих на них. Третя особа, посилаючись на положення п. 4.3 статуту ТОВ „Одесарибгосп, п. 4.5 постанови пленуму ВГСУ від 25.02.2016р. №4 „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних спорів, вказує, що, фактично, відбулася передача частини частки третій особі. Відтак, вважає, що посилання позивача на норми ч. 1 ст. 363 ЦК України щодо того, що частка у праві спільної часткової власності переходить до набувача за договором з моменту укладення договору, безпідставна.

Водночас, ОСОБА_2 з посиланням на ч.6 ст.52 Закону України „Про господарські товариства та ч.5 ст.144 ЦК України, вказує про відсутність порушення прав позивача внаслідок прийняття рішення про зменшення статутного капіталу товариства.

В судовому засіданні 09.08.2016р. під час розгляду справи по суті позивач в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача відзив на позов не надав, усно заявивши про визнання заявленого ОСОБА_1 позову.

Ухвалою суду від 09.08.2016р. справу №916/1540/16 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів.

За результатами автоматичного розподілу справи №916/1540/16, справу розподілено колегії суддів у складі: головуючий суддя Щавинська Ю.М., суддя Смелянець Г.Є., суддя Рога Н.В.

Ухвалою суду від 09.08.2016р. справу №916/1540/16 прийнято до провадження у вищевказаному складі суду із призначенням розгляду в засіданні суду 29.08.2016р.

16.08.2016р. до канцелярії суду від представника позивача надійшла заява про уточнення підстав позову (а.с.95-100), згідно якого останній просить визнати недійсним рішення загальних зборів засновників ТОВ „Одесарибгосп, оформлене протоколом №1 від 09.09.2014р., а також визнати недійсними зміни до статуту ТОВ „Одесарибгосп, державну реєстрацію яких було проведено 11.09.2014р. за номер запису № 5001475.

Згідно вказаної заяви позивач в якості додаткових обґрунтувань позову також вказує на те, що його вчасно не було повідомлено про скликання оспорюваних загальних зборів, а також не надано відповідного порядку денного зборів, таким чином про вказані збори він дізнався в день їх проведення.

Як вказує позивач, зазначене призвело до того, що він не мав можливості належним чином підготуватися до вищевказаних зборів, що в свою чергу зумовило необмірковане підписання ним протоколу зборів від 09.09.2014р.

Відтак, позивач вважає, що з огляду на неналежне його повідомлення про загальні збори, їх рішення з цієї підстави також має бути визнано недійсним.

Крім того, позивач вказує, що жодного правочину між сторонами не було укладено, оскільки вони не домовлялися щодо істотних умов ціни та предмету договору.

В судовому засіданні 29.08.2016р. представником позивача було надано заяву про визнання позову (а.с.108).

Водночас, представником третьої особи було надано клопотання про залучення ОСОБА_2 до участі у справі іншого відповідача (а.с.111-113). В обґрунтування такого клопотання третя особа вказує, що вона є єдиною особою, яка оспорює право позивача на позбавлення її частки у статутному капіталі ТОВ „Одесарибгосп, у звязку з чим, за її думкою, повинна бути залучена до участі у справі саме в якості іншого відповідача.

Крім того, у вказаних поясненнях ОСОБА_2 зазначає, що заявлений позов, з огляду на правову позицію відповідача, є штучно змодельованим і направлений на позбавлення її прав відповідача, зокрема, на предявлення зустрічного позову.

Представники сторін заперечували проти задоволення вказаного клопотання.

Судом в задоволенні клопотання ОСОБА_2 щодо залучення її до участі у справі в якості іншого відповідача було відмовлено, з огляду на наступне.

Згідно до ст. 21 ГПК України відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу. При цьому, у відповідності до правової позиції, викладеної у п.2.7, 5.7 постанови пленуму ВГСУ від 25.02.2016р. №4 „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних спорів, відповідачем у спорах про визнання недійсним рішення загальних зборів та інших керівних органів юридичної особи, а також у справі про визнання недійсним статуту, його частини або змін до нього виступає сама юридична особа. Тому залучення господарським судом до участі у справі учасників цього товариства не є обов'язковим.

Враховуючи, що жодної вимоги безпосередньо до ОСОБА_2 не предявлено, позов у будь-якому випадку не може бути задоволений за її рахунок.

До того ж, ОСОБА_2 жодним чином не позбавлена права предявлення окремого позову з будь-яких підстав як у порядку господарського, так і цивільного судочинства.

В засіданні суду 29.08.2016р. оголошено перерву до 15.09.2016р.

В судовому засіданні 15.09.2016р. під час розгляду справи по суті представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Ухвалою суду від 15.09.2016р. Міністерство юстиції України було зобовязано надіслати до господарського суду Одеської області висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 09.08.2016р., за результатами розгляду скарги ОСОБА_2, представника за довіреністю ОСОБА_2, від 19.07.2016р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.07.2016р. за № 20673-0-33-16, за результатами розгляду якої було видано Наказ №2644/5 від 06.09.2016р. "Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

В засіданні суду 15.09.2016р. було оголошено перерву до 10.10.2016р.

В судовому засіданні 10.10.2016р. представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення підстав позову.

Представник відповідача не заперечував проти задоволення позову, просив суд врахувати подану ним до суду заяву про визнання позову.

В свою чергу представник третьої особи заперечували проти задоволення позову, просили суд відмовити у його задоволенні.

При цьому судом було зясовано позицію учасників процесу щодо можливості закінчення розгляду справи по суті за відсутності вищевказаного висновку, який було витребувано судом у Міністерства юстиції України. Згідно озвученої позиції жодний з учасників процесу не заперечував проти закінчення розгляду справи, оскільки зазначений висновок стосується подій, які відбулися після проведення оспорюваних загальних зборів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, надані в ході розгляду справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною другою зазначеної статті ГПК України встановлено, що у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Враховуючи, що позивач обґрунтовує подачу позову порушенням своїх корпоративних прав, суд доходить до висновку про підвідомчість даного спору господарському суду.

Згідно з ч. 5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідно до п. 3.12 постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, згідно з частиною четвертою статті 78 ГПК господарський суд виносить ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, а відповідно до частини п'ятої цієї ж статті приймає рішення про задоволення позову у разі визнання його відповідачем.

Проте суд, який вирішує спір, не зв'язаний заявами позивача про відмову від позову, зменшення розміру позовних вимог та відповідача - про визнання позову. На підставі частини шостої статті 22 ГПК у разі, якщо відповідні дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, спір підлягає вирішенню по суті згідно з вимогами чинного законодавства.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до заяви від 29.08.2016р. (а.с.108) відповідач визнав позов в повному обсязі.

Приймаючи до уваги, що визнання ТОВ „Одесарибгосп позову порушує права та інтереси ОСОБА_2, суд вказує на необхідність вирішення спору по суті згідно з вимогами чинного законодавства.

За змістом ст.2 Закону України „Про судоустрій і статус суддів, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Таким чином, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, субєктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд зясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, передбачені законом або договором, самостійно визначивши предмет та підставу позову.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

При цьому, суд вказує, що виключне право на визначення предмету та підстави позову належить позивачу, натомість суд, вирішуючи спір, повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права.

Відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги, з урахуванням уточнення підстав позову (а.с.95-100), направлені на визнання недійсним рішення загальних зборів засновників ТОВ „Одесарибгосп, оформлене протоколом № 1 від 09.09.2014р., а також відповідних змін до статуту ТОВ „Одесарибгосп, державну реєстрацію яких було проведено 11.09.2014р. за номером запису 5001475.

Як встановлено судом, згідно оскаржуваного рішення загальних зборів засновників ТОВ „Одесарибгосп від 09.09.2014р., оформленого протоколом № 1 (а.с.38-40), було вирішено, зокрема:

- затвердити статутний капітал ТОВ „Одесарибгосп у розмірі 277 000 грн.

- прийняти до складу засновників ТОВ „Одесарибгосп громадянку України ОСОБА_2;

- затвердити розмір та форму часток засновників до статутного капіталу ТОВ „Одесарибгосп у такому вигляді:

ОСОБА_1 з часткою 42,9603% статутного капіталу, що складає 119 000 грн. (43 голоси на зборах), ОСОБА_2 з часткою 47,2924% статутного капіталу, що складає 131 000 грн. (47 голосів), ОСОБА_6 з часткою 4,6931 % статутного капіталу, що складає 13 000 грн. (5 голосів), ОСОБА_7 з часткою 0,7220 %, що складає 2 000 грн. (1 голос), ОСОБА_4 з часткою 4,3321 % статутного капіталу, що складає 12 000 грн. (4 голоси);

- затвердити зміни до статуту ТОВ „Одесарибгосп від 09.09.2014р. з дорученням засновнику товариства ОСОБА_4 провести державну реєстрацію змін.

Позивач, обґрунтовуючи вимоги про необхідність визнання вказаних рішень недійсними, посилається, зокрема, на те, що його в порушення вимог Закону України „Про господарські товариства його не було належним чином повідомлено про скликання оскаржуваних загальних зборів, що в свою чергу призвело до необдуманого підписання ним протоколу зборів від 09.09.2014р.

Крім того, вказує, що в порушення вимог ст. 147 та ч. 1 ст. 363 ЦК України, ОСОБА_2 придбала у статутному капіталі товариства 47,2924 % його частки, що складає 131 000 грн. (47 голосів), без укладення відповідного правочину, внаслідок чого його протиправно було позбавлено цієї частини частки у статутному капіталі вказаного товариства.

Як зауважує позивач, вказане відбулося в порушення вимог ч. 5 ст. 144 ЦК України та ч. 6 ст. 52 Закону України „Про господарські товариства.

У відповідності до п.17 постанови пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008р. „Про практику розгляду судами корпоративних спорів рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Оцінюючи посилання позивача не неповідомлення його про час та місце загалних зборів, суд вказує наступне.

Дійсно, відповідно до ч. 5 ст. 61 Закону України „Про господарські товариства, про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Вказаним нормам цілком відповідає п.8.1.7 статуту ТОВ „Одесарибгосп у редакції, яка була чинною станом на день проведення оспорюваних загальних зборів, згідно з яким про проведення зборів учасники повідомляються усно чи письмово із зазначенням відомостей, обсяг яких встановлюється зборами учасників або чинним законодавством.

У п. 2.14 постанови пленуму ВГСУ від 25.02.2016р. №4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" зазначено, що рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання, встановленої статтею 61 Закону України "Про господарські товариства", статтею 35 Закону України "Про акціонерні товариства", статтею 15 Закону України "Про кооперацію".

Права учасника (акціонера, члена) юридичної особи можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Між тим, вказуючи про несвоєчасне повідомлення та неможливість підготуватися до загальних зборів, а також стверджуючи про те, що він дізнався про них лише у день їх проведення, позивач не наводить жодного доказу, що може підтвердити зазначене. Зокрема, жодним чином не вказує про те, як же він дізнався про їх проведення, хто запропонував порядок денний, хто ініціював проведення загальних зборів, тощо.

При цьому, з огляду на те, що відповідач - ТОВ „Одесарибгосп, крім заяви про визнання позову, жодних пояснень суду не надав, суд не може розцінювати відсутність наданих відповідачем доказів як факт, що підтверджує доводи позивача.

Натомість, суд бере до уваги, що дотримання порядку повідомлення слід розглядати у системному взаємозвязку з можливістю учасника реалізувати право на управління товариством через взяття участі у загальних зборах. При цьому, як встановлено судом, і це не спростовано учасниками процесу, ОСОБА_1 був присутній на загальних зборах засновників ТОВ „Одесарибгосп, які відбулися 09.09.2014р., та здійснював голосування з питань, що були включені до їх порядку денного.

Крім того, з урахуванням належної йому на день проведення оспорюваних зборів блокуючої частки у статутному капіталі товариства (82,5%), без його волевиявлення, збори не могли б не тільки приймати рішення , але й відбутися взагалі.

Статтею 23 Закону України "Про господарські товариства" встановлено, що управління товариством здійснюють його органи, склад і порядок обрання (призначення) яких здійснюється відповідно до виду товариства.

Відповідно до ст. 145 ЦК України до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю, які є вищим органом, що здійснює управління товариством, належить, зокрема, внесення змін до статуту товариства, зміна розміру його капіталу.

Статутом товариства і законом до виключної компетенції загальних зборів може бути віднесене вирішення інших питань.

Компетенція загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю встановлена ст. 59 Закону України "Про господарські товариства". Згідно зазначеної статті з питань, зазначених у пунктах "а", "б" статті 41 цього Закону, а також при вирішенні питання про виключення учасника з товариства рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. З решти питань рішення приймається простою більшістю голосів.

Отже, загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю є вищим органом, який в межах своєї компетенції здійснює управління товариством через прийняття відповідних рішень для прийняття яких необхідне волевиявлення самих учасників товариства.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішення загальних зборів засновників ТОВ „Одесарибгосп, оформленого протоколом №1 від 09.09.2014р. (а.с.38-40), засновники товариства - ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4 ОСОБА_8, які в сукупності станом на день прийняття рішення володіли 100% голосів, дали згоду на прийняття до складу товариства нового учасника ОСОБА_2 та на перерозподіл часток у статутному капіталі наступним чином: ОСОБА_1 з часткою 42,9603% статутного капіталу, що складає 119 000 грн. (43 голоси на зборах), ОСОБА_2 з часткою 47,2924% статутного капіталу, що складає 131 000 грн. (47 голосів), ОСОБА_6 з часткою 4,6931 % статутного капіталу, що складає 13 000 грн. (5 голосів), ОСОБА_7 з часткою 0,7220 % статутного капіталу , що складає 2 000 грн. (1 голос), ОСОБА_4 з часткою 4,3321 % статутного капіталу, що складає 12 000 грн. (4 голоси), про що проголосували і прийняли відповідні рішення.

Одночасно, прийнятим рішенням загальних зборів засновників товариства зобов'язано засновника товариства ОСОБА_4 провести державну реєстрацію змін до статуту ТОВ „Одесарибгосп.

Статтею 53 Закону України "Про господарські товариства" встановлено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства.

Як вбачається зі змісту п.4.3, 8.4 статуту ТОВ у чинній на день проведення загальних зборів редакції, вказаним документом не забороняється відчуження частки третім особам за умови дотримання встановленого статутом порядку щодо переважного права учасників на придбання частки (її частини).

Таким чином, суд вказує, що рішення учасників товариства про включення до складу товариства нових учасників та перерозподіл часток у статутному капіталі за відсутності цивільно-правових угод про відступлення частки, вимагає для прийняття рішення волевиявлення учасників товариства, їх згоду.

Спосіб же відступлення учасником товариства своєї частки іншим учасникам обирається її власником, і прийняття загальними зборами рішення про перерозподіл часток у статутному капіталі ставиться в залежність від волевиявлення власника перерозподіленої частки, а не способу відступлення частки учасником товариства, оскільки закон допускає відступлення як шляхом укладення угод, так і іншим чином.

При з'ясуванні змісту положення "іншим чином" стосовно даного спору треба виходити з того, що для прийняття зборами рішення важливо, що власник частки може реалізувати своє право на її часткове зменшення у будь-який спосіб, не заборонений законом.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду України від 22.12.2009р. у справі № 33/45-09-1388, яка в силу ст. 111-28 ГПК України є обовязковою для застосування.

Таким чином, суд зазначає, що виключно відсутність цивільно-правової угоди щодо передачі частки не може бути безумовною підставою для визнання відповідного рішення недійсним.

При цьому матеріали реєстраційної справи ТОВ „Одесарибгосп, зокрема протокол загальних зборів №2 від 13.02.2012р. (а.с.33-34), а також протокол №1 від 21.06.2016р. (а.с.129-131) свідчать про практику прийняття товариством рішень щодо перерозподілу часток як до, так і після оскаржуваного рішення.

Крім того, оцінюючи питання наявності згоди інших учасників та відсутність порушення їх переважного права, суд зазначає, що частка ОСОБА_2 була сформована не лише за рахунок частки позивача, який відступив 39% статутного капіталу, а і за рахунок часток усіх без виключення інших учасників - ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4, які відступили на користь ОСОБА_2 1%, 5% та 2%, відповідно.

Таким чином, вищевикладені обставини у їх сукупності свідчать про прийняття рішення зборів засновників ТОВ „Одесарибгосп від 09.09.2014р., оформленого протоколом № 1, без наявності порушень вимог закону щодо порядку переходу права на частку у статутному капіталі товариства, які зумовлюють визнання такого рішення недійсним.

Крім того, суд зауважує, що позивачем, з огляду на незаявлення ним будь-яких вимог щодо виплати вартості частки ані до ОСОБА_2, ані до товариства, а також у звязку з подальшим перерозподілом часток (рішення від 21.06.2016р.), жодним чином не доведено порушення оскаржуваним рішенням від 9.09.2014р. його корпоративних прав.

Оцінюючи посилання позивача в якості підстави для визнання рішення загальних зборів 9.09.2014р. недійсним на необґрунтоване зменшення статутного капіталу, суд вказує наступне.

Як вже було зазначено судом, обовязковою умовою для визнання рішення недійсним є факт порушення цим рішенням прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства.

Згідно приписів ч. 5 ст. 144 ЦК України, зменшення статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю допускається після повідомлення в порядку, встановленому законом, усіх його кредиторів. У цьому разі кредитори мають право вимагати дострокового припинення або виконання відповідних зобов'язань товариства та відшкодування їм збитків.

Вказане цілком кореспондується з нормами ч. 6 ст. 52 Закону України „Про господарські товариства.

Таким чином, встановлюючи зазначені норми, законодавець виходив, перш за все, з необхідності захисту інтересів кредиторів товариства. В порушення вимог ст. 33 ГПК України ОСОБА_1 жодним чином не доведено порушення таким зменшенням його прав законних інтересів. При цьому, як встановлено судом з матеріалів реєстраційної справи (а.с.68-83), зменшення статутного капіталу товариства відбулося, фактично, ще 26.09.2012р. за рахунок виділу з ТОВ „Одесарибгосп ТОВ „Дальник-Фіш та ТОВ „Хаджибер-Фіш, і тільки було затверджено рішенням загальних зборів від 9.09.2014р.

З урахуванням вищезазначеного, суд доходить до висновку про відсутність порушення рішенням загальних зборів засновників ТОВ „Одесарибгосп, оформлених протоколом № 1 від 09.09.2014р., прав та законних інтересів позивача, у звязку із чим вимоги про визнання їх недійсними є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Одночасно, приймаючи до уваги, що вимога позивача про визнання недійсними змін до статуту ТОВ „Одесарибгосп, державну реєстрацію яких було проведено 11.09.2014р. за номером запису 5001475, є похідною від вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства, оформлених протоколом №01 від 09.09.2014р., у її задоволенні також слід відмовити.

З огляду на відмову в задоволенні позову ОСОБА_1, підстави для покладення на відповідача судових витрат, згідно до ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 17 жовтня 2016 р.

Головуючий суддя Ю.М. Щавинська

Суддя Г.Є. Смелянець

Суддя Н.В. Рога