ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 рокуСправа № 912/2867/16
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Шевчук О.Б. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/2867/16

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кіровоград, м. Кропивницький

до Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, м. Кропивницький

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору,

на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства "по виробництву сільськогосподарської техніки "Червона зірка",

на стороні відповідача - Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради, ОСОБА_1, Фізичних осіб - підприємців - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

про скасування рішення,

за участю представників:

від позивача - юрисконсульт ОСОБА_7, довіреність № 1079 від 08.08.2016;

від відповідача - головний спеціаліст відділу представництва інтересів в судах юридичного управління Кіровоградської міської ради ОСОБА_8, довіреність № 3221/11-05-16 від 04.05.2016;

від Публічного акціонерного товариства "по виробництву сільськогосподарської техніки "Червона зірка" - начальник юридичного відділу ОСОБА_9, довіреність №207/385 від 04.04.2014;

від Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради - юрист Депутатов В.В., довіреність № 1074/17-у від 04.05.2016;

від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - ОСОБА_2 (особисто).

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Кіровоград (надалі - КЕВ м. Кіровоград) звернувся до господарського суду з позовною заявою про скасування рішення Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 421 від 24.03.2004 в частині прийняття до комунальної власності частини підвального (цокольного) приміщення площею 372,4 кв.м, розташованого за адресою м. Кропивницький, вул. В. Чорновола, 1б (військове містечко №76), з покладенням витрат по сплаті судового збору на відповідача.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач стверджує, що відповідачем незаконно прийнято до комунальної власності територіальної громади м. Кіровограда підвальне (цокольне) приміщення площею 372,4 кв.м, розташоване за адресою м. Кропивницький, вул. В. Чорновола, 1б (військове містечко №76), оскільки дане майно є державним. Спірне майно перебуває у володінні Міністерства оборони України в особі КЕВ м. Кіровоград та знаходиться на обліку в позивача.

За висновком позивача дане приміщення було одержано КЕЧ Кіровоградського району (колишня назва КЕВ м. Кіровоград) від Кіровоградського заводу сільськогосподарських машин "Червона зірка" на підставі договору від 01.04.1969.

Ухвалою від 29.07.2016 господарський суд прийняв позовну заяву, порушив провадження та призначив справу до розгляду в судовому засіданні на 22.09.2016

Ухвалою від 22.09.2016 господарський суд залучив до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство "по виробництву сільськогосподарської техніки "Червона зірка"; на стороні відповідача: Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради; ОСОБА_1; Фізичних осіб - підприємців - ОСОБА_2, ОСОБА_3; ОСОБА_4; ОСОБА_5; ОСОБА_6 та відклав розгляд справи до 29.09.2016.

Ухвалою від 29.09.2016 господарський суд продовжив строк вирішення спору на 15 днів та відклав розгляд справи до 11.10.2016 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 11.10.2016 представник позивача позов підтримав та просить задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, вважає його необґрунтованим та безпідставним, просить в його задоволенні відмовити в повному обсязі. Доводи відповідача зводяться, зокрема, до того, що позивачем не доведено порушеного права КЕВ м. Кіровоград прийняттям спірного рішення. За висновком відповідача позивачем не надано господарському суду належних доказів на підтвердження права державної власності на спірне майно. Крім того, відповідач просить застосувати до правовідносин, які склались між сторонами, позовну давність.

Третя особа ОСОБА_1 в своїх письмових поясненнях зазначила, зокрема, про те, що позивачем не надано будь-якого підтвердження наявності у нього права власності на приміщення площею 372,4 кв.м, розташованого по вул. В. Чорновола, 1б у м. Кропивницькому, у позові відсутнє посилання на наявність права власності позивача на вказане приміщення або належність його до категорії військових містечок (майнових комплексів) або іншого нерухомого військового майна, тому підстави для скасування спірного рішення відсутні.

Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради повністю підтримало позицію відповідача, вважає, що позов подано безпідставно. До того ж, управління вважає, що позивач пропустив позовну давність при зверненні з даним позовом до господарського суду.

Публічне акціонерне товариство "по виробництву сільськогосподарської техніки "Червона зірка" (надалі ПАТ "Червона зірка") повідомило господарський суд про те, що на підприємстві відсутні належні докази, які б підтверджували передачу частини підвального (цокольного) приміщення площею 372,4 кв.м, розташованого за адресою м. Кропивницький, вул. В. Чорновола, 1б, КЕВ м. Кіровоград. Поряд з цим, представник цієї третьої особи у своїх усних поясненнях зазначив про те, що ПАТ "Червона зірка" неодноразово зверталось до Кіровоградської міської ради з проханням про прийняття гуртожитків підприємства до комунальної власності територіальної громади м. Кіровограда, в тому числі гуртожитку, розташованого по вул. Луначарського, 1б (в даний час вул. В. Чорновола, 1б).

Крім того, третя особа ОСОБА_2 у своїх усних поясненнях, які надані останнім у судовому засіданні 11.10.2016, зазначив про те, що в гуртожитку по вул. Луначарського, 1-б, ним спочатку було орендовано, а потім приватизовано нежитлове приміщення площею 46,0 кв. м. При цьому, ні під час оренди нежитлового приміщення, ні після приватизації (2010), будь-яких претензій зі сторони позивача на це приміщення не було.

Від інших третіх осіб письмових заяв чи клопотань не надходило.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10.07.1998 Кабінетом Міністрів України було прийнято розпорядження №549-р "Про передачу у власність територіальної громади м. Кіровограда житлового фонду Кіровоградського ВАТ "Червона зірка", відповідно до якого було прийнято пропозицію Мінпромполітики, погоджену з Кіровоградською облдержадміністрацією та Кіровоградською міською радою, Мінекономіки, Мінфіном і Фондом державного майна, про передачу в 1999 році у власність територіальної громади м. Кіровограда житлового фонду Кіровоградського ВАТ "Червона зірка".

В подальшому рішенням Кіровоградської міської ради двадцять шостої сесії двадцять третього скликання №1298 від 25.12.2001 (а.с.37-38) надано попередню згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Кіровограда гуртожитків по вул. Володарського, 16, корп.4, по вул. Луначарського, 1-б та 1-в, по вул. К. Маркса,9, по вул. Кременчуцькій, 13, по вул. Радянській, 4 та інженерних мереж, що є власністю ВАТ "Червона зірка".

Керуючись цим рішенням, на підставі клопотання ВАТ "Червона зірка" 23.04.2004 Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради було прийнято рішення №421 "Про затвердження акта прийняття-передачі гуртожитків ВАТ "Червона зірка" (надалі рішення №421 або спірне рішення, а.с.31-36), пунктом 1 якого затверджено акт прийняття-передачі гуртожитків по вул. Володарського, 16, корп. 4, вул. Луначарського, 1-б, 1-в, вул. К. Маркса, 9, вул. Кременчуцькій, 13, вул. Радянській, 4, які належали ВАТ "Червона зірка".

Пунктом 2 цього рішення вирішено прийняти до комунальної власності територіальної громади м. Кіровограда згідно з укладеною угодою зазначені гуртожитки та передати їх на баланс комунальним ремонтно-експлуатаційним підприємствам відповідно:

по вул. Володарського, 16, корп. 4 - ЖЕКу №12;

по вул. Луначарського, 1-б - КРЕПу №14;

по вул. Луначарського, 1-в - КРЕПу №14;

по вул. Карла Маркса, 9 - ЖЕКу №12;

по вул. Кременчуцькій, 13 - КРЕПу №14;

по вул. Радянській, 4 - КРЕПу №6.

В угоді передбачити 100% погашення заборгованості за використану електроенергію мешканцями та 60% - за комунальні послуги, надані мешканцям гуртожитків.

В пункті 4 спірного рішення зазначено: "Оформити право власності на зазначені гуртожитки за територіальною громадою м. Кіровограда".

Право комунальної власності територіальної громади м. Кіровограда, зокрема, на будівлю гуртожитку по вулиці Луначарського, буд. 1б в м. Кіровограді підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с.39).

Із інформації, яка міститься на сайті:www.kr-rada.gov.ua вбачається, що вулиця Луначарського у місті Кіровограді рішенням Кіровоградської міської ради від 12.03.2009 №1845 перейменована на вулицю ОСОБА_10.

Постановою Верховної Ради України від 14.07.2016 № 1468-VIII місто Кіровоград Кіровоградської області перейменовано на місто Кропивницький.

Позивач стверджує, що рішення №421 в частині прийняття до комунальної власності частини підвального (цокольного) приміщення площею 372,4 кв.м, розташованого за адресою м. Кропивницький (раніше - м. Кіровоград), вул. В. Чорновола, 1б (військове містечко №76) (раніше - вул. Луначарського, 1б), є незаконним, оскільки ця частина нерухомого майна є військовим майном державної форми власності.

Вирішуючи даний спір, господарський суд враховує наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу вимог частини 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Крім того, господарським судом враховуються вимоги пункту 2 Роз'яснення Вищого арбітражного суду від 26.01.2000 № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів", відповідно до якого підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Господарський суд враховує, що позивач, обґрунтовуючи право державної власності на частину гуртожитку, розташованого по вул. В. Чорновола, 1б в м. Кропивницькому, посилається на пункт 4 договору від 01.04.1969 (а.с. 13-14), який, за висновком позивача, укладено між Кіровоградським заводом сільськогосподарських машин "Красная Звезда" та КЕЧ Кіровоградського району. Відповідно до цього пункту договору завод "Красная звезда" передає корисну площу у відання Міністерства оборони СРСР в гуртожитку №1 по вул. Луначарського в червні 1969 року, в 62-х квартирному житловому будинку по пров. Училищному в 1 кварталі 1970 року і в житловому фонді заводу "Красная звезда" і в житловому фонді міської ради депутатів трудящих в квітні 1969 року.

Проте згідно пояснень представників позивача та ПАТ "Червона зірка" оригінал такого договору не надано господарському суду із-за його відсутності.

Досліджуючи копію зазначеного договору, господарський суд враховує, що він не містить підписів сторін, а тому, враховуючи положення статей 44, 154 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на момент укладення цього договору, враховуючи, що інших доказів укладення такого договору сторонами не надано, він не є укладеним.

Крім того, в силу вимог статті 128 цього кодексу право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Проте, позивачем не надано господарському суду належних доказів на підтвердження того, що частину підвального (цокольного) приміщення площею 372,4 кв.м, розташованого за адресою м. Кропивницький (м. Кіровоград), вул. В. Чорновола, 1б (вул. Луначарського, 1б) (військове містечко №76) було передано у відання Міністерства оборони СРСР, в підпорядкуванні якого знаходилась КЕЧ Кіровоградського району.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що зазначене майно передано в оперативне управління КЕВ м. Кіровоград.

Тобто, позивачем не доведено, та не підтверджено належними доказами, як того вимагають статті 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, що нерухоме майно, яке згідно спірного рішення було прийняте до комунальної власності територіальної громади міста Кіровограда, відносилось до військового майна державної форми власності, що перебуває у віданні КЕВ м. Кіровоград, тим самим позивач не довів ні факту незаконності спірного рішення, ні факту порушення прийнятим рішенням №421 прав та охоронюваних законом прав КЕВ м. Кіровоград.

Оскільки позивачем не доведено факту порушення його прав прийняттям спірного рішення, в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідачем подано до господарського суду клопотання про застосування до вищезазначених правовідносин позовної давності.

Розглядаючи дане клопотання, господарський суд враховує положення статті 256 Цивільного кодексу України, відповідно до якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 4 цієї статті встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пунктом 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" №10 від 29.05.2013 встановлено, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 Цивільного кодексу України).

Поряд з цим, господарський суд враховує, що за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Але при вирішенні даного спору господарський суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено порушення його права, за захистом якого він звернувся до господарського суду і в задоволенні позову слід відмовити з підстав його необґрунтованості, тому заявлене відповідачем клопотання про застосування позовної давності задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Копію рішення направити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1); Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 (АДРЕСА_2); Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 (АДРЕСА_3); Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5 (м. Кропивницький, пров. Вишняківський, 4); Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_6 (АДРЕСА_4).

Повне рішення складено 17.10.2016.

Суддя О.Б. Шевчук