ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2016 р.Справа № 905/2033/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Інкор і Ко" (Донецька обл., м. Маріуполь)
до Фонду державного майна України (м. Київ) , Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (м. Харків)
про внесення змін до договору оренди,
за участю представників:

позивача - Іванова В.І. (довіреність №12 від 11.01.2016 р.),

відповідача (Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області) - гол. спеціаліста-юрисконсульта відділу правового забезпечення Зучека Є.Н. (довіреність №15 від 25.01.2016 р.),

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 р. товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Інкор і Ко" (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Донецької області з позовною заявою №925-16з від 16.06.2016 р. до Фонду державного майна України (надалі - відповідач, ФДМУ) та до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (надалі - відповідач, РВ ФДМУ по Донецькій області), в якій просив господарський суд Донецької області змінити договір оренди №837/2001 від 25.09.2001 р. шляхом внесення змін до договору щодо демонтажу залізничних шляхів протяжністю 1300 п.м. (інв. №527). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ч. 3 і ч. 4 ст. 188 ГК України та на ст. 651 ЦК України, оскільки станом на 01.06.2016 р. він не одержав відповіді від РВ ФДМУ по Донецькій області на пропозицію позивача про внесення змін до договору оренди №837/2001 від 25.09.2001 р., укладеного між позивачем та відповідачем (РВ ФДМУ по Донецькій області), що є порушенням обов'язків відповідача, визначених розділом 7 договору, а саме п. 7.4 договору, та порушенням п. 10.3 договору.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.06.2016 р. по справі №905/2033/16 на підставі ст.ст. 13, 15 і 17 ГПК України матеріали вищевказаної позовної заяви направлені за територіальною підсудністю до господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.07.2016 р. у справі №905/2033/16 була прийнята позовна заява до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 18.07.2016 р. о 11:00 год.

Відповідач (РВ ФДМУ по Донецькій області) у відзиві на позов, заперечує проти позовних вимог та просить відмовити позивачу у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що він як орган державної влади, який відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов'язаний діяти лише на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, позбавлене на теперішній час правової можливості в межах діючого законодавства України забезпечити реалізацію виконання п. 6.8 договору оренди №837/2001 від 25.09.2001 р.

18.07.2016 р. розгляд справи був відкладений на 27.07.2016 р. о 11:00 год.

27.07.2016 р. в судовому засіданні була оголошена перерва до 14:00 годині цього ж дня.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.07.2016 р., зокрема, було задоволено клопотання відповідача (РВ ФДМУ по Донецькій області) про здійснення фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Також, вказаною ухвалою суду, з урахуванням ухвали господарського суду Харківської області від 08.08.2016 р., була прийнята відмова позивача від позовних вимог до Фонду державного майна України про зміну договору оренди №837/2001 від 25.09.2001 р. шляхом внесення змін до договору щодо демонтажу залізничних шляхів протяжністю 1300 п.м. (інв. №527) та припинено провадження у справі в цій частині, відповідно до п. 4 ст. 80 ГПК України.

27.07.2016 р. розгляд справи був відкладений на 08.08.2016 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.08.2016 р. було продовжено строк розгляду спору, за заявою представника позивача, за межи строку, встановленого ст. 69 ГПК України, на 15 днів - до 20.09.2016 р., та відкладений розгляд справи на 19.09.2016 р. о 14:00 год.

Позивач надав письмове уточнення позовних вимог, в якому просить змінити договір оренди №837/2001 від 25.09.2001 р., виклавши підпункт 11.4 розділу 11 "Особливі умови" договору оренди у наступній редакції: "3 метою збереження державного майна Орендар має право на демонтаж залізничних шляхів протяжністю 1300 п.м. (інв.№527). Орендар забезпечує зберігання демонтованих колій на складі підприємства до закінчення строку дії договору. Залізничний шлях з часу його демонтажу відноситься до "Запасів складу". Сторонам внести зміни до вартості "Основних фондів" зменшивши їх балансову вартість на суму вартості залізничного шляху та збільшити вартість "Запасів складу" на суму вартості матеріалів від демонтованого залізничного шляху вартість яких визначається відповідно до П(С)БУ 9 "Запаси" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.99 р. №246."

Розглянувши це уточнення, суд вважає за необхідне відхилити його, оскільки по суті це є зміною предмету позову, що повинно бути викладено у відповідній заяві, до того ж позивач не надав доказів відправки цього уточнення відповідачу.

Також, позивач надав письмове пояснення до позовної заяви щодо пояснення його дій про звернення по питанню демонтажу залізничного шляху до Міністерства промислової політики України.

Відповідач надав клопотання в порядку ст. 27 ГПК України, в якому просить суд залучити до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у справі - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, посилаючись на те, що рішення у даній справі може вплинути на права або обов'язки Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, як уповноваженого органу по управлінню державним майном цілісного майнового комплексу "Фенольний державний завод".

Розглянувши це клопотання, суд вважає за необхідне відхилити його, як необґрунтоване.

Також, відповідач надав письмове пояснення по справі, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем фактично було здійснено демонтаж залізничних шляхів довжиною 850,6 п.м. у січні 2012 р., тобто раніше прийняття суб'єктом управління - Міністерством рішення про надання згоди на списання, а також за відсутності погодження орендодавця - регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

25 вересня 2001 р. між позивачем та відповідачем (Регіональним відділення Фонду державного майна України по Донецькій області) був укладений договір оренди №837/2001 (надалі - договір), за яким орендодавець (відповідач) передає, а орендар (позивач) приймає в строкове платне користування державне майно - цілісний майновий комплекс "Фенольний державний завод" (надалі - підприємство), склад і вартість якого визначено відповідно до наведених у додатках №1, 2, Акту оцінки, Протоколу про результати інвентаризації та Передавального балансу підприємства, складеного за станом на 31.08.2001 р.

Вартість підприємства становить 29684530 гривень.

Відповідно до п. 6.4 договору, з дозволу орендодавця орендар має право вносити зміни до складу орендованого майна підприємства, здійснювати його реконструкцію, технічне переозброєння та інші поліпшення, що зумовлюють підвищення його вартості. Орендар має право залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого майна, які зроблені за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без заподіяння йому шкоди.

Згідно з п. 6.8 вказаного договору орендар має право у встановленому порядку з дозволу орендодавця списувати орендоване майно підприємства.

Пунктом 7.1 договору сторони визначили, що орендодавець зобов'язується передати орендарю в оренду цілісний майновий комплекс згідно з цим договором за актом приймання-передачі майна, який підписується одночасно з цим договором.

Відповідно до п. 7.4 договору орендодавець зобов'язується не вчиняти дій, які б перешкоджали орендарю користуватися орендованим майном підприємства на умовах цього договору.

Згідно з п. 10.1 вказаного договору, цей договір укладено строком на десять років. Договір діє з 25.09.2001 р. до 25.09.2011 р. включно.

Пунктом 10.3 даного договору сторони визначили, що зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємною згодою сторін. Зміни і доповнення, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншій стороні.

В додатковій угоді №5 від 30.12.2010 р. до договору сторони, зокрема, змінили пункти 6.4 та 10.1 договору.

Так, п. 6.4 сторони виклали у наступній редакції: "з дозволу орендодавця орендар має право вносити зміни до складу орендованого майна підприємства, здійснювати його реконструкцію, технічне переозброєння та інші поліпшення, що зумовлюють підвищення його вартості. У разі припинення або розірвання договору поліпшення орендованого майна підприємства, здійснені орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна підприємства не завдаючи йому шкоди, визначаються власністю орендаря, а невідокремлювані поліпшення - власністю держави. Вартість поліпшень орендованого майна підприємства, здійснених орендарем як за згодою так і без згоди орендодавця, які не можна відокремити без шкоди для майна підприємства, компенсації не підлягає.".

Пункт 10.1 договору сторони виклали у вищевказаній додатковій угоді у такій редакції: "цей договір діє з 25.09.2001 р. до 25.09.2018 р. включно".

Додатковою угодою №6 від 11.03.2011 р. сторони змінили вартість цілісного майнового комплексу та виклали п. 1.1 розділу 1 "Предмет договору" договору оренди у наступній редакції: "орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно, що належить до державної власності, цілісний майновий комплекс "Фенольний державний завод" (надалі - підприємство), склад і вартість якого визначено відповідно до результатів інвентаризації станом на 31.12.2010 р., передавального балансу станом на 31.12.2010 р. та акту оцінки підприємства, складеного станом на 31.12.2010 р., що є додатком до цього договору. Вартість підприємства становить 57053340,09 грн.

Відповідно до акту прийому-передачі державного майна - цілісного майнового комплексу "Фенольний державний завод" від 25.09.2001 р., відповідач (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області) передав, а позивач прийняв в оренду майно, склад і вартість якого визначено згідно наведених у додатках №1, 2, Акту оцінки, Протоколу про результати інвентаризації та Передавального балансу підприємства.

Як свідчать матеріали справи, до складу орендованого майна цілісного майнового комплексу увійшли залізничні шляхи довжиною 1300 п.м. (інв.№527), які знаходяться за межами території підприємства орендаря у болотистій місцевості і не використовувалися у технологічному процесі.

На час укладання договору оренди сторонами не було складено опису стану орендованого майна та окремо в акті прийому-передачі державного майна залізнична колія (шлях) довжиною 1300 п.м. (інв.№527) зазначена не була.

Підтвердженням не використання залізничних шляхів у технологічному процесі є акт перевірки станції Фенольна Донецької залізниці від 20.08.2002 р. про здійснення обстеження стану шляхового господарства на шляху Фенольного заводу, пунктом 7 якого встановлено про необхідність закриття шляхів №31, 32, 33 для руху, у зв'язку з непридатністю до експлуатації.

Відповідач (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області), у відповіді на лист позивача №1200/2006 від 25.12.2006 р. щодо демонтажу залізничних шляхів довжиною 1300 п.м. (інв.№527), пропонував звернутися до органу управління, тобто до Міністерства промислової політики України, з метою отримання інформації про доцільність здійснення демонтажу вищезазначеного залізничного шляху.

31.05.2007 р. позивач звернувся до Міністерства промислової політики України з листом №1443-07з щодо проведення демонтажу залізничних шляхів, що входять до складу орендованого ним майнового комплексу "Фенольний державний завод".

У відповіді №10/2-1-877 від 19.06.2007 р. Мінпромполітики України вказав, що він не заперечує проти демонтажу залізничних шляхів довжиною 1300 п.м. (інв.№527), які увійшли до складу цілісного майнового комплексу "Фенольний державний завод", враховуючи, що вказаний об'єкт знаходиться за межами території підприємства у болотистій місцевості і не використовується у технологічному процесі Фенольного заводу, а також з метою збереження державного майна, за умови:

- забезпечення зберігання демонтованих колій на складі підприємства;

- внесення Фондом державного майна змін до складу орендованого майна з укладанням додаткової угоди до договору оренди №837/2001 від 25.09.2001 р.

Як зазначає відповідач (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області) у письмовому поясненні №б/н та без дати (вх.№30178 від 13.09.2016 р.), листом №2234-07з від 07.09.2007 р. позивач звернувся до регіонального відділення за дозволом на демонтаж означених колій, демонтаж яких було погоджено листом Мінпромполітики України №10/2-1-877 від 19.06.2007 р. за умови забезпечення зберігання демонтованих колій на складі підприємства та внесення Фондом державного майна України змін до складу орендованого майна з укладенням додаткової угоди до договору оренди.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, відповідач (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області) не відповів позивачу на цей лист.

У січні 2012 року, як зазначає позивач, з метою збереження орендованого майна він демонтував залізничні шляхи №30 - 33 інв. №527 довжиною 850,6 п.м., що підтверджується копіями: акту огляду комісією підприємства залізничного шляху довжиною 707 п.м. від 03.01.2012 р.; акту демонтажу залізничного шляху довжиною 850,6 п.м. від 18.01.2012 р.; протоколу №20 засідання постійно діючої інвентаризаційної комісії від 16.12.2013 р. та передав їх на відповідальне зберігання до складу підприємства згідно акту передачі на відповідальне зберігання демонтованого залізничного шляху від 17.12.2013 р.

Після демонтажу зазначеного залізничного шляху позивач неодноразово звертався до відповідача (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області) з питанням щодо демонтажу залізничного шляху довжиною 707 м.п. (листи: №1878-13з від 09.07.2013, №2253-13з від 04.09.2013, №2792-13з від 08.11.2013, №555-14 від 21.03.2014).

Відповідач (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області) у своїх відповідях на вказані листи позивача пропонував йому надати оновлений дозвіл уповноваженого органу на демонтаж залізничного шляху та надати пакет документів, який підтверджує неможливість його використання (листи: №11-06-02-09948 від 09.08.2013, №11-06-02-15685 від 05.12.2013, №11-06-02-04052 від 02.04.2014).

Міністерство промислової політики листом №10/3-3-677 від 24.10.2013 р. повторно надало позивачу погодження на демонтаж залізничної колії довжиною 1300 м.п. на попередніх умовах, а саме: за умови забезпечення зберігання демонтованих колій на складі підприємства та внесення Фондом державного майна змін до складу орендованого майна з укладанням додаткової угоди до договору оренди.

Як усно пояснив представник позивача, з метою виконання умови Міністерства промислової політики щодо внесення змін до договору оренди, позивач 11.06.2014 р. листом №1097-14з направив відповідачу (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області) пропозиції про внесення змін до договору оренди №837/2001 від 25 вересня 2001 року у порядку ст. 188 Господарського кодексу України та п. 10.2 договору оренди, до яких додав два примірника копій додаткових угод №8 до договору оренди. Але доказів направлення цих пропозицій або вручення їх відповідачу (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області) позивач не надав.

Як убачається з ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 02.07.2014 р. по справі №805/2171/14 за позовом ТОВ «НВО «Інкор і Ко» до Державної фінансової інспекції в Донецькій області, третя особа - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області про визнання протиправними та скасування вимоги №05-05.1-10-14/1109 від 25.01.2014 р., судом було встановлено, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області не заперечувало проти демонтажу залізничного шляху, але з метою отримання інформації про доцільне здійснення демонтажу рекомендувало звернутися до Міністерства промислової політики України (лист №06-03-4123 від 21.03.2007 р.).

22.04.2016 р. позивач направив відповідачу (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області) та Міністерству економічного розвитку і торгівлі України листа №674-16з від 21.04.2016 р. про демонтаж залізничних шляхів, в якому просив повторно розглянути питання демонтажу залізничного шляху та внесення змін до складу орендованого майна, а також зобов'язати Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області внести зміни до договору оренди стосовно демонтажу залізничних шляхів.

Тоді ж позивач також надіслав Міністерству економічного розвитку і торгівлі України та відповідачу (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області) пропозиції про внесення змін до договору оренди №837/2001 від 25 вересня 2001 року у порядку ст. 188 Господарського кодексу України та п. 10.2 договору оренди, до яких додав два примірника копій додаткових угод №9 до договору оренди, що підтверджується копіями експрес-накладних «Нової пошти».

Як свідчать матеріали справи та не заперечують представники сторін відповіді ані відповідачем (Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області), ані Міністерством економічного розвитку і торгівлі України на час прийняття судом рішення не надано.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Укладений між сторонами договір оренди №837/2001 від 25 вересня 2001 р., відповідно до вимог ст. 759 Цивільного кодексу України, ст. 283 Господарського кодексу України та приписів статей 1, 4, 10, 19, 32 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, передбачених статтями 173, 174, 175 ГК України, статтями 11, 202, 509 ЦК України, та відповідно до статті 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" до об'єктів управління державної власності відноситься державне майно, передане в оренду.

Згідно з ч. 1 ст. 4 названого закону, суб'єктом управління об'єктами державної власності (крім інших) є Фонд державного майна України.

Порядок забезпечення підвищення ефективності використання державного та комунального майна шляхом передачі його в оренду фізичним та юридичним особам врегульовано Законом України" Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Позивачем порушений порядок дій, а саме, спочатку необхідно було укласти зміни до договору оренди, а вже потім демонтувати колію.

Проте, позивач у 2007 році отримав дозвіл від Міністерства промислової політики за умови укладання змін до договору оренди та передачі на відповідальне зберігання демонтованої колії, але ці умови у встановленому порядку не виконав повністю. Так позивач демонтував колію тільки аж у 2012 році, а з пропозицією внесення змін до договору оренди звернувся до відповідача після демонтажу колії і лише у 2014 році.

Крім того, слід відзначити, що способи захисту порушеного права визначені у ч. 2 ст. 16 ЦК України, відповідно до якої суд може захистити цивільне право або інтерес сторони лише способом, що встановлений договором або законом.

Проте, позовні вимоги не відповідають способу захисту порушеного права чи інтересу позивача, оскільки таке рішення суду неможливо виконати через його невизначеність.

Як наслідок, невірне обрання способу захисту тягне за собою такий наслідок, як відмову у позові.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними та не підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 173 - 175, 188, 193, 283 ГК України, ст.ст. 11, 16, 202, 509, 629, 759 ЦК України, ст.ст. 3, 4 Закону України "Про управління об'єктами державної власності", ст.ст. 1, 4, 10, 19, 32 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст.ст. 33-35, 43, 49, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 23.09.2016 р.

Суддя В.І. Ольшанченко