КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р. Справа№ 910/29707/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Сотнікова С.В.

Разіної Т.І.

за участі представників сторін:

від апелянта - Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк": Слесарчук В.М., діє на підставі довіреності № 3745 від 30.12.2015;

арбітражний керуючий Демчан О.І., діє на підставі посвідчення арбітражного керуючого № 1773 від 02.12.2015;

від кредитора - ПАТ «Укрсоцбанк»: представник Карел О.Я., діє на підставі довіреності № 02-36/57 від 04.01.2016;

від кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемківська мрія»: представник Куриленко І.І., діє на підставі довіреності № 6 від 15.01.2016.

розглядаючи матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"

на постанову Господарського суду міста Києва від 14.07.2016

у справі № 910/29707/15 (суддя: Пасько М.В.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхорс"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду міста Києва від 14.07.2016 у справі № 910/29707/15 припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю (далі за текстом - ТОВ) "Укрхорс", припинено повноваження розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Демчана О.І., визнано ТОВ "Укрхорс" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Демчана О.І., вирішено інші процесуальні питання, пов'язані з подальшим розглядом справи.

Зазначена постанова місцевого господарського суду мотивована тим, що клопотання щодо визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, яке подане на підставі рішення прийнятого 11.07.2016 комітетом кредиторів про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором боржника арбітражного керуючого Демчана О.І. є обґрунтованим.

Не погоджуючись із зазначеною постановою господарського суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство (далі за текстом - ПАТ) "УкрСиббанк" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Господарського суду міста Києва від 14.07.2016 у справі № 910/29707/15 про визнання ТОВ Укрхорс" банкрутом.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ПАТ "УкрСиббанк" зазначає, що вважає оскаржувану постанову такою, що прийнята з порушенням норм матеріального права та неповним з'ясуванням обставин справи.

В підтвердження доводів апелянт посилається на те, що інвентаризації майна боржника проведено не було, що є порушенням ст. 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі за текстом - Закон № 2343-XII).

Також апелянт посилаючись на норми Закону № 2343-XII наголошує на тому, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану постанову про визнання боржника банкрутом без встановлення факту неможливості боржника задовольнити вимоги кредиторів (неспроможності виконати свої грошові зобов'язання), так як на момент прийняття даної постанови, без належно проведеної інвентаризації, незрозуміло яким майном та якої вартості володіє боржник.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2016 (в складі колегії суддів: Верховець А.А. - головуючий, суддів: Разіної Т.І., Остапенка О.М.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження, призначено до розгляду на 20.09.2016.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 19.09.2016, здійсненої у зв'язку з перебуванням судді Остапенка О.М. у відпустці, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Верховця А.А., суддів: Разіної Т.І.,Сотнікова С.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження апеляційну скаргу ПАТ) "УкрСиббанк" та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.09.2016.

19.09.2016 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого Демчана О.І. надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому викладено письмові заперечення проти вимог апеляційної скарги, а також у додатках якого міститься копія протоколу № 1 засідання інвентаризаційної комісії від 28.03.2016 щодо розгляду інвентаризації грошових коштів та фінансових інвестицій ТОВ "Укрхорс" станом на 28.03.2016.

20.09.2016 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від ПАТ "УкрСиббанк" надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване зайнятістю представника апелянта в іншому судовому процесі у Дніпропетровському апеляційному господарському суді, на підтвердження чого до клопотання додано копію ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.09.2016 у справі № 904/5315/16.

В зв`язку з чим відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу Київським апеляційним господарським судом в судовому засіданні 20.09.2016, оголошувалась ухвала про задоволення зазначеного клопотання ПАТ "УкрСиббанк" та відкладення розгляду справи до 04.10.2016 - 15 год. 00 хв.

В судовому засіданні 04.10.2016 присутній представник скаржника Слесарчук В.М. навів свої доводи, міркування та заперечення, викладені безпосередньо в апеляційній скарзі.

Арбітражний керуючий Демчан О.І. в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, наведених в письмовому відзиві на апеляційну скаргу, просив суд в задоволенні скарги відмовити.

Представник кредитора - ТОВ «Лемківська мрія» Куриленко І.І. заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив залишити оскаржувану постанову без змін.

Представник кредитора - ПАТ «Укрсоцбанк» Карел О.Я. при вирішенні питання щодо вимог апеляційної скарги, покладався на розсуд суду.

В судовому засіданні 04.10.2016 згідно ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом 2343-XII .

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 2343-XII, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги слід задовольнити, постанову Господарського суду міста Києва від 14.07.2016 у справі № 910/29707/15 скасувати, а справу направити для розгляду до Господарського суду міста Києва на стадію розпорядження майном боржника.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2015 порушено провадження у справі, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Демчана О.І.

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму , 42 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.05.2016, продовжувався строк процедури розпорядження майном у справі № 910/29707/15 та повноваження розпорядника майна боржника на два місяці, тобто до 17.07.2016.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що виходячи із вимог ст.ст. 22, 27 Закону № 2343-XII, в процедурі розпорядження майном формується пасив та актив боржника, встановлюються його фінансове та майнове становище, а також можливість фінансового оздоровлення господарюючого суб'єкту - боржника, про що, зокрема, зазначається розпорядником майна у звіті про його діяльність. Лише при наявності кредиторів, обґрунтованого належними документами письмового звіту розпорядника майном господарський суд проводить підсумкове засідання.

Визнання же за результатами підсумкового засідання боржника банкрутом можливе лише тоді, коли у звіті розпорядника майна на основі аналізу активу та пасиву боржника господарським судом буде встановлено неможливість відновлення платоспроможності боржника.

Для визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, господарському суду необхідно досліджувати звіт розпорядника майна про фінансово-майновий стан боржника та встановити розмір реєстру вимог його кредиторів.

Отже, як вбачається з наведених правових норм, приймаючи рішення про відкриття ліквідаційної процедури суд повинен встановити його неплатоспроможність, для чого необхідно дослідити як актив, так і пасив боржника, розмір боргу, що підлягає визнанню відповідно до затвердженого судом реєстру вимог кредиторів та загальний фінансово-майновий стан боржника.

Згідно ч. 2 ст. 22 Закону 2343-XII процедура розпорядження майном боржника вводиться строком на сто п'ятнадцять календарних днів і може бути продовжена господарським судом за вмотивованим клопотанням розпорядника майна, комітету кредиторів або боржника не більше ніж на два місяці.

За приписами частині 3 цієї статті розпорядник майна зобов'язаний: розглядати заяви кредиторів про грошові вимоги до боржника, які надійшли в установленому цим Законом порядку; вести реєстр вимог кредиторів; повідомляти кредиторів про результати розгляду їхніх вимог; вживати заходів для захисту майна боржника; аналізувати фінансово-господарську діяльність, інвестиційне становище боржника та його становище на ринках; виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства; скликати збори кредиторів та організовувати їх проведення; надавати державному органу з питань банкрутства відомості, необхідні для ведення Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено справу про банкрутство; надавати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність, відомості про фінансове становище боржника, пропозиції щодо можливості відновлення платоспроможності боржника; не пізніше двох місяців від дня порушення провадження у справі про банкрутство разом з боржником організувати та забезпечити проведення інвентаризації майна боржника та визначити його вартість; виконувати інші повноваження, що передбачені цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що 13.07.2016 арбітражним керуючим було подано до господарського суду першої інстанції, звіт розпорядника майна ТОВ "Укрхорс" за результатами дій вчинених у процедурі розпорядження майном (далі за текстом - Звіт № 02-01/5-66 від 12.07.2016), в якому він зазначено послідовність процесуальних актів прийнятих місцевим судом під-час провадження у справі про банкрутство ТОВ "Укрхорс", перелічено запити до органів державної влади та відповіді отримані на згадані запити. Повідомлено, що розпорядником майна боржника подано до господарського суду міста Києва у межах справи про банкрутство заяву про визнання недійсними правочинів ТОВ «Укрхорс» щодо відчуження трьох транспортних засобів менше як за один місяць до порушення провадження у даній справі. Відзначається, що розпорядником майна боржника за наявними документами фінансової звітності щодо боржника здійснено аналіз фінансово-господарської діяльності ТОВ «Укрхорс» за результатами якого встановлено, що в діях керівництва боржника відсутні ознаки дій з фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства чи приховування банкрутства. А також, що 11.07.2016 розпорядником майна боржника організовано та проведено засідання комітету кредиторів ТОВ «Укрхорс» на якому прийнято рішення про перехід до ліквідаційної процедури ТОВ «Укрхорс» та призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича.

Ознайомившись із Звітом № 02-01/5-66 від 12.07.2016, колегія суддів дійшла висновку про те, що звіт не відповідає вимогам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки не мiстить анi балансу боржника на останню звiтну дату, нi розрахункiв прибуткiв i збиткiв боржника, анi вiдомостей про наявнiсть у боржника грошових коштiв, якi можуть бути спрямованi на задоволення вимог кредиторiв боржника, нi вiдомостей про дебiторську заборгованiсть боржника на дату подання звiту та про нереалiзованi права вимоги боржника, анi вiдомостей про стан кредиторської заборгованостi боржника на дату подання звiту (т.6, а.с.121-221).

Колегією апеляційного суду встановлено, що матеріали справи містять поточний звіт розпорядника майна (№ 02-01/5-58 від 28.05.2016), який за єдиним винятком, по формі та змісту є ідентичним з текстом Звіту № 02-01/5-66 від 12.07.2016. Єдина розбіжність тексту двох зазначених звітів полягає у абзаці: «11.07.2016 розпорядником майна боржника організовано та проведено засідання комітету кредиторів ТОВ «Укрхорс» на якому прийнято рішення про перехід до ліквідаційної процедури ТОВ «Укрхорс» та призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича», що міститься в Звіті № 02-01/5-66 від 12.07.2016.

З матеріалів справи вбачається, що 14.06.2016 арбітражний керуючий подав до господарського суду першої інстанції клопотання про долучення документів, а саме звіт про проведення аналізу фінансово-господарської діяльності неплатоспроможного підприємства ТОВ «Укрхорс» (далі за текстом - Звіт б/н від 14.06.2016).

В свою чергу, із Звіту б/н від 14.06.2016 вбачається, що арбітражним керуючим, зазначено наступні джерела його проведення: баланс підприємства, звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів, звіт про власний капітал, примітки до річної фінансової звітності, звіт про наявність та рух основних фондів, амортизацію знос. А також, арбітражним керуючим, окремо зазначено, що відповідальність за достовірність наданої звітності та інших документів, необхідних для здійснення аналізу, несе керівництво Підприємства.

Колегією суду апеляційної інстанції встановлено, що із заначеного розпорядником майна переліку джерел проведення звіту, матеріали справи містять лише фінансові звіти суб`єкта малого підприємництва станом на 31.12.2013, 31.12.2014 та 31.12.2015.

При досліджені зазначених фінансових звітів суб`єкта малого підприємства за 2013-2015 роки, судом встановлено, що станом на 31.12.2013 баланс оборотних та необоротних активів підприємства становив на кінець звітного періоду: 335468,8, баланс пасиву підприємства становив: 335468,8; станом на 31.12.2014 баланс оборотних та необоротних активів підприємства на кінець звітного періоду становив: 432797,1, баланс пасиву підприємства становив: 432797,1; станом на 31.12.2015 баланс оборотних та необоротних активів підприємства на кінець звітного періоду становив: 1701524,3, баланс пасиву підприємства становив : 1701524,3.

Отже, згідного фінансових звітів боржника за 2013-2015 роки активи підприємства абсолютно відповідали його пасивам. Що в свою чергу, не може підтверджувати висновків зроблених арбітражним керуючим у Звіті б/н від 14.06.2016 (який базувався саме на загаданих фінансових звітах боржника за 2013-2015 роки) відносно того, що структура балансу Підприємства станом на 31.12.2014 та 31.12.2015 є незадовільною; динаміка ефективності діяльності Підприємства є негативною; величина витрат Підприємства значно перевищує прибуток від операційної діяльності, що призводить до збитковості діяльності Підприємства в цілому; Підприємство на кінець періоду не має достатньої кількості активів, які можна було б використати для погашення кредиторської заборгованості і т.д.

Крім того, зазначені копії фінансових звітів боржника за 2013-2015 роки (т.6, а.с.95-100) не є належним чином засвідченими та не відповідають приписам ст. 36 ГПК України, п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації", затвердженого Наказом Держспоживстандарту України № 55 від 07.04.2003.

Колегія суду звертає увагу, що інших документів щодо фінансово-господарської діяльності боржника матеріали справи не містять.

На увагу суду, заслуговують доводи викладені в апеляційній скарзі, щодо відсутності встановлення факту неможливості боржника задовольнити вимоги кредиторів (неспроможності виконати свої грошові зобов'язання), так як на момент прийняття даної постанови, без належно проведеної інвентаризації, незрозуміло яким майном якої вартості володіє боржник.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону 2343-XII, розпорядник майна також зобов'язаний разом з боржником організувати та забезпечити проведення інвентаризації майна боржника та визначити його вартість.

На виконання вимог чинного законодавства України та у відповідності з вимогами ст. 10 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов'язані проводити інвентаризацію активів і зобов'язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.

Порядок проведення інвентаризації активів і зобов'язань та оформлення її результатів визначає Положення „Про інвентаризацію активів та зобов'язань", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879 (далі за текстом - Положення № 879).

Відповідно до Розділу 1, пункту 5 зазначеного Положення № 879 інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов'язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються: виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов'язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів; установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку; виявлення активів, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застарілих, а також матеріальних та нематеріальних активів, що не використовуються, невикористаних сум забезпечення; виявлення активів і зобов'язань, які не відповідають критеріям визнання.

Згідно Розділу 2, пункуту 1 та підпункту 2.3. пункту 2 Положення № 879 для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби. Голова і склад робочих інвентаризаційних комісій затверджуються розпорядчим документом керівника підприємства.

Належне оформлення результатів інвентаризації передбачено п. 15 згаданого Положення у якому зазначено, що інвентаризаційні описи застосовуються для фіксування наявності, стану та оцінки активів підприємства та тих активів, які належать іншим підприємствам і обліковуються поза балансом. В акті інвентаризації фіксуються наявність готівки, грошових документів, бланки документів суворої звітності, фінансових інвестицій, а також повнота відображення грошових коштів на рахунках у банку (реєстраційних рахунках), дебіторської та кредиторської заборгованостей, зобов'язань, коштів цільового фінансування, витрат і доходів майбутніх періодів, забезпечень (резервів), які створюються відповідно до вимог національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку у державному секторі, міжнародних стандартів та інших актів законодавства.

Пунктом 14 передбачено, що інвентаризаційні описи, акти інвентаризації, звіряльні відомості оформлюються відповідно до вимог, установлених Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (із змінами), для первинних документів з урахуванням обов'язкових реквізитів та вимог, передбачених цим Положенням.

Колегія суду звертає увагу, що згаданим Положенням чітко регламентовано, якими саме документами оформлюється хід та результати інвентаризації на підприємстві, а також передбачено обов`язкові вимоги складення згаданих документів та умови за яких вони вважаються заповненими відповідно до вимог законодавства. Зокрема, пунктами 16-20 передбачено, що в інвентаризаційному описі активи наводяться за найменуваннями в кількісних одиницях виміру, прийнятих в обліку, окремо за місцезнаходженням таких цінностей та особами, відповідальними за їх зберігання, з можливим виділенням за субрахунками та номенклатурою.

На кожній сторінці інвентаризаційного опису вказуються словами число порядкових номерів активів та загальна кількість у натуральних вимірах усіх активів, що записані на цій сторінці, незалежно від того, в яких одиницях виміру (штуках, метрах, кілограмах тощо) вони відображені. Акти інвентаризації заповнюються з урахуванням об'єктів інвентаризації, при цьому мають бути забезпечені їх ідентифікація та співставлення з даними бухгалтерського обліку.

Інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) підписуються всіма членами інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та матеріально відповідальними особами. При цьому матеріально відповідальні особи дають розписку, в якій підтверджується, що перевірка активів відбулася в їх присутності, у зв'язку з чим претензій до членів комісії вони не мають, та що вони приймають на відповідальне зберігання перелічені в описі активи.

Після закінчення інвентаризації оформлені інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) здаються до бухгалтерської служби для перевірки, виявлення і відображення в обліку результатів інвентаризації.

Бухгалтерською службою складаються звіряльні відомості активів і зобов'язань, у яких відображаються розбіжності між даними бухгалтерського обліку і даними інвентаризаційних описів (актів інвентаризації).

Однак, матеріали справи не містять ні розпорядчого документу про створення на підприємстві інвентаризаційної комісії з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби, ні описів та актів інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів, основних засобів, малоцінних та швидко зношуваних предметів, готової продукції, тощо.

Посилання розпорядника майна, що доказом проведення інвентаризації ТОВ "Укрхорс" є копія протоколу № 1 засідання інвентаризаційної комісії від 28.03.2016, який долучався у якості додатків до звіту розпорядника майна ТОВ «Укрхорс», підлягають спростуванню. Оскільки, даний протокол підписаний не членами інвентаризаційної комісії (голова і склад яких, повинен затверджуватися розпорядчим документом керівника підприємства - п. 2.3 Положення), а керівником боржника - Паламарчук Д.В. та розпорядником майна ТОВ "Укрхорс" - Демчаном О.І. Крім того, у даному протоколі зазначено виключно результати проведеної інвентаризації грошових коштів та фінансових інвестицій ТОВ «Укрхорс». Більше того, даний протокол складений всупереч вимогам законодавства, що наведені вище, а також не відображає інформацію щодо основних засобів підприємства, товарно-матеріальних цінностей, основних фондів та грошових коштів.

Відносно встановлення факту наявності чи відсутності на балансі боржника рухомого та нерухомого майна, в судовому засіданні апеляційної інстанції арбітражний керуючий пояснював не відображення зазначених пунктів в протоколі № 1 засідання інвентаризаційної комісії від 28.03.2016, тим, що за боржником нерухоме майно не значиться, а відносно рухомого майна розпорядник майна звертався до місцевого господарського суду, щодо визнання недійсними правочинів в порядку ст. 20 Закону про банкрутство.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи містять пояснення арбітражного керуючого (№ 02-01/5-51 від 28.03.2016), у яких зазначено, що розпорядник майна звертався до місцевого господарського суду, щодо визнання недійсними правочинів в порядку ст. 20 Закону 2343-XII, а саме відчуження 20.11.2015 керівником ТОВ "Укрхорс" трьох транспортних засобів, а саме: чорний RANGE ROVER, LAND ROVER AUTOBIOGRAPHY 2013 р.в., ДНЗ А02321ВК, номер двигуна 4508РS, номер кузова SALGA2EF9DA115273; чорний MERCEDES-BENZ G 55 AMG 5439, (2007) АМО 5439, 2007 р.в., номер кузова WDD4632701X171124; чорна TOYOTA LAND CRUISER 200 4461, 2013 р.в. номер кузова JTMHV05J204103600, номер двигуна 1VD0197777.

Згадані вище пояснення, арбітражний керуючий підтверджує витягами аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України від 23.01.2016.

Однак, при перевірці даних витягів, судом встановлено, за боржником зареєстровано також транспортний засіб: RENAULT KANGOO 1870, (2005), Білий, ДНЗ: АА8233ВТ, Свідоцтво СХХ 930904 від 01.04.2015 (знаходить на обліку). Однак згадане вище у інвентаризаційному протоколі, як і у звіті розпорядника майна відсутнє.

Крім того, у поточному звіті розпорядника майна ТОВ «Укрхорс» зазначено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від № 51182576 за боржником нерухоме майно не значиться (т. 6, а.с.119).

Колегія суду констатує, що як вбачається з витягу Державного реєстру обтяжень рухомого майна за № 49127441 від 09.03.2016, наданому арбітражним керуючим, як додаток до клопотання про визнання боржника банкрутом - в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна міститься Запис 1 щодо приватного обтяження майна ТОВ "Укрхорс", а саме застава рухомого майна/товару (Кукурудза згідно подвійних складських свідоцтв) зареєстрована за № 14620590 від 05.11.2014 на підставі ст. 594 ЦК України за Генеральним договором про кредитування № 0/0 від 05.07.2013, 33-15/34864 від 16.10.2014. Розмір основного зобов`язання 30000000,00 Доларів США. 05.11.2014 реєстратором ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України внесено зміни до Державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі повідомлення про при тримання речей (у відповідності ст. 594 ЦК України) до виконання ТОВ "Укрхорс" своїх обов`язань за Генеральним договором про кредитування № 0/0 від 05.07.2013, 33-15/34864 від 16.10.2014 ПАТ «Укрсиббанк».

Проте, зазначене вище у інвентаризаційному протоколі також, відсутнє.

Як уже зазначалось вище, обов`язки розпорядника майна боржника визначені Законом № 2343-XII, яким імперативно передбачено, зокрема обов'язок звернення розпорядника майна до державних органів щодо розшуку рухомого та нерухомого майна боржника, однак матеріали справи не містять доказів звернення арбітражного керуючого щодо розшуку нерухомого майна боржника та відповідно немає в матеріалах справи офіційних відомостей (отриманих від бюро технічної інвентаризації) щодо підтвердження відсутності такого майно (окрім роздруківок з Державного реєстру нерухомого майна, наданих розпорядником майна). Отже, розпорядник майна висловив власну думку щодо відсутності майна боржника не підтверджену належним чином документально. Інвентаризаційний опис основних засобів боржника, за результатами якого встановлено, що нерухоме майно не обліковується на балансі підприємств, як уже зазначалось суду не надано.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що метою процедури розпорядження майном боржника є ефективне використання майнових активів боржника. Відповідно до визначення терміну, зазначеного у ст.1 та ст.13 Закону № 2343-XII, розпорядження майном боржника - це система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням та розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження та ефективного використання майнових активів боржника та проведення аналізу його фінансового становища, яка вводиться господарським судом з метою забезпечення майнових інтересів кредиторів.

Вбачається, що законодавець виходить з презумпції винуватості боржника щодо стану неспроможності та презумпції не добропорядності боржника щодо можливого, всупереч інтересів кредиторів, зменшення боржником майнової та грошової маси, а тому акцентує увагу на встановленні нагляду за боржником і його активами.

Введення наведеного вище особливого порядку має на меті задоволення вимог кредиторів (повне або часткове). При цьому, наслідки порушення провадження у справі про банкрутство та процедури його здійснення, впливають на права та обов'язки усіх кредиторів боржника.

Колегія суддів доходить висновку, що проведення та належне оформлення результатів інвентаризації підприємства в даному випадку забезпечить досягнення мети саме конкурсного права, що обумовлює задоволення вимог кредиторів в максимально можливому обсязі, як у відновній, так і у ліквідаційній процедурі.

Під час проведення інвентаризації перевіряються та документально підтверджуються наявність, стан та оцінка активів та зобов'язань підприємства.

При проведенні інвентаризації майна, документальним підтвердженням фактичної наявності активів та зобов'язань є належним чином оформлена первинна документація (інвентаризаційні відомості основних активів, інвентаризаційні описи товарно-матеріальних цінностей, акти інвентаризації незавершених ремонтів основних засобів, акти інвентаризації витрат, акти інвентаризації розрахунків з покупцями, постачальниками, дебіторами і кредиторами).

Одним із основних питань при проведенні ліквідації підприємств є проведення інвентаризації, в тому числі за дебіторською та кредиторською заборгованістю - неузгодженою заборгованістю, оскільки наслідками прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури відповідно до ст. 38 Закоу № 2343-XII є завершення господарської діяльності банкрута, закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції та здійснення продажу майна банкрута, з метою задоволення визнаних судом вимог кредиторів. Крім того, саме на підставі результатів проведеної інвентаризації активів і зобов'язань складається ліквідаційний баланс активів і пасивів.

Суд першої інстанції, визнаючи боржника банкрутом, в порушення вимог ст. 43 ГПК України, фактично ухилився від надання належної правової оцінки клопотанню про визнання боржника банкрутом та доданих до нього документів, обмежившись в постанові лише цитуванням про його наявність.

Отже, з врахуванням того, що перехід до ліквідаційної процедури повинен бути підтвердженим об`єктивними обставинами на підставі фінансово-господарської діяльності боржника, що має відображатись в актах інвентаризації, оформлених згідно вимог чинного законодавства. Зважаючи на те, що не вбачається здійсненим розпорядником майна аналізу фінансово-господарської діяльності боржника, аналізу активів та пасивів боржника відносно їх співвідношення з кредиторськими вимогами боржника та відповідно не є встановленим факт яку фінансово-господарську звітность боржника було доведено до відома комітету кредиторів під час проведення засідання 11.07.2016 на підставі, проведеня якого, було прийнято рішення уповноважити розпорядника майна звернутись до Господарського суду міста Києва з клопотанням про закінчення процедури розпорядження майном в справі про банкрутство ТОВ «Укрхорс», визнання ТОВ «Укрхорс» банкрутом, відкриття його ліквідаційної процедури та призначення у справі ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Демчана О. І.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду доходить висновку, що господарський суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про наявність підстав для визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, не звернувши увагу на те, що розпорядником майна не вжито усіх заходів щодо встановлення наявності основних засобів чи грошових коштів необхідних для погашення вимог кредиторів, та з урахуванням встановлених даних не встановив факт недостатності вартості майна боржника для задоволення вимог кредиторів, що є першочерговим при вирішенні даної справи по суті.

Рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржувана постанова вказаним вимогам не відповідає.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Беручи до уваги зазначене вище, діючи в межах повноважень передбачених ст. 103, 104 ГПК України, колегія суддів вбачає підстави для задоволення вимог апеляційної скарги, відтак доходить висновку, що постанову Господарського суду міста Києва від 14.07.2016 у справі № 910/29707/15 слід скасувати, а справу направити для розгляду до Господарського суду міста Києва на стадію розпорядження майном боржника.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" задовольнити.

2. Постанову Господарського суду міста Києва від 14.07.2016 у справі № 910/29707/15 скасувати.

3. Справу № 910/29707/15 направити для розгляду до Господарського суду міста Києва на стадію розпорядження майном боржника.

4. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови підписано 07.10.2016.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді С.В. Сотніков

Т.І. Разіна