ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" жовтня 2016 р.Справа № 916/1247/15-г

Позивач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк „Порто-Франко в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ АБ „Порто-Франко

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Нотлексінвест

Треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Дочірнє підприємство „Маккенлі; Товариство з обмеженою відповідальністю „Блек сі партнерс

Про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину

Головуючий Рога Н.В.

Суддя Мостепаненко Ю.І.

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1- довіреність №04/34 від 02.02.2015 р., ОСОБА_2 довіреність від 02.02.2015р.

Від відповідача: ОСОБА_3- довіреність від 16.12.2014р. , ОСОБА_4 згідно довіреності від 01.02.2016р.

Від третьої особи: ДП «Маккенлі» - ОСОБА_5- довіреність від 14.01.2015р.

Від третьої особи: ТОВ «Блек сі партнерс» - ОСОБА_6- директор, ОСОБА_7 згідно довіреності від 01.04.2015р.

В засіданні брали участь:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: ОСОБА_4 згідно довіреності від 01.02.2016р.

Від третьої особи (ДП "Маккенлі"): не з`явився;

Від третьої особи (ТОВ "Блек сі партнерс"): не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк „Порто-Франко в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ АБ „Порто-Франко (далі - ПАТ АБ „Порто-Франко), звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (даліТОВ) „Нотлексінвест про застосування наслідків недійсності нікчемного договору реєстровий №506 про розірвання (відмову) від Іпотечного договору від 14.03.2014р., посвідченого ОСОБА_8, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 28.04.2012р. за реєстровим №1025 , повернувши сторони у первісний стан. Крім того, позивач просить суд визначити спосіб виконання рішення суду, встановивши, що зазначене рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження у виді заборони на наступний обєкт: майнові права , які випливають з Договору купівлі-продажу майнових прав №3/м від 03.04.2012р., укладеного між ДП „Маккенлі та Іпотекодавцем , згідно якого Іпотекодавець за рахунок власних коштів фінансує, а ДП „Маккенлі здійснює будівництво житлового приміщення (квартири) під будівельним №3 на мансардному поверсі , орієнтовною загальною площею 66,9 кв.м, у житловому будинку за адресою: Одеська обл.., Комінтернівський р-н, с.Фонтанка, вул..Центральна , буд..25, корпус 4.

Представники позивача позовну заяву підтримують, наполягають на її задоволенні.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою суду про порушення провадження у справ від 25.03.2015р. залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Дочірнє підприємство (далі-ДП) „Маккенлі. Зазначена третя особа вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з мотивів, викладених у поясненнях по справі.

Ухвалою суду від 02.06.2015р. залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) „Блек сі партнерс. Зазначена третя особа вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з мотивів, викладених у поясненнях по справі.

Ухвалою суду від 02.06.2015р. справу призначено до колегіального розгляду. Розпорядженням керівника апарату суду від 02.06. 2015р. призначено автоматичний розподіл справи для визначення складу колегії сулу по розгляду справи №916/1247/15-г, за результатами якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Рога Н.В., суддя Цісельський О.В., суддя Волков Р.В. Ухвалою суду від 02.06.2015р. справу прийнято до колегіального розгляду у такому складі суду.

Розпорядженням керівника апарату суду від 07.08.2015р. „Щодо автоматичної зміни складу колегії суддів , у звязку із перебуванням члена колегії судді Волкова Р.В. на лікарняному, призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/1247/15-г , за результатами якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Рога Н.В., суддя Цісельський О.В., суддя Панченко О.Л. Ухвалою суду від 07.08.2015р. справу прийнято до колегіального розгляду у такому складі суду.

Розпорядженням керівника апарату суду від 01.10.2015р. „Щодо автоматичної зміни складу колегії суддів , у звязку із перебуванням члена колегії судді Панченко О.Л. на лікарняному, призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/1247/15-г , за результатами якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Рога Н.В., суддя Цісельський О.В., суддя Волков Р.В. Ухвалою суду від 01.10.2015р. справу прийнято до колегіального розгляду у такому складі суду.

Ухвалою суду від 26.11.2015р. судом задоволено клопотання ПАТ АБ „Порто-Франко та зупинено провадження у справі №916/1247/15-г до розгляду Київським апеляційним господарським судом справи №910/27914/14 . Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.07.2016р. провадження у справі №916/1247/15-г поновлено.

Розпорядженням в.о керівника апарату суду від 30.08.2016р. „Щодо автоматичної зміни складу колегії суддів , у звязку із перебуванням члена колегії судді Волкова Р.В. на лікарняному та перебуванням судді Ццісельського О.В. у відпустці , призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/1247/15-г , за результатами якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Рога Н.В., суддя Мостепаненко Ю.І., суддя Степанова Л.В. Ухвалою суду від 30.08.2016р. справу прийнято до колегіального розгляду у такому складі суду.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

20 грудня 2011р. між ПАТ АБ „Порто-Франко (Банк) та ТОВ „Нотлексінвест (Позичальник) був укладений Кредитний договір (відзивна реверсивна кредитна лінія) №573/1-11 , згідно якого Банк на умовах цього Договору надає Позичальнику кредит у вигляді відзивної реверсивної кредитної лінії з лімітом в сумі 8 285 000 грн. на строк з 20.12.2011р. по 19.12.2012р. зі сплатою 20% річних для здійснення поточної діяльності. Позичальник зобовязується належним чином використати та повернути Банку кредит , сплатити проценти за користування кредитом, комісії відповідно до умов Договору та тарифів Банку, а також виконати всі зобовязання в порядку та строки , визначені Договором. Додатковою угодою №1 від 23.04.2012р. до Кредитного договору (відзивна реверсивна кредитна лінія) №573/1-11 від 20.12.2011р. розмір ліміту було збільшено до 14 000 000 грн. Додатковою угодою №2 від 13.07.2012р. до Кредитного договору (відзивна реверсивна кредитна лінія) №573/1-11 від 20.12.2011р. розмір ліміту було збільшено до 15 650 000 грн. Додатковою угодою №3 від 19.07.2012р. до Кредитного договору (відзивна реверсивна кредитна лінія) №573/1-11 від 20.12.2011р. розмір ліміту було збільшено до 18 150 000 грн. Додатковою угодою №4 від 24.07.2012р. до Кредитного договору (відзивна реверсивна кредитна лінія) №573/1-11 від 20.12.2011р. розмір ліміту було збільшено до 19 000 000 грн. Додатковою угодою №5 від 19.12.2012р. до Кредитного договору (відзивна реверсивна кредитна лінія) №573/1-11 від 20.12.2011р. розмір ліміту було збільшено до 22 000 000 грн. на строк з 20.12.2011р. по 17.05.2013р. . Крім того, сторони домовилися, що оплата процентів здійснюється щомісячно в період з 1 по 25 число місяця, що слідує за звітним і при повному погашенні кредиту, від суми фактичної заборгованості по кредиту на рахунок Позичальника , відкритий в АБ „Порто-Франко . Додатковою угодою №6 від 17.05.2013р. до Кредитного договору (відзивна реверсивна кредитна лінія) №573/1-11 від 20.12.2011р. було змінено строк надання кредиту, а саме: з 20.12.2011р. по 18.11.2013р. Додатковою угодою №8 від 01.07.2013р. до Кредитного договору (відзивна реверсивна кредитна лінія) №573/1-11 від 20.12.2011р. було змінено розмір відсотків за користування кредитом на 12%. Додатковою угодою №9 від 18.11.2013р. до Кредитного договору (відзивна реверсивна кредитна лінія) №573/1-11 від 20.12.2011р. було змінено строк надання кредиту, а саме: з 20.12.2011р. по 18.03.2014р. Додатковою угодою №10 від 30.12.2013р. до Кредитного договору (відзивна реверсивна кредитна лінія) №573/1-11 від 20.12.2011р. пункт 1.1 Договору було викладено у новій редакції . Додатковою угодою №11 від 01.07.2013р. до Кредитного договору (відзивна реверсивна кредитна лінія) №573/1-11 від 20.12.2011р. було змінено розмір відсотків за користування кредитом на 22%. Додатковою угодою №12 від 18.06.2014р. до Кредитного договору (відзивна реверсивна кредитна лінія) №573/1-11 від 20.12.2011р. було змінено строк надання кредиту, а саме: з 20.12.2011р. по 17.07.2014р. Додатковою угодою №13 від 17.07.2014р. до Кредитного договору (відзивна реверсивна кредитна лінія) №573/1-11 від 20.12.2011р. пункт 1.1 Договору було викладено у новій редакції .

28 квітня 2012р. між ПАТ АБ „Порто-Франко (Іпотекодержатель) та ТОВ „Нотлексінвест (Іпотекодавець) , з метою забезпечення вимоги Іпотекодержателя за Кредитним договором (відзивна реверсивна кредитна лінія) №573/1-11 від 20.12.2011р. та додаткових угод до нього, стосовно повернення Іпотекодержателю грошових коштів (кредит) в сумі, передбаченої Кредитним договором , був укладений Іпотечний договір , предметом іпотеки за яким є всі майнові права Іпотекодавця , які існують на момент укладання цього Договору , які випливають з договору купівлі-продажу майнових прав №3/м від 03.04.2012р., укладеного між ДП „Маккенлі та Іпотекодавцем , згідно якого Іпотекодавець за рахунок своїх коштів фінансує, а ДП „Маккенлі здійснює будівництво житлового приміщення під будівельним №3 на мансардному поверсі , орієнтовною площею 66,9 кв.м, у житловому будинку за адресою: Одеська обл.., Комінтернівський р-н, с.Фонтанка, вул..Центральна , буд..25, корпус 4, та стане власністю Іпотекодавця після відбудування будинку , а саме: з моменту отримання Іпотекодавцем свідоцтва про право власності на зазначене нежитлове приміщення та його державної реєстрації.

14 березня 2014р. між ПАТ АБ „Порто-Франко (Іпотекодержатель) та ТОВ „Нотлексінвест (Іпотекодавець/ Боржник) був укладений Договір про розірвання (відмову) від Іпотечного договору , посвідченого ОСОБА_8, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 28.04.2012р. за реєстровим №1025, згідно якого у відповідності зі ст..214 п.2 Цивільного кодексу України сторони дійшли згоди розірвати (відмовитись) від Іпотечного договору , посвідченого ОСОБА_8, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 28.04.2012р. за реєстровим №1025. Сторони домовились , що відмовляючись (розриваючи) Іпотечний договір вони свідчать про відсутність будь-яких претензій один до одного з питань, повязаних з виконанням своїх обовязків за вищезазначеним Іпотечним договором. Договір посвідчений нотаріально ОСОБА_8, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований у реєстрі за №506.

Позивач у справі зазначає, що згідно з постановою правління Національного банку України від 30.01.2015 р. № 67 „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ АБ „Порто-Франко виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 30.01.2015 р. № 19 „Про початок процедури ліквідації АБ „Порто-Франко та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ АБ „Порто-Франко та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АБ „Порто-Франко ОСОБА_9 строком на 1 рік з 30.01.2015 р. по 29.01.2016 р. включно. До цього в ПАТ АБ „Порто-Франко з 29.09.2014р. було встановлено тимчасову адміністрацію.

Позивач зазначає, що після прийняття рішення про введення в банк тимчасової адміністрації його діяльність регулюється спеціальним Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, яким встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до п.п.1 та 9 ч.1 ст.48 зазначеного Закону Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення , зокрема, виконує повноваження органів управління банку; виконує повноваження, які визначені ч.2 ст.37 цього Закону. Згідно ж п.4 ч.2 ст.37 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. Відповідно до ч.2 ст.38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Уповноважена особа Фонду зобовязана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.

Позивач зазначив, що в ході перевірки Уповноваженою особою Фонду наявних правочинів було виявлено ознаки нікчемності Договору про розірвання (відмову) від Іпотечного договору , посвідченого ОСОБА_8, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 28.04.2012р. за реєстровим №1025. Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АБ „Порто-Франко від 17.11.2014 р. № 52 визнано нікчемним зазначений Договір про розірвання (відмову) від Іпотечного договору, що був укладений 14.03.2014р. та посвідчений нотаріально ОСОБА_8, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований у реєстрі за №506.

Позивач зазначає, що відповідно до п.1 ч.3 ст.38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними , зокрема, з тих підстав, що банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог. У даному випадку нікчемність правочину полягає в тому, що Банк, уклавши Договір про розірвання (відмову) від Іпотечного договору , відмовився від власних майнових прав, що передбачені Іпотечним договором , який , в свою чергу, забезпечував вимоги банку за Кредитним договором (відзивна реверсивна кредитна лінія) №573/1-11 від 20.12.2011р. Станом на 16.03.2015р. Іпотекодавець має заборгованість перед ПАТ АБ „Порто-Франко у сумі 26 314 766 грн. 86 коп.

Позивач також зазначив, що відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009р. „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними „ у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Крім того, позивач звернув увагу суду на те, що укладений 16.08.2014р. між ПАТ АБ „Порто-Франко (Клієнт) та ТОВ „Фінансова компанія „ТОП ФІНАНС (Фактор) Договір факторингу №1 має всі ознаки нікчемності, визнаний нікчемним згідно наказу Тимчасової адміністрації ПАТ АБ „Порто-Франко №52 від 17.11.2014р., та наявне рішення господарського суду міста Києва від 28.07.2015р., яким визнано недійсним Договір факторингу №1.

У звязку із неможливістю повернення записів до Єдиного реєстру обтяжень речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру іпотек у звязку з закриттям доступів до цих Реєстрів в частині внесення змін або скасування записів в них, позивач вважає за необхідне звернутися до суду з даним позовом про встановлення способу виконання рішення суду шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З урахуванням зазначеного , позивач просить суд застосувати наслідки недійсності нікчемного Договору (реєстровий №506) про розірвання (відмову) від Іпотечного договору від 14.03.2014р., посвідченого ОСОБА_8, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 28.04.2012р. за реєстровим №1025 , повернувши сторони у первісний стан. Визначити спосіб виконання рішення суду, встановивши, що зазначене рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження у виді заборони на наступний обєкт: майнові права , які випливають з Договору купівлі-продажу майнових прав №3/м від 03.04.2012р., укладеного між ДП „Маккенлі та Іпотекодавцем , згідно якого Іпотекодавець за рахунок власних коштів фінансує, а ДП „Маккенлі здійснює будівництво житлового приміщення (квартири) під будівельним №8 на мансардному поверсі , орієнтовною загальною площею 66,9 кв.м, у житловому будинку за адресою: Одеська обл.., Комінтернівський р-н, с.Фонтанка, вул..Центральна , буд..25, корпус 4.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що господарський договір може бути визнаний недійсним за наявності двох умов: порушення ним прав та/або охоронюваних законом інтересів позивача, та за наявністю передбачених законом підстав для визнання договору недійсним.

На думку відповідача, Договір про розірвання (відмову) від Іпотечного договору, посвідчений нотаріально ОСОБА_8, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований у реєстрі за №506, не порушує прав позивача та/або охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки наявність обставин, підтверджуючих зворотнє, позивачем не підтверджена та прямо випливає із вимог ст..38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідач також зазначає, що під час укладання Договору про розірвання (відмову) від Іпотечного договору сторони досягли взаємної згоди щодо всіх істотних умов та він був укладений у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст..627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору , виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту , вимог розумності та справедливості.

Відповідач також зауважив, що згідно ст..58 Конституції України та ст..5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За таких обставин, на думку відповідача, у даному випадку не підлягають застосуванню положення ч.3 ст.38 „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, в редакції Закону України від 04.07.2014р. №1586-УІІ, яка набрала чинності після вчинення спірного правочину.

Третя особа ДП „Маккенлі повністю підтримує позицію відповідача у справі . Крім того, третя особа вважає, що позовна заява у даній справі не повязана зі здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації ПАТ АБ „Порто-Франко , у звязку з чим позивач мав сплатити судовий збір при подачі даного позову.

Третя особа ТОВ „Блек сі партнерс проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що 16.08.2014р. між ПАТ АБ „Порто-Франко (Клієнт) та ТОВ „Фінансова компанія „ТОП ФІНАНС (Фактор) був укладений Договір факторингу №1, згідно якого Клієнт зобовязався передати у власність Фактору , а Фактор прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Клієнта на умовах, визначених цим Договором. Зокрема, згідно п.9 додатку №1 до зазначеного Договору факторингу ПАТ АБ „Порто-Франко відступив ТОВ „Фінансова компанія „ТОП ФІНАНС право вимоги по Кредитному договору (відзивна реверсивна кредитна лінія) №573/1-11 від 20.12.2011р. Згідно з п.1.4 зазначеного Договору факторингу одночасно з відступленням прав вимоги до Фактора переходять усі права банка за усіма договорами забезпечення. Згідно п.3.1 та п.3.2 Договору факторингу №1 права вимоги переходять від Клієнта до Фактора на дату відступлення та засвідчуються актом приймання-передачі вимоги.

Третя особа вважає, що заміна кредитора - ПАТ АБ „Порто-Франко на ТОВ „Фінансова компанія „ТОП ФІНАНС здійснена в силу закону , що не потребувало згоди боржника (позичальника) щодо укладання договору факторингу.

У подальшому, 26.08.2014р. між ТОВ „Фінансова компанія „ТОП ФІНАНС та ТОВ „Блек сі партнерс був укладений договір про відступлення права вимоги , згідно якого ТОВ „Блек сі партнерс отримало право вимагати від боржників, зазначених у основному договорі ( Договорі факторингу №1 від 16.08.2014р.) належного виконання зобовязань за первинними договорами та договорами забезпечення, набуло замість ТОВ „Фінансова компанія „ТОП ФІНАНС усіх прав та обовязків за Договором факторингу №1 , у тому числі і щодо стягнення заборгованості , яка виникла станом на 16.08.2014р.

Крім того, 02.09.2014р. між ТОВ „Фінансова компанія „ТОП ФІНАНС та ТОВ „Блек сі партнерс був укладений договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором.

За таких обставин, третя особа вважає, що станом на даний час у ПАТ АБ „Порто-Франко відсутнє право вимоги щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором (відзивна реверсивна кредитна лінія) №573/1-11 від 20.12.2011р., у звязку з чим даний позов є безпідставним.

Третя особа - ТОВ „Блек сі партнерс також підтримує заперечення на позов, надані відповідачем у справі.

Дослідивши матеріали справи, на підставі норм чинного законодавства , суд дійшов наступних висновків:

За статтею 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 Цивільного кодексу України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Нікчемний правочин є недійсним у силу прямої вказівки закону за фактом наявності певної умови (обставини). Натомість оспорюваний правочин Цивільний кодекс України імперативно не визнає недійсним, допускаючи можливість визнання його таким у судовому порядку за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи, якщо в результаті судового розгляду буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину у порядку, передбаченому процесуальним законом. При цьому оспорюваний правочин є вчиненим, породжує юридично значущі наслідки, обумовлені ним, й у силу презумпції правомірності правочину за ст..204 Цивільного кодексу України вважається правомірним, якщо не буде визнаний судом недійсним.

Таким чином при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Згідно з постановою правління Національного банку України від 30.01.2015 р. № 67 „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ АБ „Порто-Франко виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 30.01.2015 р. № 19 „Про початок процедури ліквідації АБ „Порто-Франко та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ АБ „Порто-Франко та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АБ „Порто-Франко ОСОБА_9 строком на 1 рік з 30.01.2015 р. по 29.01.2016 р. включно. До цього в ПАТ АБ „Порто-Франко з 29.09.2014р. було встановлено тимчасову адміністрацію. Отже, після прийняття рішення про введення в банк тимчасової адміністрації діяльність банку регулюється спеціальним Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, яким встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту).

З рахуванням положень ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб у редакції закону, що набрала чинності 04.07.2014р., уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

У відповідності до ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб у редакції закону, що набрала чинності 04.07.2014р., правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, в разі якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог. В таких випадках, у відповідності до ч. 4 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів та вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами.

Як було встановлено судом, в ході перевірки уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було виявлено ознаки нікчемності Договору про розірвання (відмову) від іпотечного договору, укладеного 14.03.2014 р. Відповідно, наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АБ „ПОРТО-ФРАНКО від 17.11.2014 р. № 52 договір про розірвання (відмову) від іпотечного договору, укладений 14.03.2014 р. віднесено до переліку нікчемних договорів на підставі п.1 ч.3 ст.38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, у звязку з відмовою банку від власних майнових прав, що передбачені іпотечним договором від 28 квітня 2012р.

За матеріалами справи, позивачем при обґрунтуванні підстав позову та уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при віднесенні договору про розірвання (відмову) від іпотечного договору, укладеного 14.03.2014 р. до переліку нікчемних договорів було застосовано положення ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб у редакції закону, що набрала чинності 04.07.2014р., яка не діяла при укладенні договору 14.03.2014 р.

За приписами ч. ч. 2,3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб у редакції закону, що діяла у момент виникнення спірних правовідносин, протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають одному з таких критеріїв: договори, за якими було або має бути здійснено відчуження (або передача в користування) майна банку на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій; договори про здійснення кредитних операцій, які передбачають надання клієнту пільг і які банк не уклав би за звичайних ринкових умов; договори про здійснення кредитних операцій та інші господарські договори, що мають на меті штучне виведення активів банку внаслідок шахрайських дій та зловмисних намірів; договори, що передбачають платіж чи операцію з майном з метою надання пільг окремим кредиторам банку; договори (правочини) з пов'язаною особою банку, якщо така операція не відповідає вимогам законодавства України або загрожує інтересам вкладників і кредиторів банку; господарські операції, де оплата значно перевищує реальну вартість товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком. Договори, зазначені в частині другій цієї статті, є нікчемними. Уповноважена особа Фонду зобов'язана вжити заходів для витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами, а також має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Тобто, на момент укладення спірного Договору від 14.03.2014 р. про розірвання (відмову) від іпотечного договору діючою редакцією статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб до переліку нікчемних договорів не відносились договори за якими здійснювалась відмова банком від власних майнових вимог.

Слід також зауважити, що Договір від 14.03.2014 р. про розірвання (відмову) від іпотечного договору є оспорюваним правочином, оскільки позивач фактично не визнає його дійсність. Однак, вимоги позивача в межах даного спору направлені не на визнання Договору від 14.03.2014 р. про розірвання (відмову) від іпотечного договору недійсним, а на застосування наслідків нікчемного правочину. З огляду на вищевикладене, на думку суду, позивачем було невірно обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів, що виключає правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог.

Як передбачено абзацом другим статті 1 Закону України „Про іпотеку іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Основне зобов'язання, відповідно до абзацу четвертого вказаної статті - це зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

За змістом абзаців третього та четвертого статті 3 Закону „Про іпотеку - предметом іпотеки можу бути майнові права на обєкт незавершеного будівництва та нею може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Абзацами 5, 6 статті 3 Закону України „Про іпотеку встановлено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Крім того, при посиланні у якості підстави для задоволення позовних вимог на відмову ПАТ АБ „Порто-Франко від своїх майнових вимог за іпотечним договором від 28 квітня 2012р. на спірний Договір від 14.03.2014 р. про розірвання (відмову) від іпотечного договору, на думку суду, позивачем не було враховано те, що за умовами додаткової угоди №13 від 17.07.2014р. до основного кредитного договору №573/1-11 від 20.12.2011р. повернення кредитних коштів повинно було відбутись до 15.08.2014р., відповідно на момент укладення Договору від 14.03.2014 р. про розірвання (відмову) від іпотечного договору, строк виконання основного зобовязання не настав і банком не здійснювались заходи направлені на задоволення своїх вимог за основним зобовязанням за рахунок предмета договору іпотеки, що в свою чергу виключає наявність майнових вимог банку до ТОВ „НОТЛЕКСІНВЕСТ за іпотечним договором станом на момент укладення Договору від 14.03.2014 р. про розірвання (відмову) від іпотечного договору. Отже, на думку суду, посилання представників позивача на неправомірну відмову банку від власних майнових вимог при укладенні Договору від 14.03.2014 р. про розірвання (відмову) від іпотечного договору, спростовується фактичними обставинами справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк „Порто-Франко в особі в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк „Порто-Франко - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили протягом після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги рішення. якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10 жовтня 2016р.

Головуючий суддя Рога Н.В.

Суддя Мостепаненко Ю.І.

Суддя Степанова Л.В.