УХВАЛА

12.10.2016Справа № 926/2271/16
За позовом Публічного акціонерного товариства «УКРІНКОМ»

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання договору іпотеки № 116 від 09.02.2016 недійсним.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Костриця Т.А. (представник за довіреністю);

від відповідача - Герасименко Т.В., Цуканова С.Г. (представники за довіреностями).

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про визнання недійсним договору іпотеки №116 від 09.08.2016, зареєстрованого приватним нотаріусом Соколовим О.Є., укладеним між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк» (УКРІНКОМ) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білої І.В., предмет іпотеки - нежилий будинок, загальною площею 1568 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Чернівці, вул. Головна, 89.

Від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшов зустрічний позов про стягнення з Публічного акціонерного товариства «УКРІНКОМ» заборгованості за договором цільової позики № 42 від 01.02.2016 в сумі 903768173,56 грн., виконання зобов'язань за яким часткового забезпечувались спірним договором іпотеки №116 від 09.08.2016.

Дослідивши відповідність поданого зустрічного позову вимогам ст.ст. 54-58, 60 ГПК України, суд встановив, що, хоча договір цільової позики № 42 від 01.02.2016 та договір іпотеки №116 від 09.08.2016 є пов'язаними правочинами, як основний договір та догові забезпечення, проте поданий зустрічний позов не є взаємно пов'язаним з первісним позовом, оскільки вимоги первісного позову ґрунтуються на твердженні Позивача про відсутність у особи, яка підписала договір іпотеки, відповідних на це повноважень, а вимоги зустрічного позову ґрунтуються на твердженні Відповідача, про невиконання Позивачем, як боржником, умов договору позики щодо повернення позики та сплати процентів.

Тобто, хоча договори є пов'язаними (основний та забезпечувальний догові), проте вимоги первісного позову випливають лише з договору забезпечення та тверджень про допущені порушення при його укладенні, а вимоги зустрічного позову випливають лише з основного договору та тверджень про наявність у особи зобов'язань його виконувати і порушення таких зобов'язань. Таким чином, вимоги первісного за зустрічного позовів не пов'язані між собою, оскільки випливають з тверджень про наявність порушень при укладенні та про факти невиконань щодо кожного договору окремо.

Позаяк судом встановлена невідповідність поданого зустрічного позову вимогами щодо його «зустрічності» по відношенню до первісного позову, як того вимагає ст. 60 ГПК України, то даний позов судом не приймається і повертається заявнику як такий, що не є зустрічним позовом у межах даного спору у справі №926/2271/16.

За приписами ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та на підставі заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, поданої до суду 12.10.2016, сплачена сума судового збору повертається йому у зв'язку з поверненням зустрічного позову.

Керуючись ст. 60 ГПК України, п. 3 ст. 63 ГПК України та ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

Зустрічну позовну заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (вх. 18661/16 від 11.10.2016) повернути заявнику без розгляду.

На підставі даної ухвали повернути Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17; ідентифікаційний код 21708016) з Державного бюджету України 206700 (двісті шість тисяч сімсот) грн., сплачених платіжним дорученням № 4140 від 10.10.2016.

Ухвала набирає чинності з моменту прийняття та може бути оскаржена у порядку ст. 106 ГПК кодексу України.

Суддя Р.Б. Сташків