ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.10.16р. Справа № 904/7810/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЗАВОД "ТРІБО", м. Біла Церква, Київська область

до Публічного акціонерного товариства "МАРГАНЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", м. Марганець, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 28 184,68 грн. за договором поставки

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник - дов. № 33/163 від 05.09.2016р.

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЗАВОД "ТРІБО" звернулось до господарського суду з позовом в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "МАРГАНЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" суму основного боргу у розмірі 28 184,68 грн. за договором поставки № 388 від 16.09.2014р.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором щодо своєчасної та повної оплати вартості поставленого товару.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив, у відзиві на позов зазначив, що позивач на момент звернення з позовом до суду не надав відповідачу оригінали рахунків фактур для оплати вартості товару, отже у відповідача не виникло обовязку по сплаті залишку вартості товару.

Ухвалою суду від 26.09.2016р. розгляд справи відкладався на 10.10.2016р.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не подавалось.

У судовому засіданні 10.10.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.09.2014р. між Публічним акціонерним товариством "МАРГАНЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" (далі відповідач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЗАВОД "ТРІБО" (далі позивач, постачальник) був укладений договір поставки № 388 (далі - Договір).

Постачальник зобовязується поставити (передати у власність) покупцеві товар у відповідності до специфікацій (додатків) до цього договору, а покупець прийняти поставлений товар та оплатити його вартість в порядку і на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору ціна товару, який підлягає поставці за цим договором, узгоджується сторонами у відповідних специфікаціях на поставку товару.

Порядок оплати товару та форма розрахунків вказуються сторонами в специфікаціях до цього договору (п. 2.6. Договору).

Пунктом 2.7. Договору встановлено, що оплата товару здійснюється покупцем у безготівковій формі, в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

У випадку, якщо сторони в специфікації встановили термін оплати після моменту поставки, покупець проводить оплату за товар після надання постачальником всіх документів, які підлягають наданню покупцю в обовязковому порядку відповідно до умов цього договору. При простроченні надання таких документів термін оплати збільшується на термін прострочення надання документів (п. 2.8. Договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2015р., в частині гарантійних зобовязань постачальника протягом усього гарантійного строку на товар (п. 10.1 Договору).

На виконання умов договору сторонами підписано специфікації №4 від 02.10.2015р. та № 5 від 02.10.2015р. (а.с. 29, 30).

Згідно п. 4. Специфікації № 4 від 02.10.2015р. розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 60 календарних днів з моменту передачі права власності на товар. В день відвантаження товару постачальник надає покупцю сертифікат якості, накладну, електронну податкову накладну, відповідно до вимог чинного законодавства. У видатковій накладній постачальник зобовязаний вказати номер і дату договору. В товарно-транспортній накладній постачальник зобовязується вказати вантажовідправника, вантажоодержувача, номер і дату видаткової накладної або вказати найменування товару.

Відповідно до абзацу 1 п. 4 Специфікації №5 від 02.10.2015р. розрахунок за поставлений товар здійснюється гарантованим платежом з датою виконання на 60 календарний день з моменту передачі права власності на товар покупцю, на підставі акта приймання-передачі, рахунку, накладної із зазначеним номером договору поставки; документів на перевезення товару, із зазначенням вантажовідправника, вантажоодержувача, в особі ПАТ «Марганецький ГЗК», номеру видаткової в якій указаний перелік товару що перевозиться та його дата та податкової накладної, оформленої згідно до умов договору.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання за Договором в повному обсязі, здійснив поставку товару на загальну суму 28 184,68 грн., що підтверджується видатковими накладними №2118 від 09.10.2015р. та № 2224 від 27.10.2015р. (а.с. 31,32), які підписані представниками сторін без заперечень та вантажними деклараціями (а.с. 35).

Позивач відповідачеві виставив рахунки на оплату № 2452 від 09.10.2015р. на суму 26 511,42 грн. та № 2556 від 26.10.2015р. на суму 1 673,26 грн. (а.с. 33, 34).

Враховуючи, що відповідач за отриманий товар не розрахувався у нього виникла заборгованість у сумі 28 184,68 грн., що і стало причиною звернення позивача з позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд прийшов до висновку про задоволення спору на підставі наступного.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, а саме цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі суд кваліфікує як взаємовідносини, що випливають із договору поставки, згідно якого та в силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивачем на адресу відповідача направлялась претензія № 33/935 від 29.04.2016р., в якій позивач просив сплатити заборгованість у сумі 28 184,68 грн. (а.с. 36).

Претензія отримана відповідачем 05.05.2016р., що підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 37).

Крім того, позивачем неодноразово на адресу відповідача направлялись листи з вимогою оплати суму боргу (а.с. 38-43).

Відповідач відповіді на претензію та листи не надав, суму боргу не оплатив.

Заперечення відповідача стосовно ненадання позивачем рахунків на оплату судом не приймаються з наступних підстав.

Специфікаціями № 4 та № 5 сторони узгодили що оплата за товар повинна бути здійснена протягом 60 календарних днів ( на 60 календарний день відповідно) з моменту передачі права власності на товар продавцю.

Пунктом 3.5. Договору встановлено, що право власності на товар та ризики його загибелі переходять від постачальника до покупця з моменту поставки товару відповідно до правил, встановлених п. 3.4. договору

Відповідно до приписів п.3.4. Договору датою поставки товару є:

- дата передачі товару постачальником покупцеві, яка зазначена в підписаній обома сторонами видатковій накладній, товарно-транспортній накладній;

- дата передачі товару згідно залізничної накладної постачальником органу залізничного транспорту при поставці товару на умовах FCA, СРТ - станція відправлення;

- дата отримання товару згідно залізничної накладної покупцем від органу залізничного транспорту при поставці товару на умовах DDР, DDU - станція призначення.

Отже, враховуючи, що товар відповідачем отримано без заперечень, доказів звернення до позивача з вимогами про надання рахунків-фактур до відзиву не надано, відповідач був зобовязаний оплатити за отриманий товар в строки, встановлені Договором.

Крім того, слід зазначити, що хоча умовами Договору й передбачено оплату товару на підставі виставлених рахунків, однак, відповідно до ст.265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти цей товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Тобто, відсутність рахунків не є обставиною, яка звільняє відповідача від обовязку оплатити отриманий товар, оскільки разом з товаром Відповідачем отримані видаткові накладні, в яких визначено вартість отриманого товару (а.с. 31, 32).

При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України (Інформаційний лист ВГСУ від 17.07.12р. № 01-06/928/1012).

Зазначений висновок також підтверджується постановою Вищого господарського суду України від 21.04.2011 у справі № 9/252-10.

Крім того, слід зазначити, що рахунок є документом, який містить лише платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною обставиною у розумінні ст.212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст.613 Цивільного кодексу України, а тому наявність або відсутність рахунку на оплату не звільняє відповідача від обов'язку оплатити у визначений договором строк отриманий товар.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Виходячи з положень ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З врахуванням викладеного, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем, у звязку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірі 28 184,68 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 87, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "МАРГАНЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» (53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул.. Радянська, буд. 62, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЗАВОД "ТРІБО" (09108, Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського, 95, ) 28 184,68 грн. (двадцять вісім тисяч сто вісімдесят чотири грн. 68 коп.) - основного боргу, 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) - витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ, після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 13.10.2016р.

Суддя ОСОБА_2