ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2016 р.Справа № 923/314/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Гладишевої Т.Я., Лисенко В.А.,

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представників учасників процесу:

від прокуратури - Пуляєва І.В., посвідчення № 006314, дата видачі : 26.09.12;

від позивача 2- Прокопенко А.М., довіреність № 01-28/672, дата видачі : 11.04.16; Парасочкіної К.В., довіреність № 01-28/1701, дата видачі : 13.09.16;

від Кабінету Міністрів України - Саламатіної В.В., довіреності: 907/9/32-15 від 28.12.15р. та № 03-39/71від 06.01.16р.;

від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_6, довіреність №36, дата видачі : 19.01.15 від ОСОБА_7;

ОСОБА_8;

ОСОБА_9, довіреності: №633, дата видачі: 18.08.14 від ОСОБА_8; №1200, дата видачі : 07.06.16 від ОСОБА_10.4 №613, дата видачі : 13.06.16 від ОСОБА_11;

ОСОБА_12, довіреності: № 633, дата видачі : 18.08.14 від ОСОБА_8; №408, дата видачі : 12.04.16 від ОСОБА_7; №613, дата видачі : 13.06.16 від ОСОБА_11;

/позивач 1, відповідач та решта третіх осіб на боці відповідача не використали законного права на участь у судовому засіданні, хоча про час та місце його проведення повідомлений належним чином (див. - рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 12.08.2016/,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7, м.Київ

на рішення господарського суду Херсонської області від 30.06.2016р.

по справі № 923/314/16

за позовом Заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі

- Міністерства освіти і науки України, м.Київ;

- Херсонського державного університету, м.Херсон

до Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Кабінету Міністрів України, м.Київ

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- ОСОБА_7;

- ОСОБА_10, м.Херсон;

- ОСОБА_13, м.Херсон;

- ОСОБА_8, м.Миколаїв;

- Фізичної особи-підприємця ОСОБА_11, м.Херсон;

- ОСОБА_14, м.Херсон;

- ОСОБА_15, м.Херсон;

- ОСОБА_16, м.Херсон;

про визнання недійсним та скасування рішення

/повна фіксація судового процесу здійснювалась відповідно до ст. 129 Конституції України та ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України/,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016р. заступник прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України та Херсонського державного університету звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовом до Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Кабінету Міністрів України про визнання недійсним та скасування п. 1 рішення Лазурненської селищної ради від 18.12.2003 р. за № 237 "Про припинення права постійного користування земельної ділянки СОТ "Буревісник" та надання дозволу на виготовлення технічної документації по складанню Державного акту постійного користування земельної ділянки Херсонському державному університету".

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор послався на те, що 18.12.2003р. Лазурненською селищною радою Скадовського району Херсонської області з перевищенням наданих їй повноважень та у непередбачений законом спосіб у порушення с.14 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 84, 141, 142 ЗК України (в редакції станом на 15.10.2003р.) прийнято оспорюване рішення, п. 1 якого за заявою неповноважної особи припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 5,25 га Херсонському педагогічному інституту ім. Н.К. Крупської під розміщення спортивно-оздоровчого табору "Буревісник" у зв'язку зі зміною статусу учбового закладу. Такі дії селищної ради є незаконними та порушують права правонаступника означеного учбового закладу, яким є Херсонський державний університет.

Міністерство освіти і науки України та Херсонський державний університет позовні вимоги прокурора підтримали, оскільки вважають їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Ухвалами Господарського суду Херсонської області від 11.05.2016р., від 13.05.2016р. та від 25.05.2016р залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_8, фізичну особу-підприємця ОСОБА_11 ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16

Рішенням господарського суду Херсонської області від 30.06.2016р. (суддя Сулімовська М.Б.) позов задоволено, визнано недійсним та скасовано п.1 рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 18.12.2003р. №237 "Про припинення права постійного користування земельної ділянки СОТ "Буревісник" та надання дозволу на виготовлення технічної документації по складанню Державного акту постійного користування земельної ділянки Херсонському державному університету" з підстав, зазначених в позові.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_7 звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій стверджує, що оскаржуване рішення прийняте судом з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та з не повним з'ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення спору та просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову заступника прокурора Херсонської області.

На думку ОСОБА_7 висновок суду про те, що Херсонський державний університет та Херсонський педагогічний інститут ім. Н.К. Крупської є однією і тією ж юридичною особою не відповідає дійсності та не ґрунтується на вимогах закону. Означене скаржник обґрунтовує постановою КМУ "Про створення Херсонського державного педагогічного університету" від 25.05.1998р. за №774, в якій зазначено, що Херсонський державний педагогічний університет створюється на базі Херсонського педагогічного інституту ім. Н.К. Крупської, який ліквідовується.

Апелянт також вважає, що висновок суду про те, що до Херсонського державного університету перейшло право користування земельною ділянкою площею 5,25га., яка знаходилась у постійному користуванні Херсонського державного педагогічного інституту ім. Н.К. Крупської, є невірним та таким, що не базується на нормах законодавства України.

У доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_7 зазначила, що на її думку Лазурненська селищна рада діяла у межах наданих повноважень, оскільки у відповідності до п. 9 ст. 9 та ст. 27 ЗК України в редакції від 13.03.1992р. у галузі регулювання земельних відносин селищна рада уповноважена вирішувати питання про припинення права власності або користування земельною ділянкою, тому на її думку висновок суду першої інстанції про відсутність у неї повноважень приймати оспорюване рішення не відповідає вимогам законодавства України.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, У відповідності до рішень виконавчого комітету Херсонської обласної Ради депутатів трудящих №232 від 06.04.1965р. і №124 від 26.02.1966р. /т.1 а.с. 55, 56, 136,137/ та розпоряджень Ради Міністрів УРСР №22-р від 01.02.1991р. Херсонському педагогічному інституту ім. Н.К. Крупської було виділено земельну ділянку під розміщення спортивно-оздоровчого табору "Буревісник" загальною площею 5,25 га. 04.06.1996р Скадовською районною радою народних депутатів Херсонському педагогічному інституту ім. Н.К. Крупської видано державний акт на право постійного користування зазначеною земельною ділянкою.

Згідно з постановою КМУ №744 від 25.05.1998р. Херсонський педагогічний інститут ім. Н.К. Крупської реорганізовано у Херсонський державний педагогічний університет, який розпорядженням Кабінету Міністрів України №641-р від 16.11.2002р. було перетворено у Херсонський державний університет, при цьому вносилися зміни в Статут установи тільки щодо назви університету - без його фактичної ліквідації, реорганізації чи зміни напрямку та організаційно-правової форми діяльності.

Той факт, що Херсонський державний університет є правонаступником Херсонського педагогічного інституту ім. Н.К. Крупської неодноразово встановлено чинними судовими актами, зокрема: постановою Скадовського районного суду Херсонської області від 09.01.2014р., ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2014р. у справі №663/1544/13а, рішенням господарського суду Херсонської області від 07.05.2014р. №923/294/14, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 15.07.2014р. у справі №923/294/14, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.12.2013р. у справі №923/953/13 та постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2014р. у справі №923/953/13, отже він не потребує доказування згідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України, якою передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на зазначене суд дійшов вірного висновку, що Херсонський державний університет є постійним землекористувачем земельної ділянки загальною площею 5,25 га за державним актом від 04.06.1996р., який не потребує переоформлення у відповідності до п.6 Перехідних положень Земельного кодексу України, які втратили чинність, як такі, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) на підставі рішення Конституційного Суду №5-рп/2005 від 22.09.2005р.. Відповідно до абзацу 11 п. 5.3 цього рішення стаття 92 Земельного кодексу України не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте в установлених законодавством випадках за станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення.

Право користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому порядку до 01.01.2002р., не втрачається внаслідок його не переоформлення підприємством, яке за новим Земельним кодексом України не є суб'єктом права постійного землекористуванні, а зберігається за ним до приведення прав і обов'язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства як за правонаступником того землекористувача, якому було видано державний акт на право постійного землекористування, що відповідає правовій позиції Верховного суду України, викладеній в постанові Верховного суду України від 26.09.2011р. у цивільній справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Чинадіївської селищної ради.

18.12.2003р. Лазурненською селищною радою Скадовського району Херсонської області прийнято рішення №237 "Про припинення права постійного користування земельної ділянки СОТ "Буревісник" та надання дозволу на виготовлення технічної документації по складанню державного акту постійного користування земельної ділянки Херсонському державному університету", за п. 1 якого припинено право постійного користування земельною ділянкою 5,25 га. Херсонському педагогічному інституту ім. Н.К. Крупської під розміщення спортивно-оздоровчого табору "Буревісник" в зв'язку зі зміною статусу учбового закладу.

Підставою розгляду питання про припинення землекористування на даній сесії Лазурненської селищної ради було клопотання дирекції Спортивно-оздоровчого табору /далі-СОТ/ "Буревісник", який на той час був структурним підрозділом Херсонського державного університету, отже не мав права на вчинення вказаної дії без згоди останнього та Міністерства освіти і науки України, яку отримано не було.

Задовольняючи позов місцевий суд зазначив, що передана у постійне користування земельна ділянка площею 5,25 га Херсонському державному педагогічному інституту ім. Н.К. Крупської під розміщення СОТ "Буревісник" належить до державної власності і перебуває у сфері управління Міністерства освіти і науки України , тому повноваження по розпорядженню нею є компетенцією органів виконавчої влади, а тому рішення щодо припинення права постійного користування вищим учбовим закладом земельною ділянкою могло бути прийнято власником земельної ділянки, тобто державним органом виконавчої влади, а не органом місцевого самоврядування, тому Лазурненська селищна рада не мала повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою державної форми власності.

У своїх доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_7 зазначила, що на її думку Лазурненська селищна рада у відповідності до п. 9 ст. 9 та ст. 27 ЗК України в редакції від 13.03.1992р. у галузі регулювання земельних відносин селищна рада уповноважена вирішувати питання про припинення права власності або користування земельною ділянкою, тому на її думку висновок суду першої інстанції про відсутність у неї повноважень приймати оспорювані рішення не відповідає вимогам законодавства України. Такі доводи є хибними, оскільки на момент прийняття рішення №237 від 18.12.2003р. діяв Земельний кодекс України 2001 року, ст. 12 якого чітко визначено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких не відноситься право розпорядження землями державної власності, тому Лазурненською селищною радою оспорюване рішення прийняте з явним перевищенням законних повноважень.

Згідно приписів ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

У відповідності до ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування.

Згідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Ст. 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду визнає законними вимоги заступника прокурора Херсонської області та зазначає, що вони ґрунтуються на наявних правах позивачів на землю, що були порушені спірним пунктом рішення відповідача, у зв'язку з чим даний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо доводів скаржника стосовно строків позовної давності, то згідно до п. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Ч. 1 ст. 21 ГПК України визначено, що сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Оскільки Лазурненська селищна рада листом від 23.06.2016р. /т.3 а.с.19-20/ відкликала заяву від 21.06.2016р. про застосування строку позовної давності та просила не враховувати правову позицію, викладену у вказаному листі, то суд підставно не застосував строків позовної давності. Заява третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_7 про застосування строку позовної давності, не може бути прийнята судом до уваги в силу приписів п. 3 ст. 267 ЦК України.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду першої інстанції та не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.32-34 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, передбачених ст.104 ГПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та залишає його без змін.

Відповідно із ст.49 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Херсонської області від 30.06.2016 року у справі №923/314/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до ст. 110 ГПК України може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 10.10.16р.

Головуючий суддя Г.П. Разюк

Суддя Т.Я. Гладишева

Суддя В.А. Лисенко