ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2016 р. Справа № 909/632/16

господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк Олександри Вікторівни

секретар судового засідання Павлюк У. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

вул. Назарівська, 3, м.Київ, 01032

в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект"

вул. Жилянська, 108, літ. А,м. Київ,01032

до відповідача: публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод"

вул. Є.Коновальця,229,м. Івано-Франківськ,76014

про стягнення пені за порушення строку поставки товару

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, (довіреність №108/10 від 17.07.15);

від відповідача: ОСОБА_2 - представник, довіреність (№ 20/06-02 від 04.01.16).

ВСТАНОВИВ: ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" звернулося до суду з позовом до ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод", в якому просило стягнути з останнього 9469 грн 20 коп пені за несвоєчасно поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 29.07.16 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі.

05.09.16 від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності.

В судовому засіданні 06.09.16 оголошено перерву до 27.09.16.

23.09.16 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

27.09.16 від відповідача надійшли клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 календарних днів, а також відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 27.09.16 господарський суд Івано-Франківської області продовжив строк розгляду спору на 15 днів, розгляд справи відклав.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, зазначив, що відповідач не поставив в обумовлений договором строк товар, а тому повинен сплатити пеню за прострочення поставки.

Відповідач позов визнав частково, посилаючись на те, що відповідачем необгрунтовано здійснено розрахунок пені, а саме: ним необгрунтовано включено до суми, від якої нараховано пеню, податок на додану вартість.

Розглянувши матеріали справи, подані сторонами у справі із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам у відповідності до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

12.11.14 між ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" (покупець) та ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод" (постачальник) укладено договір поставки № 53-129-01-14-00323, за умовами якого постачальник зобов'язався в порядку і на умовах договору поставити покупцю трубопровідну арматуру власного виробництва для ВП "Южно-Українська АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом", а покупець зобов'язався прийняти і оплатити отриману продукцію.

В п.3.1 сторони погодили, що сума договору становить 728400 грн, у тому числі ПДВ 20% - 121400 грн.

Відповідно до п.1.2 та п.5.1 договору найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціни і строк поставки зазначаються у специфікації, яка є невід'ємною частиною договору.

Приймання продукції здійснюється покупцем на складі вантажоодержувача у відповідності до супровідних документів. Датою поставки вважається дата видаткової накладної на продукцію (п.п.5.4, 5.7 договору).

В специфікації до укладеного договору сторони погодили, що предметом поставки є затвор зворотній в кількості 2 штуки вартістю 728400 грн з ПДВ, яку постачальник має поставити до 10.03.15.

Судом з'ясовано, що обумовлений договором товар відповідач поставив позивачу 23.03.15 згідно видаткової накладної № 38, тобто з простроченням обумовленого сторонами строку.

Як визначено в ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст.265 ГК України).

Згідно ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

В ч.2 ст.217 Господарського кодексу України визначено, що у сфері господарювання застосовується, зокрема, такий вид господарських санкцій як штрафні санкції.

Згідно ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, в тому числі нарахування штрафних санкцій, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у відповідності до ст.230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В п.7.2 договору поставки сторони погодили, що за порушення строку поставки продукції за договором постачальник зобов'язаний сплатити покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої в строк продукції за кожен день прострочення (включно з днем фактичної поставки відповідно до видаткової накладної), але не більше 30% вартості несвоєчасно поставленої продукції.

Крім того, в п.7.8 договору сторони обумовили, що позовна давність щодо стягнення неустойки (штрафу, пені), відповідно до п.7.2 договору, встановлюється тривалістю у 2 (два) роки, а отже строк позовної давності для звернення з даним позовом позивачем не пропущено.

Враховуючи викладене, нарахування позивачем пені за порушення строку поставки продукції є правомірним.

Що стосується доводів відповідача стосовно того, що нарахування пені слід здійснювати виходячи з вартості продукції (ціни) без врахування ПДВ, слід зазначити наступне.

Як визначено в п.14.1.178 та п.164.1.1 Податкового кодексу України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу, та додається до ціни товарів/послуг.

Відповідно до п.185.1 Податкового кодексу України операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, є об'єктом оподаткування.

Згідно п.194.1.1 Податкового кодексу України податок на додану вартість становить 20 відсотків, 7 відсотків бази оподаткування та додається до ціни товарів/послуг.

Оскільки, здійснена сторонами операція з поставки трубопровідної арматури підлягає оподаткуванню податком на додану вартість, постачальником (відповідачем) до ціни продукції, в яку відповідно до п.3.3 договору включено витрати пов'язані з виготовленням, проведенням технічної прийомки, упаковкою, маркуванням і доставкою вантажоодержувачу, також включено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті покупцем, в зв'язку з чим вартість продукції стала відмінною від її ціни

Враховуючи, що і умовами укладеного між сторонами договору, і ст.231 Господарського кодексу України передбачено здійснення нарахування пені виходячи саме з вартості непоставленої в строк продукції, здійснений позивачем розрахунок пені в сумі 9469 грн 20 коп визнається судом обгрунтованим, а тому позов про стягнення зазначеної суми підлягає задоволенню.

Судовий збір у відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.216, 217, 218, 265 Господарського кодексу України, ст.663 Цивільного кодексу України та ст.ст. 82 , 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод" (вул. Є.Коновальця,229, м.Івано-Франківськ, 76014, код 00218271) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" (вул. Жилянська, 108, літ. А, м.Київ,01032, код 26251923) 9469 (дев'ять тисяч чотириста шістдесят дев'ять) грн 20 коп пені та 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 17.10.16.

Суддя Рочняк О. В.