КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2016 р. Справа№ 910/9732/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Алданової С.О.

Зеленіна В.О.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: Станова Ю.В. - дов. № 882 від 19.07.2016р.

від відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-

технічне підприємство "Трансінвест"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 15.06.2016 року

у справі № 910/9732/16 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в

особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного

акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-

технічне підприємство "Трансінвест"

про стягнення 370 151 грн. 18 коп.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест" про стягнення 370 151 грн. 18 коп. неустойки, в тому числі 2657 грн. 02 коп. пені та 367494,15 грн. штрафу за невиконання зобов'язань за договором поставки..

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 07.08.2015 року між сторонами було укладено Договір поставки № ЦХП-01-02715-01, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався поставити на умовах та в строки, визначені договором запасні частини до електровозів. Проте відповідачем товар був поставлений не в повному обсязі та з про строчкою, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку за порушення термінів постачання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.06.2016р. у справі № 910/9732/16 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест" (04073 м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 160-Б, ідентифікаційний код 39270330) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" (03049 м. Київ, просп. Повітрофлотський, 11/15, ідентифікаційний код 40081347) 2449 (дві тисячі чотириста сорок дев'ять) грн. 96 коп. пені, 367 494 (триста шістдесят сім тисяч чотириста дев'яноста чотири) грн. 15 коп. штрафу та 5549 (п'ять тисяч п'ятсот сорок дев'ять) грн. 16 коп. судового збору. В частині стягнення 207 грн. 06 коп. пені відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2016р. у справі № 910/9732/16, не змінюючи його суті, зокрема, в частині стягнення суми штрафу, стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест" на користь Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 150 958,98 грн. штрафу.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 13.07.2016р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест" у справі № 910/9732/16 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зеленін В.О., Чорна В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.07.2016р. у справі № 910/9732/16 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 12.09.2016р.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2016 р. по справі № 910/9732/16 було призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв'язку із перебуванням судді Чорна Л.В. (який не є суддею - доповідачем) у відпустці.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 12.09.2016 р. для розгляду справи № 910/9732/16 було сформовано склад колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Зеленін В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2016р. у справі № 910/9732/16 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 11.10.2016р.

12.09.2016р. через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду представником позивача був поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Між Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач", правонаступником якого внаслідок реорганізації підприємств залізничної галузі та утворення ПАТ "Українська залізниця" є "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємства "Трансінвест" (далі - відповідач, постачальник) було укладено Договір поставки № ЦХП-01-02715-01 від 07.08.2015р.,

Відповідно до п.1 договору постачальник зобов'язується поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, яка є невід'ємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому договорі.

Загальна сума даного договору складає 3498112,91 грн. з ПДВ (пункт 4.3 договору з урахуванням додаткової угоди № 4 від 31.12.15).

Відповідно до п.5.1 договору постачальник здійснює поставку продукції автомобільним або залізничним транспортом на умовах СРТ (перевезення сплачено до ..), пункт призначення - склад матеріальних ресурсів ДП "Укрзалізничпостач".

Згідно з п.5.2 договору поставка продукції проводиться партіями протягом терміну дії договору тільки після письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності замовника до прийому продукції. Відповідальність за достовірність інформації, яка вказується в рознарядці, несе замовник.

Рознарядка надається постачальнику в оригіналі та з застосуванням факсимільного зв'язку. Після отримання рознарядки по факсу постачальник повинен протягом доби направити замовнику копію отриманої рознарядки з відміткою, що підтверджує її отримання, або іншим чином підтвердити її отримання. Кожна партія продукції постачається протягом 45 календарних днів з дати письмової рознарядки замовника, якщо інше не вказано у рознарядці.

Пунктом 10.1 договору поставки передбачено, що за порушення термінів постачання постачальник оплачує замовнику пеню в розмірі 0, 1 % від суми непоставленої в строк продукції на умовах, передбачених п.5.2 даного договору, а за прострочення понад 30 днів календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 15 % від суми непоставленої в строк продукції. При цьому постачальник не звільняється від виконання своїх зобов'язань допоставити продукцію, якщо про інше його не попередив письмово замовник.

В Додатках до Договору поставки (специфікаціях) сторони узгодили найменування товару, його вартість, кількість та технічні характеристики.

02.11.2015р. позивач на виконання умов Договору поставки № ЦХП-01-02715-01 від 07.08.2015р. направив на адресу відповідача рознарядку на загальну суму 3012699,47 грн. з ПДВ. Вказана рознарядка була отримана відповідачем 18.11.2015р., що підтверджується витягом з реєстру відстеження пересилання поштових відправлень на сайті УДППЗ "Укрпошта".

Відповідачем було здійснено відвантаження продукції на суму 355685,34 грн. 11.11.2015р. та 18.11.2015р. Крім того, 30.12.2015р. відповідачем було поставлено продукцію на суму 207 053,04 грн.

Позивач вказав, що відповідачем за рознарядкою від 02.11.2015 був поставлений товар з порушенням строків поставки та не в повному обсязі, у зв'язку з чим 26.01.2016р. було направлено відповідачу претензію про сплату штрафних санкцій, яка була отримана останнім 09.02.2016р. Відповідач відповідь на претензію не надав, штрафні санкції добровільно не сплатив.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 712 ЦК України договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Місцевим судом встановлено, що на виконання умов Договору поставки № ЦХП-01-02715-01 від 07.08.15 позивач 02.11.2015 направив на адресу відповідача рознарядку на загальну суму 3012699,47 грн. з ПДВ. Вказана рознарядка була отримана відповідачем 18.11.2015. отже, з урахуванням строку поставки (45 календарних днів) встановленого в п. 5.2 договору, відповідач мав здійснити поставку продукції по 02.01.2016.

Позивача зазначив, що відповідачем на виконання умов Договору поставки № ЦХП-01-02715-01 від 07.08.15 та у відповідності до рознарядки від 02.11.2015 було поставлено позивачу продукцію на загальну суму 562738,38 грн. (355685,34 грн. - до 18.11.2015 та 207053,04 грн. - до 30.12.2015). таким чином, відповідачем недопоставлено продукцію на суму 2449961 грн. 09 коп.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені, що розрахована в розмірі 0,1 % від суми недопоставленої продукції 2657014,13 грн. (3012699,47 грн. - 355685,34 грн.), що складає за розрахунком позивача 2657,02 грн.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку, що позивачем помилково нараховано пеню на недопоставлену продукцію в сумі 2657014,13 грн., тобто без врахування поставки на суму 207053,04 грн. від 30.12.2015, оскільки відповідно до умов договору (п.5.2 договору) останнім днем поставки продукції є 02.01.2016, а отже прострочення відповідача мало місце з 03.01.2016. Пеня має розраховуватись від недопоставленої продукції в сумі 2449961,09 грн. та за перерахунком суду складає 2449, 96 грн.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення пені підлягає частковому задоволенню в розмірі 2449,96 грн., а в частині стягнення 207 грн. 06 коп. слід відмовити.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В силу ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України.

Колегія суддів перевіривши розрахунок штрафу за прострочення понад 30 календарних днів на підставі п.10.1 Договору поставки № ЦХП-01-02715-01 від 07.08.15, що наданий позивачем, вважає його вірним, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф у розмірі 367 494 грн. 15 коп.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2016р. у справі № 910/9732/16 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2016р. у справі № 910/9732/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/9732/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.О. Алданова

В.О. Зеленін