РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2016Справа №910/16039/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Портман Тим Україна»
до1) товариства з обмеженою відповідальністю «Айрен Дейл» 2) товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Побутрембудматеріали»
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідачів:1) товариства з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл» 2) товариства з обмеженою відповідальністю «НБК-2015»
провизнання правочинів нікчемними та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину

за участю представників сторін:

від позивача:Токменко В.В. (довіреність №б/н від 29.12.2015)
від відповідача 1:Циганенко О.М. (довіреність №б/н від 30.09.2016)
від відповідача 2:Ковтуненко С.В. (довіреність №12 від 29.09.2016)
від третьої особи 1:Сахошко М.О. (довіреність №07/04/2016 від 07.04.2016)
від третьої особи 2:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Портман Тим Україна» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Айрен Дейл» (далі - відповідач 1 або ТОВ «Айрен Дейл») та товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Побутрембудматеріали» (далі - відповідач 2 або ТОВ «Виробниче підприємство «Побутрембудматеріали») про визнання правочинів нікчемними та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

В обґрунтування позовних вимог позивач пояснив, що рішенням Господарського суду Волинської області від 05.04.2016 по справі № 903/34/16, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 20.07.2016, за позивачем (ТОВ «Портман Тим Україна») визнано право власності на комплекс обслуговування автотранспорту, загальною площею 639,2 м.кв., розташований за адресою: Волинська область, Любомльський район, с. Старовойтове, вул. Прикордонників, будинок 7-А (далі - комплекс обслуговування автотранспорту), та витребувано вказане нерухоме майно з незаконного володіння відповідача 2 (ТОВ «Виробниче підприємство «Побутрембудматеріали»).

Не зважаючи на це 22.07.2016 комплекс обслуговування автотранспорту був відчужений на підставі договору купівлі-продажу відповідачем 2 (ТОВ «Виробниче підприємство «Побутрембудматеріали») на користь відповідача 1 (ТОВ «Айрен Дейл»), а відповідачем 1 переданий в оренду товариству з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл» (далі - ТОВ «Стейт Оіл»), а також переданий в іпотеку товариству з обмеженою відповідальністю «НБК-2015» (далі - «НБК-2015»).

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду, просив визнати нікчемним:

- договір купівлі-продажу, укладений 22.07.2016 між відповідачем 1 (ТОВ «Айрен Дейл») та відповідачем 2 (ТОВ «Виробниче підприємство «Побутрембудматеріали»), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Найда О.І., зареєстрований в реєстрі за № 909, на підставі якого прийнято рішення № 30586015 від 22.07.2016 11:51:41 про реєстрацію права власності відповідача 1 (ТОВ «Айрен Дейл») на комплекс обслуговування автотранспорту та застосувати до нього наслідки нікчемного правочину шляхом скасування реєстрації права власності на нерухоме майно відповідача 1 (ТОВ «Айрен Дейл»);

- договір оренди, укладений 22.07.2016 між відповідачем 1 (ТОВ «Айрен Дейл») та ТОВ «Стейт Оіл», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Найда О.І., зареєстрований в реєстрі за № 918, на підставі якого прийнято рішення № 30597985 від 22.07.2016 20:08:12 про реєстрацію права користування (найму (оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами та застосувати до нього наслідки нікчемного правочину шляхом скасування реєстрації права користування;

- договір іпотеки, укладений 22.07.2016 між відповідачем 1 (ТОВ «Айрен Дейл») та ТОВ «НБК-2015», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Найда О.І., зареєстрований в реєстрі за № 910, на підставі якого прийнято рішення № 30588072 від 22.07.2016 12:57:15 про реєстрацію іпотеки та застосувати до нього наслідки нікчемного правочину шляхом скасування реєстрації іпотеки.

Провадження у справі № 910/16039/16 порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2016, залучено до участі в справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ТОВ «Стейт Оіл» (далі - третя особа 1) та ТОВ «НБК-2015» (далі - третя особа 2), розгляд справи призначено на 19.09.2016.

02.09.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав заяву про забезпечення позову, яка була задоволена ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2016 з підстав, наведених у зазначеній ухвалі.

19.09.2016 у судовому засіданні представники позивача та третьої особи 1 надали пояснення по суті спору.

Представники відповідачів та третьої особи 2 у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, вимог ухвали суду від 02.09.2016 не виконали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2016 розгляд справи відкладено на 03.10.2016.

30.09.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав документи, витребувані ухвалою суду від 19.09.2016, для долучення до матеріалів справи.

Представник відповідача 2 подав клопотання про зупинення провадження у справі, обґрунтоване тим, що рішення Господарського суду Волинської області від 05.04.2016 у справі № 903/34/16, яким було визнано право власності на спірне майно, на даний час переглядається за нововиявленими обставинами.

03.10.2016 представник позивача у судовому засіданні надав суду пояснення по суті спору, проти задоволення клопотання відповідача 2 про зупинення провадження заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача 1 надав пояснення по суті спору, подав клопотання про здійснення фіксування судового процесу технічними засобами, яке судом було задоволено, а також заперечення до позовної заяви, зазначив, що позивачем не надано належних доказів незаконності володіння відповідачем 1 спірним майном, а поданий позивачем договір відчуження такого майна отриманий неналежним шляхом. Клопотання відповідача 2 про зупинення провадження підтримав.

Представник відповідача 2 надав пояснення по суті спору, просив зупинити провадження у даній справі з підстав наведених у відповідному клопотанні, поданому 30.09.2016.

Представник третьої особи 1 подав письмові пояснення по суті спору, вказав, що оспорюваний правочин оренди майна укладений із власником такого майна станом на дату його укладення, про що містилась інформації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також при його укладенні було дотримано всіх вимог чинного законодавства України.

Клопотання відповідача 2, подане 30.09.2016, судом відхилено, оскільки прийняття Господарським судом Волинської області до розгляду заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Будтрейд Плюс» про перегляд рішення господарського суду від 05.04.2016 у справі №903/34/16 за нововиявленими обставинами, не спростовує та не нівелює чинності такого рішення як станом на дату укладення спірних договорів, так і станом на дату розгляду даної справи.

Представник третьої особи 2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні 03.10.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення повноважних представників сторін та учасників судового процесу, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

09.07.2013 між товариством з обмеженою відповідальністю «Вірго-Україна ЛТД» та товариством з обмеженою відповідальністю «Портман Тим Україна» (далі - ТОВ «Портман Тим Україна») був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Л.С. та зареєстрований в реєстрі за № 2649 (далі договір купівлі-продажу від 09.07.2013), на підставі якого ТОВ «Портман Тим Україна» набуло право власності на об'єкт нерухомого майна - малий комплекс обслуговування автотранспорту загальною площею 639,2 м.кв., розташований за адресою: Волинська область, Любомльський район, с. Старовойтове, вул. Прикордонників, будинок 7-А (далі - комплекс обслуговування автотранспорту).

У зв'язку з тим, що комплекс обслуговування автотранспорту фактично залишився в користуванні товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Сервіс Плюс», учасником якого було ТОВ «Вірго-Україна ЛТД», та подальшим неодноразовим відчуженням вказаного нерухомого майна ТОВ «Портман Тим Україна» звернулось за захистом своїх порушених прав до суду.

05.04.2016 рішенням Господарського суду Волинської області визнано за ТОВ «Портман Тим Україна» право власності на комплекс обслуговування автотранспорту, загальною площею 639,2 м.кв., розташований за адресою: Волинська область, Любомльський район, с. Старовойтове, вул. Прикордонників, будинок 7-А; витребувано вказане нерухоме майно з незаконного володіння ТОВ «Виробниче підприємство «Побутрембудматеріали».

01.06.2016 постановою Рівненського апеляційного господарського суду рішення місцевого господарського суду від 05.04.2016 залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

20.07.2016 постановою Вищого господарського суду України касаційну скаргу залишено без задоволення, а постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 та рішення Господарського суду Волинської області від 05.04.2016 у справі № 903/34/16 залишено без змін.

22.07.2016 між ТОВ «Виробниче підприємство «Побутрембудматеріали» (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Айрен Дейл» (далі - ТОВ «Айрен Дейл», покупець) був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Найда О.І. та зареєстрований в реєстрі за № 909 (далі - договір купівлі-продажу від 22.07.2016), на підставі якого ТОВ «Айрен Дейл» набуло право власності на об'єкт нерухомого майна - малий комплекс обслуговування автотранспорту, розташований за адресою: Волинська область, Любомльський район, с. Старовойтове, вул. Прикордонників, будинок 7-А.

22.07.2016 між ТОВ «Айрен Дейл» (орендодавець) та ТОВ «Стейт Оіл» (орендар) був укладений договір оренди, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Найда О.І. та зареєстрований в реєстрі за № 918 (далі - договір оренди), за умовами якого ТОВ «Айрен Дейл» передало у користування ТОВ «Стейт Оіл» частину нерухомого майна, а саме: автозаправний комплекс, розташований за адресою: Волинська область, Любомльський район, с. Старовойтове, вул. Прикордонників, будинок 7-А.

22.07.2016 між ТОВ «Айрен Дейл» (іпотекодавець) та ТОВ «НБК-2015» (іпотекодержатель) був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Найда О.І. та зареєстрований в реєстрі за № 910, (далі - договір іпотеки), за умовами якого в забезпечення виконання свого зобов'язання у розмірі 1 440 000,00 грн в строк до 22.10.2016 ТОВ «Айрен Дейл» було передано в іпотеку ТОВ «НБК-2015» малий комплекс обслуговування автотранспорту загальною площею 639,2 м.кв., розташований за адресою: Волинська область, Любомльський район, с. Старовойтове, вул. Прикордонників, будинок 7-А.

22.07.2016 на підставі вказаних договорів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Найда О.І. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна реєстрацій ний запис №15528794 про право власності, реєстрацій ний запис №15541513 про право користування, реєстраційний запис № 15531082 про іпотеку та реєстраційний запис №15532048 про обтяження.

Вважаючи, що спірні правочини укладені в супереч нормам чинного законодавства та порушують його права, позивач звернувся до суду з вимогою визнати їх нікчемними та застосувати наслідки нікчемності таких правочинів шляхом скасування реєстраційних записів, внесених до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі спірних договорів.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи спірні правочини були укладені 22.07.2016 - тобто після винесення Вищим господарським судом України постанови від 20.07.2016, якою залишено без змін постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 та рішення Господарського суду Волинської області від 05.04.2016 у справі № 903/34/16, згідно з якими за позивачем визнано право власності на комплекс обслуговування автотранспорту та витребувано вказане майно з незаконного володіння ТОВ «Виробниче підприємство «Побутрембудматеріали».

Нормою ч. 3 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Приписами ст. ст. 317, 319 ЦК України саме власника наділено правом розпоряджатися своїм майном за власною волею.

У відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 18-рп/2012 від 13.12.2012 вказав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу № 5-рп/2013 Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Приписами ч. 3 ст. 111-11 ГПК України визначено, що постанова касаційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (у редакції чинній на момент вчинення спірних договорів) судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» передбачено, що за змістом ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

З наведеного вбачається, що спірні договори були укладені за наявності остаточного та обов'язкового до виконання судового рішення про визнання права власності на спірне майно за ТОВ «Портман Тим Україна».

Статтею 228 ЦК України визначено правові наслідки вчинення правочинів, що порушують публічний порядок, вважаються серйозними порушеннями законодавства, мають антисоціальний характер і посягають на істотні громадські та державні (публічні) інтереси, та встановлено перелік правочинів, які є нікчемними та порушують публічний порядок.

Відповідно до цієї статті, по-перше, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним; по-друге, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, ЦК України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину.

При цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку.

З огляду на зазначене, можна зробити висновок, що публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави.

Наведений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 по справі № 6-1528цс15.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

ТОВ «Айрен Дейл» було відомо, що право власності на комплекс обслуговування автотранспорту належить ТОВ «Портман Тим Україна», а також відомо про витребування цього комплексу з незаконного володіння ТОВ «Виробниче підприємство «Побутрембудматеріали».

Наведений висновок суду підтверджується тим, що саме ТОВ «Виробниче підприємство «Побутрембудматеріали» було подано касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 01.06.2016, яка відповідно до приписів ч. 3 ст. 105 ГПК України набрала законної сили в день її прийняття. Тобто, навіть за умови касаційного оскарження вказаної постанови апеляційного господарського суду остання є чинною та рішення Господарського суду Волинської області від 05.04.2016 у справі № 903/34/16, яким визнано право власності ТОВ «Портман Тим Україна» на спірне майно, набрало законної сили 01.06.2016, про що ТОВ «Виробниче підприємство «Побутрембудматеріали» було достеменно відомо.

Отже, ТОВ «Виробниче підприємство «Побутрембудматеріали», всупереч імперативному припису Конституції України щодо обов'язковості виконання судового рішення та наявності судового рішення про визнання права власності на спірне майно за позивачем, яке набрало законної сили 01.06.2016, відчужив спірне майно, чим порушив гарантоване ст. 41 Конституції України право власності ТОВ «Портман Тим Україна».

Крім того, як вбачається з постанови Вищого господарського суду України від 20.07.2016 у справі № 903/34/16 спір з приводу права власності ТОВ «Портман Тим Україна» розглядався судами неодноразово.

Зокрема, спірне майно - малий комплекс обслуговування автотранспорту, площею 639,2 кв.м., розташований за адресою: Волинська область, Любомльський р-н, с. Старовойтове, вул. Прикордонників, буд. 7-А, було предметом розгляду в справі № 903/134/13-г, в межах якої розглядалось питання визнання недійсним правочину щодо відчуження спірного майна, що був оформлений актом приймання передачі (без дати та номеру), у відповідності до якого майно було передано від ТОВ «Техно-Сервіс Плюс» до ТОВ «Вірго-Україна ЛТД»; визнання недійсним правочину щодо відчуження нерухомого майна, що був оформлений договором купівлі-продажу, укладеним між ТОВ «Вірго-Україна ЛТД» та ТОВ «Портман Тим Україна», та застосування наслідків визнання правочинів недійсними шляхом повернення майна ТОВ «Техно-Сервіс Плюс».

Постановою Верховного Суду України від 29.04.2015 постанову Вищого господарського суду України від 05.02.2015 у справі № 903/134/13-г в частині залишення без змін постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 14.11.2014 та рішення Господарського суду Волинської області від 26.08.2014 в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 09.07.2013, за яким майно було передано від ТОВ «Вірго-Україна ЛТД» до ТОВ «Портман Тим Україна», скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.07.2015 у справі № 903/134/13-г постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14.11.2014 та рішення Господарського суду Волинської області від 26.08.2014 у справі № 903/134/13г в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 09.07.2013, за яким майно передано від ТОВ «Вірго-Україна ЛТД» до ТОВ «Портман Тим Україна», скасовано та передано справу в цій частині на новий розгляд до Господарського суду Волинської області.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 09.09.2015 та постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.01.2016 у справі № 903/134/13-г встановлено, що ТОВ «Портман Тим Україна» є добросовісним набувачем, оскільки нерухоме майно - малий комплекс обслуговування автотранспорту, був придбаний ТОВ «Портман Тим Україна» за відплатним договором і останнє не знало і не могло знати про те, що ТОВ «Вірго-Україна ЛТД» не мало права відчужувати майновий комплекс та відмовлено у задоволенні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09.07.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Л.С. та зареєстрований в реєстрі за № 2649, недійсним.

15.06.2015 ТОВ «Техно-Сервіс Плюс» здійснило відчуження спірного майна на користь споживчого товариства «Станіславінвест» (далі - СТ «Станіславінвест») за договором купівлі-продажу від 15.06.2015, посвідченого приватним нотаріусом.

17.06.2015 спірне майно було відчужено СТ «Станіславінвест» на користь ТОВ «Будтрейд Плюс», а 29.08.2015 спірне майно у ТОВ «Будтрейд Плюс» за договором купівлі-продажу нерухомого майна придбав ТОВ «Виробниче підприємство «Побутрембудматеріали».

Реєстраційні дії щодо реєстрації спірного майна, а саме - видалення державним реєстратором з державного реєстру інформації про власність ТОВ «Портман Тим Україна» і зареєстровано спірне майно за ТОВ «Техно-Сервіс Плюс» були предметом розгляду у адміністративної справи.

Так, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016 у справі № К/800/44090/15 за позовом ТОВ «Портман Тим Україна» до Державного реєстратора реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області Троць М.А. про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування рішення та запису, зобов'язання вчинити дії, залишено без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015, якою позов було задоволено. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015 визнані протиправними дії Державного реєстратора щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на спірне майно за ТОВ «Техно-Сервіс Плюс». Зобов'язано Державного реєстратора вчинити дії щодо скасування такого запису.

Судом в рамках цієї адміністративної справи встановлено, що на момент прийняття рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень за № 22065328, тобто 15.06.2015, рішення Господарського суду Волинської області від 26.08.2014, на підставі якого внесено запис № 10032648, вже було скасовано постановою Верховного Суду України від 29.04.2015.

Вищий адміністративний суд України, переглядаючи постанову Київського апеляційного адміністративного суду у справі № К/800/44090/15 та залишаючи її без змін, зазначив, що рішенням Господарського суду Волинської області від 26.08.2014 не визнавалося право власності на спірне майно і взагалі не вирішувалося питання про право власності, тому вказане рішення не є підставою для державної реєстрації права власності відповідно вимог ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 37 Порядку № 868, у зв'язку з чим погодився з судом апеляційної інстанції, що державний реєстратор реєстраційної служби Любомльського РУЮ Волинської області Троць М.А. при проведенні вищенаведених реєстраційних дій від 15.06.2015 діяв з грубим порушенням вищенаведених законодавчих норм та Порядку № 868 і у державного реєстратора були відсутні підстави для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 22065328, а тому дії державного реєстратора реєстраційної служби Любомльського РУЮ Волинської області Троць М.А. щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 22065328 та внесення запису № 10032648 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на малий комплекс обслуговування автотранспорту, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 33, загальна площа 639,2 кв.м., адреса: вулиця Прикордонників, будинок 7А, с. Старовойтове, Любомльський р-н, Волинська обл., за ТОВ «Техно-Сервіс Плюс» є незаконними, а рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 22065328 підлягає скасуванню.

Крім того, суд у зазначеній адміністративній справі встановив, що в день вчинення державним реєстратором незаконних дій про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 22065328 на спірне майно за ТОВ «Техно-Сервіс Плюс», а саме 15.06.2015, ТОВ «Техно-Сервіс Плюс» за договором купівлі-продажу № 347 від 15.06.2015 відчужило спірне майно СТ «Станіславінвест», а останній, в свою чергу відчужив 17.06.2015 - ТОВ «Будтрейд Плюс».

Згідно з ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З наведено вбачається, що права позивача систематично порушуються шляхом відчуження належного йому на праві власності майна на користь інших осіб, що унеможливлює реалізацію ним свого права на мирне володіння майном, гарантованого в тому числі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо посилань ТОВ «Стейт Оіл» у своїх запереченнях на приписи ст. 334 ЦК України щодо виникнення права власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, з дня такої реєстрації відповідно до закону та наявність станом на дату укладення спірних правочинів зареєстрованого права власності на спірне майно за відповідачем 1, суд зазначає наступне.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5 (зі змінами та доповненнями), рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна є правовстановлювальним документом.

Відтак, зважаючи на те, що майно вибуло із володіння власника та в подальшому було відчужене за правочинами, укладеними іншими особами без участі та згоди дійсного власника, а також зареєстроване за іншими особами без достатніх правових підстав, укладання таких правочинів, а також подальша реєстрація права власності на майно не припиняє право власності дійсного власника, тому й до теперішнього часу саме ТОВ «Портман Тим Україна» залишається власником спірного майна.

Аналогічні висновки містяться у постанові Вищого господарського суду України від 04.09.2012 по справі № 5011-62/1265-2012.

У ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо. У цьому разі в резолютивній частині рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

У п. 2.5.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 № 11 роз'яснено, що необхідно з урахуванням приписів статті 215 ЦК України та статті 207 ГК України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом, і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора.

За змістом частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним.

Отже, спори про визнання нікчемними правочинів недійсними підлягають вирішенню господарськими судами у загальному порядку. З`ясувавши, що оспорюваний правочин є нікчемним, господарський суд зазначає в резолютивній частині рішення про його недійсність або, за відсутності підстав для такого визнання, відмовляє в задоволенні позову.

Таким чином, укладений після постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 договір купівлі-продіжу від 22.07.2016, за відсутності у ТОВ «Виробниче підприємство «Побутрембудматеріали» права власності на нерухоме майно, яке є предметом вказаного договору, та повноважень щодо розпорядження ним, спрямований на незаконне заволодіння майном позивача.

До аналогічного висновку прийшов Вищий господарський суд України розглядаючи спір з тотожними обставинами, які виклав у постановах від 27.01.2010 по справі № 5/054-09 та від 17.02.2010 по справі № 5/055-09.

Відтак, дії ТОВ «Виробниче підприємство «Побутрембудматеріали» щодо ухилення від виконання чинного остаточного рішення суду в супереч приписам ст. 124 Конституції України та суперечать засадам судочинства України, визначеним ч. 2 ст. 129 Конституції України, є спрямованими на незаконне заволодіння майном ТОВ «Портман Тим Україна», а також зважаючи на те, що відчуження спірного майна призвело до порушення гарантованого ст. 41 Конституції України права власності ТОВ «Портман Тим Україна», суд приходить до висновку, що даний правочин є таким, що порушує публічний порядок, а відтак договір купівлі-продажу від 22.07.2016 є нікчемним, тому підлягає визнанню недійсним.

Судом відхиляються доводи ТОВ «Айрен Дейл» щодо неналежності доказів вчинення спірних правочинів в частині надання копії договору купівлі-продажу від 22.07.2016, яка не могла бути у наявності у ТОВ «Портман Тим Україна», оскільки, по-перше, ТОВ «Айрен Дейл», ТОВ «Виробниче підприємство «Побутрембудматеріали» та ТОВ «Стейт Оіл» не заперечують факт укладення спірних договорів, та не вказували на недостовірність наданого ТОВ «Портман Тим Україна» договору відчуження, а лише вказують на спосіб отримання даного договору. В той же час, відповідачами та третіми особами не надавалось доказів на спростування достовірності даного договору.

По-друге, про факт вчинення спірних правочинів свідчить внесення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Найда О.І. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна запису № 15528794 про право власності, запису № 15541513 про право користування, запису № 15531082 про іпотеку та запису № 15532048 про обтяження, рішення про внесення яких приймалось останньою на підставі наданих їй спірних договорів як це передбачено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015.

По-третє, у відповідності до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Проте, вказана норма не може бути застосована до правочину відчуження - договору купівлі-продажу від 22.07.2016, оскільки відчужувачу (ТОВ «Виробниче підприємство «Побутрембудматеріали») було достеменно відомо про протиправністьність та незаконність своїх дій. А так як, договір купівлі-продажу від 22.07.2016 є нікчемним, то не створює юридичних наслідків, а тому договір оренди від 22.07.2016 та договір іпотеки від 22.07.2016, які укладені на підставі нікчемного правочину, також підлягають визнанню нікчемними (недійсними).

Більше того, зміст оспорюваних правочинів не впливає на факт їх укладення після набрання законної сили судовим рішенням про визнання права власності на спірне майно за ТОВ «Портман Тим Україна», що є окремою самостійною і достатньою підставою для визнання таких правочинів нікчемними (недійсними).

Оскільки судом визнано вказані правочини недійсними (нікчемними), то вимога позивача про застосування наслідків недійсності правочинів шляхом скасування реєстраційного запису №15528794 про право власності, реєстраційного запису №15541513 про право користування та реєстраційного запису №15531082 про іпотеку, які вчинені на підставі недійсних (нікчемних) правочинів, також підлягає задоволенню.

Щодо обраного позивачем - ТОВ «Портман Тим Україна», способу захисту свого порушеного права суд зазначає наступне.

В рамках розгляду справи № 903/34/16 ТОВ «Портман Тим Україна» звернулось до суду з віндикаційним позовом на підставі ст. 388 Цивільного кодексу України. Вказаний позов був задоволений рішенням місцевого господарського суду, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Отже, позивачем був реалізований такий спосіб захисту як віндикація, а також зважаючи на вказані вище у даному судовому рішенні спори, в яких позивач намагався захистити своє порушене право власності, проте ТОВ «Виробниче підприємство «Побутрембудматеріали» продовжує порушувати право власності позивача, а тому ТОВ «Портман Тим Україна» просило суд захистити його порушене право шляхом визнання вказаних правочинів недійсними та застосувати наслідки їх недійсності шляхом скасування реєстраційних записів, що були внесені на їх підставі, та не просить повернути вказане майно у своє володіння.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 12.06.2013 по справі № 6-32цс13.

Керуючись наведеним, суд приходить до висновку, що у даному випадку найдієвішим способом захисту, який сприятиме якнайшвидшому відновленню порушеного права ТОВ «Портман Тим Україна» є задоволення позовних вимог про визнання недійсними спірних правочинів.

Щодо розподілу господарських витрат суд зазначає наступне.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, суд керуючись ч. 2 ст. 49 ГПК України вважає за необхідне покласти судовий збір у розмірі 4 134,00 грн. на відповідача 2 - ТОВ «Виробниче підприємство «Побутрембудматеріали», оскільки саме його неправомірні дії зумовили виникнення даного спору.

Керуючись ст. ст. 32, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Портман Тим Україна» задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу малого комплексу обслуговування автотранспорту від 22.07.2016, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Побутрембудматеріали» та товариством з обмеженою відповідальністю «Айрен Дейл», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Найда О.І. зареєстрований в реєстрі за № 909, та скасувати реєстраційний запис № 15528794 від 22.07.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

3. Визнати недійсним договір оренди від 22.07.2016, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Айрен Дейл» та товариством з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Найда О.І. та зареєстрований в реєстрі за № 918, та скасувати реєстраційний запис №15541513 від 22.07.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

4. Визнати недійсним договір іпотеки від 22.07.2016, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Айрен Дейл» та товариством з обмеженою відповідальністю «НБК-2015», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Найда О.І. та зареєстрований в реєстрі за № 910, та скасувати реєстраційний запис №15531082 від 22.07.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

5. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Побутрембудматеріали» (09221, Київська обл., Кагарлицький р-н, с. Леонівка, 62 км автодороги «Київ-Знам'янка»; ідентифікаційний код 24888504) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Портман Тим Україна» (01032, м. Київ, вул. Старовокзальна, буд. 13; ідентифікаційний код 36125097) 4 134,00 грн (чотири тисячі сто тридцять чотири грн 00 коп.) судового збору.

6. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11 жовтня 2016 року.

Cуддя Я.А. Карабань