РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2016Справа №910/13236/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтімед" про стягнення 1 750,12 грн., за участю представників позивача - Гіневської-Фареник М.О., довіреність №б/н від 02.02.2016 року, відповідача - Славова В.О., довіреність №336 від 29.07.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 1540,65 грн. основної заборгованості, 84,17 грн. пені, 108,54 грн. інфляційної складової боргу та 16,76 грн. трьох відсотків річних в зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань згідно договору про виконання робіт з вивозу та знешкодження твердих побутових відходів (ТПВ).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.07.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 22.08.2016 року.

22.08.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву на 05.10.2016 року.

05.10.2016 року відповідачем через канцелярію господарського суду м. Києва надано відзив (заперечення) на позов, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову.

05.10.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву на 10.10.2016 року.

10.10.2016 року відповідачем в судовому засіданні надано відзив (заперечення) на позов, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рада" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Алтімед" (замовник) в 2008 році було укладено договір про виконання робіт з вивозу та знешкодження твердих побутових відходів (ТПВ) за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати роботи по перевезенню та знешкодженню твердих побутових відходів (ТПВ), відповідно до адреси об'єктів і періодичності вивозу, заявленої при складанні договору, а замовник зобов'язується оплатити роботу в порядку і строки, передбачені цим договором (п.1.1. договору).

Відповідно до пунктів 3.1.4., 3.1.5. договору про виконання робіт з вивозу та знешкодження твердих побутових відходів (ТПВ) виконавець зобов'язується відповідно до договірних об'ємів вивозу відходів розробити маршрути і графіки вивозу ТПВ, проводити вивіз ТПВ відповідно до графіку вивозу і в обсягах, обумовлених договором, при наявності відповідних проплат у встановлені строки.

01.09.2013 року між ОСОБА_3 (орендодавець) та ТОВ «Алтімед» (орендар) було укладено договір оренди нежилого приміщення, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду - нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 30,5 кв.м (п.1.1. договору оренди).

Пунктом 4.1. договору оренди передбачено, що цей договір діє до 01 вересня 2014 року.

Відповідно до акту приймання-передачі об'єкту оренди від 01.09.2013 року, який міститься в матеріалах справи ОСОБА_3 (орендодавець) передала а ТОВ «Алтімед» (орендар) прийняв в строкове платне користування об'єкт оренди.

Угодою від 12.05.2014 року укладеною між ОСОБА_3 (орендодавець) та ТОВ «Алтімед» (орендар) про добровільне розірвання договору, сторони прийшли до згоди розірвати договір оренди нежилого приміщення від 01.09.2013 року.

Згідно акту приймання-передачі (повернення частково орендованого приміщення) ТОВ «Алтімед» (орендар) повернув об'єкт оренди ОСОБА_3 (орендодавцю) 12.05.2014 року.

Предметом позову є вимога позивача про стягнення 1540,65 грн. основної заборгованості за період з березня 2015 року по 31.05.2016 року, 84,17 грн. пені, 108,54 грн. інфляційної складової боргу та 16,76 грн. трьох відсотків річних в зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань згідно вищевказаного договору про виконання робіт з вивозу та знешкодження твердих побутових відходів (ТПВ).

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що договір, щодо якого виник спір був укладений в 2008 році, та в підтвердження виконання робіт за даним договором надав до суду акти виконання робіт, які не підписані відповідачем та в яких міститься посилання на договір поставки від 21.07.2006 року.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не надано суду доказів погодження з відповідачем маршруту і графіку вивозу ТПВ у відповідності з умовами п. 3.1.4., 3.1.5. договору про виконання робіт з вивозу та знешкодження твердих побутових відходів, а також доказів надання таких послуг з відповідним обсягом, об'ємом та наявності таких маршрутів та графіків.

З урахуванням вищевикладеного та враховуючи, що відповідач з 12.05.2014 року не орендує нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 30,5 кв.м., а вказане приміщення з 03.11.2014 року передано в оренду ПП «Демитла», позивачем не доведено надання саме відповідачу послуг з вивозу та знешкодження твердих побутових відходів.

Таким чином, позивачем не доведено тих обставин, які є підставою позовних вимог, не підтверджено такі обставини належними доказами та не додано їх до матеріалів справи, а тому позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 17.10.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна