ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р. Справа № 914/2360/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Скрипчук О.С.

суддів Марко Р.І.

ОСОБА_1

При секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» (надалі ПАТ «Львівобленерго») за № 119-275512 від 10.08.2016р.

на рішення Господарського суду Львівської області від 26.07.2016р.

у справі № 914/2360/15

за позовом: ПАТ «Львівобленерго», м. Львів

до відповідача: Комунального підприємства «Моршинтеплоенерго» (надалі КП «Моршинтеплоенерго») м. Моршин

про стягнення 30048,11 грн.,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № 502-4571/2 від 25.12.2015 року

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність № 1-06/121 від 12.07.2016 року

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Львівобленерго» звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до Комунального підприємства «Моршинтеплоенерго» про стягнення 30 048,11 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.12.2015 року у даній справі позов задоволено частково. Суд виніс рішення, яким стягнув з відповідача на користь позивача 52,15 грн. пені, 2,61 грн. трьох процентів річних та 3,33 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.03.2016 року вказане судове рішення скасоване в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з КП «Моршинтеплоенерго» на користь ПАТ «Львівобленерго» 2223,10 грн. інфляційних нарахувань, 790,00 грн. пені та 3% річних в сумі 39,77 грн. В цій частині прийнято нове рішення, яким позов задоволено, стягнуто з КП «Моршинтеплоенерго» на користь ПАТ «Львівобленерго» 2223,10 грн. інфляційних нарахувань, 790,00 грн. пені та 3% річних в сумі 39,77 грн.; в іншій частині рішення Господарського суду Львівської області від 02.12.2015 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.06.2016 року постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.03.2016 року та рішення Господарського суду Львівської області від 02.12.2015 року у справі № 914/2360/15 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.07.2016 року у справі № 914/2360/15 (суддя Кидисюк Р.А.) позов ПАТ «Львівобленерго» задоволено частково. Суд виніс рішення, яким стягнув з Комунального підприємства «Моршинтеплоенерго» на користь ПАТ «»Львівобленерго» 842,15 грн. пені, 2223, 10 грн. інфляційних нарахувань, 42,38 грн. - трьох процентів річних. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з даним рішенням ПАТ «Львівобленерго» подало апеляційну скаргу за № 119-275512 від 10.08.2016р., в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 26.07.2016 року скасувати, прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що спільні протокольні рішення не змінили зобовязань відповідача, згідно договору, оскільки КП «Моршинтеплоенерго» не було стороною спільних протокольних рішень.

Відповідачем було подано до суду відзив на апеляційну скаргу б/н від 07.09.2016 року, в якому просить рішення Господарського суду Львівської області від залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.06.2007 року між ПАТ «Львівобленерго» (постачальник) та Комунальним підприємством «Моршинтеплоенерго» (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 90347 (надалі договір). Згідно умов договору постачальник зобовязався продати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною в додатку № 9 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а споживач оплатити постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору. Точка продажу електричної енергії: зазначена в додатку № 6 Однолінійна схема.

Згідно п. п. 2.3.3, 2.3.4 договору споживач зобовязався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 2 Порядок розрахунків та № 9 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 7а Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

Відповідно до п. 4 додатку № 2 до договору остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ.

Відповідно до п. 2.1 договору під час його умов, а також вирішення питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі ПКЕЕ).

Пунктом 2.1.2 договору передбачено, що у випадку зміни чинного законодавства України, зокрема нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини, що виникають з приводу постачання електричної енергії та стосуються предмету цього договору; зобов'язань, прав, обовязків та відповідальності сторін; порядку визначення та узгодження договірних величин споживання електричної енергії та потужності; порядку обмеження та припинення електропостачання; обліку електричної енергії та порядку розрахунків; відносин із третьою стороною та інших правовідносин, які випливають з приводу постачання електричної енергії, застосовуються положення цих нормативно-правових актів, які мають перевагу перед положеннями цього договору. Сторони зобов'язуються керуватися вимогами цих нормативно-правових актів з дня набрання ними чинності незалежно від внесення змін до цього договору.

Судом встановлено, що на виконання укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії № 90347 від 04.06.2007р. позивач протягом лютого-квітня 2015 року поставив, а відповідач прийняв активну електроенергію загальною вартістю 210823,95 грн. та реактивну електроенергію вартістю 15688,68 грн., про що виставлено для оплати відповідні рахунки.

Зокрема, згідно рахунку ПАТ «Львівобленерго» №300402/43558-1 за лютий 2015 року відповідачу нараховано 138116,26 грн. за активну енергію та рахунку №300302/43559-2 за лютий 2015 року відповідачу нараховано 4631,36 грн. за реактивну енергію. Строк оплати визначено до 27.02.2015 року.

Згідно рахунку ПАТ «Львівобленерго» №300403/45646-1 за березень 2015 року відповідачу нараховано 182344,07 грн. за активну енергію та рахунку №300303/45647-2 за березень 2015 року відповідачу нараховано 12447,72 грн. за реактивну енергію. Строк оплати визначено до 27.03.2015 року.

Згідно рахунку ПАТ «Львівобленерго» №300504/47669-1 за квітень 2015 року відповідачу нараховано 63032,16 грн. за активну енергію та рахунку №300304/47670-2 за квітень 2015 року відповідачу нараховано 15688,68 грн. за реактивну енергію. Строк оплати визначено до 24.04.2015 року.

Підставою звернення позивача з позовом до господарського суду є несвоєчасність здійснення розрахунків за поставлену активну електричну енергію та за реактивну електроенергію за період з лютого по квітень 2015 р., що стало підставою нарахування позивачем 8 934,15 грн. пені на підставі п. 4.2.1 договору, 20 659,03 грн. інфляційних нарахувань та 454,93 грн. трьох процентів річних на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. На підтвердження позовних вимог позивачем долучено копії рахунків на оплату електроенергії за спірний період та розрахунки інфляційних нарахувань, трьох процентів річних та пені.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у спірному періоді відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20 Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій Головним управлінням Державної казначейської служби України (сторона №1), Департаментом фінансів Львівської обласної державної адміністрації (сторона №2), енергопостачальною компанією ПАТ «Львівобленерго» (сторона № 3) та ДП Енергоринок (сторона остання) було підписано два спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету з бюджетної заборгованості перед підприємствами ЖКГ з одночасним погашенням заборгованості за спожиту електроенергію перед ПАТ «Львівобленерго» від 17.02.2015 р. (№ 20/629 на суму 240000,00 грн.) та від 18.03.2015 р. (№ 20/1010 на суму 222000,00 грн.)

Спільні протокольні рішення укладались на загальну суму, у склад якої входила і сума заборгованості (за активну енергію) відповідача перед позивачем, визначена зведеними реєстрами, які є додатком до кожного протокольного рішення і погоджені його сторонами та скріплені мокрими печатками сторін.

Розрахунки по спільному протокольному рішенні від 17.02.2015 р. проводились на загальну суму 11 792 000,00 грн. Оплата була здійснена 02.04.2015 р. на суму 11792000,00 грн. платіжним дорученням № 353.

Розрахунки по спільному протокольному рішенні від 18.03.2015 р. проводились на загальну суму 3 398 900,00 грн. Оплата була здійснена 20.04.2015 року на суму 3 398 900,00 грн. платіжним дорученням № 414.

У графі призначення платежу вищезазначених платіжних доручень зазначено ПКМУ № 20, а платником виступає Департамент фінансів Львівської ОДА, що є доказом того, що оплата була здійснена не відповідачем і не на виконання укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії № 90347 від 04.06.2007 р.

В матеріалах справи відсутні докази про неприйняття чи повернення коштів, сплачених Департаментом фінансів Львівської ОДА на виконання спільних протокольних рішень в рахунок погашення заборгованості КП «Моршинтеплоенерго» перед енергопостачальною організацією.

Позивач стверджує, що вказані спільні протокольні рішення не змінили строк оплати заборгованості, на яку нараховані у позові суми, з огляду на те, що відповідач не є стороною таких рішень, а положення договору щодо строку оплати за електроенергію сторонами не змінені. Даний висновок колегією суддів оцінюється критично, з огляду на наступне.

Адже, незалежно від обставин участі КП «Моршинтеплоенерго» (відповідача) в укладені спільних протокольних рішень, пунктом 5 таких рішень (усі учасники перераховують кошти наступному учаснику не пізніше дня зарахування коштів на їх рахунок) змінений строк оплати визначених у них сум, оскільки вказаними протокольними рішеннями держава підтвердила свій обов'язок з перерахунку позивачу сум субсидій (складової заборгованості відповідача перед позивачем), змінивши при цьому, за взаємним погодженням з позивачем, строк виконання такого обов'язку.

А тому, право вимоги позивача щодо сплати визначених у спільних протокольних рішенням сум, виникає з моменту, що передбачений спільними протокольними рішеннями, зокрема пунктами 5 таких рішень.

Щодо позиції висловленої у даній справі в постанові касаційної інстанції, суд першої інстанції правомірно послався на практику Європейського суду (див. рішення від 29.11.1991 року у справі «ОСОБА_4 Девелопментс Лтд. Та інші проти Ірландії», серія А № 222, стор 23, п. 51).

При цьому, колегія суддів зазначає, що після винесення касаційним судом постанови від 08.06.2016 року у даній справі, Вищим господарським судом України була винесена постанова від 21.06.2016 року у справі № 914/2139/15, де зазначено, що укладені спільні протокольні рішення змінюють строк оплати сум визначених договорами постачання електричної енергії, оскільки вказаними протокольними рішеннями держава підтвердила свій обов'язок з перерахунку позивачу сум субсидій (складової заборгованості відповідача перед позивачем), змінивши при цьому, за взаємним погодженням з позивачем, строк виконання такого обов'язку.

Судом встановлено, що порушення строку виконання зобов'язання за спільними протокольними рішення позивачем не доведене.

Отже, позовні вимоги, які стосуються виконання зобовязань по оплаті за спожиту електроенергію в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 N 20 (зі змінами) та спільними протокольними рішеннями про організацію взаємних розрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, стороною яких є позивач, не підлягають до задоволення.

Поряд з цим, судом встановлено прострочення договірного зобовязання відповідачем, яке було допущено поза межами спільних протокольних рішень.

Так, відповідач в порушення своїх договірних зобовязань невчасно розраховувався за спожиту в спірному періоді реактивну електроенергію, а саме, не оплатив у встановлені строки виставлені позивачем наступні рахунки за спожиту реактивну електроенергію: №300302/43559-2 за лютий 2015 року на суму 4631,36 грн., №300303/45647-2 за березень 2015 року на суму 12447,72 грн. та №300304/47670-2 за квітень 2015 року на суму 15688,68 грн.

Відповідно до наявних у справі копій платіжних доручень та розрахунку боргу по реактивній електроенергії, відповідач погасив заборгованість по оплаті за спожиту в період з лютого по квітень 2015 року реактивну електроенергію 28.04.2015р. та 30.04.2015р. Наведених обставин відповідач не заперечує.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно задоволив позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 42,38 грн. та 2223,10 грн. індексу інфляції за невчасну оплату вартості спожитої реактивної електроенергії у спірному періоді за період з 02.03.2015р. по 29.04.2015р.

Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 842,15 грн. за період з 02.03.2015р. по 29.04.2015р., нарахованої у звязку з простроченням оплати вартості реактивної електроенергії, слід зазначити таке.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 4.2.1 договору за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Перевіривши правильність здійсненого розрахунку заявленої до стягнення суми пені, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача 842,15 грн. пені за період з 02.03.2015р. по 29.04.2015р.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 26.07.2016 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 26.07.2016 року у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити в Господарський суд Львівської області.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Марко Р.І.

суддя Михалюк О.В.