ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.16р. Справа № 904/5779/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю зовнішньоторгової фірми «МіКомп» , м. Камянське

До: Департаменту комунальної власності , земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради, м. Камянське

Про: визнання недійсним договору

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_1 ( директор ) ,ОСОБА_2 ( дов. №20 від 29.02.16 р. );

Від відповідача : не зявився

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ ЗФ «МіКомп» (позивач) звернулось з позовом до Департаменту комунальної власності , земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради (відповідач) про визнання недійсним договору оренди цілісного майнового комплексу, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпродзержинська від 23.09.14р. та визнання автоматично продовженим договору оренди цілісного майнового комплексу комунального підприємства «Кінотеатр ім. Т.Г. Шевченка» від 23.09.2004р. на такий самий строк і на таких самих умовах, тобто по 24.09.2024р., укладених між сторонами.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на приписи ч.4. ст.284 ГК України та п.10.7. договору оренди цілісного майнового комплексу КП «Кінотеатр ім. Т.Г. Шевченка» від 23.09.2004р., відповідно до яких цей договір вважається продовженим на такий самий строк і на таких самих умовах, тобто з 24.09.2014р. по 24.09.2024р. А відтак , позивач вважає , що сторони помилково уклали договір оренди цілісного майнового комплексу (без назви обєкту і технічних ідентифікаційних критерій) від 23.09.2014р. ; який не відповідає вимогам чинного законодавства України , а тому підлягає визнанню недійсним судом. Також позивач вказує не те , що за договором оренди від 23.09.2014р. обєкт не передавався від орендодавця до орендаря, а тому ТОВ ЗФ «МіКомп» не користувався цим майном .На думку позивача у спірному договорі відсутня така істотна умова ,як склад обєкта оренди .

Департамент комунальної власності , земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради (відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечував з наступних підстав : рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.15 р. у справі № 904/10412/14 ( яке набрало чинності в установленому законом порядку ) за участю тих же сторін визнано дійсним з моменту укладання договір оренди цілісного майнового комплексу, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпродзержинська від 23.09.14р. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.16 р. ( яка набрала чинності в установленому законом порядку ) відмовлено в задоволенні заяви ТОВ ЗФ «МіКомп» про перегляд вищенаведеного судового рішення у справі № 904/10412/14 за ново виявленими обставинами . Цими судовими рішеннями надавалася правова оцінка умовам оспорюваного позивачем договору і суд дійшов до висновку про відповідність договору вимогам чинного цивільного законодавства . Також відповідач вказує на те , що саме ТОВ ЗФ «МіКомп» було ініціатором укладання договору оренди від 23.09.2014р. та підписав його без зауважень .Орендоване майно не поверталося від орендаря до орендодавця оскільки було укладено новий договір і була відсутня перерва у часі йог користування ТОВ ЗФ «МіКомп» , а тому і не оформлювалися акти приймання-передачі майна під час укладання сторонами договору оренди від 23.09.2014р. Під час укладання оспорюваного договору сторони погодили всі істотні умови , обовязкові для договорів оренди , в тому числі і склад та вартість обєкта оренди ( з урахуванням здійснення орендарем його реконструкції).

По справі оголошувалась перерва з 04.10.16 р. до 11.10.16 р. Відповідач явку повноважного представника до судового засідання 11.10.16 р. не забезпечив .

Заслухавши пояснення представників позивача , дослідивши матеріали справи , господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.15 р. у справі № 904/10412/14 ( яке набрало чинності в установленому законом порядку ) задоволено позовні вимоги Департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради та визнано договір оренди цілісного майнового комплексу, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпродзержинська від 23 вересня 2014 року, укладений між Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради та ТОВ ЗФ «МіКомп» щодо цілісного майнового комплексу, що розміщений за адресою: м. Дніпродзержинськ, проспект Леніна,42А- дійсним з моменту укладення.

Цим судовим рішенням було встановлено наступні обставини : 23.09.04р. ОСОБА_3 комунальної власності міста Дніпродзержинська міської ради (як орендодавець) та ТОВ ЗФ «МіКомп» (як орендар) уклали договір оренди цілісного майнового комплексу Комунального підприємства «Кінотеатр ім. Т.Г.Шевченка», за умовами якого (п.1.1) орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс Комунального підприємства «Кінотеатр ім. Т.Г.Шевченка», склад і вартість якого визначено в акті оцінки, протоколі про результати інвентаризації та передавальному балансі підприємства, складеного за станом на 30.06.04р., вартістю 130 276,00 грн., у тому числі основні фонди за залишковою вартістю 130 276,00 грн.

ОСОБА_3 комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради згідно рішення міської ради від 29.03.2013 №746-11V/І «Про внесення змін до установчих документів фонду комунальної власності міста Дніпродзержинська міської ради та затвердження положення про департамент комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради» змінена на Департамент комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради, який є правонаступником усіх прав і обовязків фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради.

Договір укладено на 10 (десять) років з моменту нотаріального посвідчення, тобто з 23.09.04р. по 23.09.14р. включно (п.10.1. договору).

Договір нотаріально посвідчений 23.09.04р. приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за №2651.

Відповідно до п.2.1. договору орендар вступає у строкове платне користування підприємством після нотаріального посвідчення договору та одночасного складання акта приймання-передачі.

За актом приймання-передачі майна, що передається в орендне користування 23.09.04р. ОСОБА_3 комунальної власності м. Дніпродзержинська передав ТОВ ЗФ «МіКомп» цілісний майновий комплекс комунального підприємства «Кінотеатр ім. Т.Г.Шевченка», що належить до комунальної власності міста за адресою: пр. Леніна,42-А в м. Дніпродзержинську.

До закінчення терміну дії договору оренди відповідач звернувся з листом від 15.08.14р. до позивача, яким просив пролонгувати договір оренди цілісного майнового комплексу строком на 2 роки 11 місяців .

23.09.2014 Департаментом комунальної власності та земельних відносин видано наказ №02/268 про пролонгацію відповідно до вимог чинного законодавства договору оренди цілісного майнового комплексу за адресою: пр. Леніна,42-А в м. Дніпродзержинську з ТОВ ЗФ «МіКомп» з метою організації концертно-видовищної діяльності строком на 2 роки 11 місяців.

23.09.14р. між Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради (як орендодавцем) та ТОВ ЗФ «МіКомп» (як орендарем) укладено договір оренди цілісного майнового комплексу, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпродзержинська строком на два роки одинадцять місяців, що діє з 24.09.14р. по 23.08.17р. включно (п.10.1. договору).

Згідно п.5.15 пролонгованого договору оренди від 23.09.14р. передбачено обовязок орендаря здійснити нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію цього договору за рахунок власних коштів.

Договір укладений позивачем та відповідачем у письмовій формі, нотаріально не посвідчений.

Листами від 03.10.14р. за вих. №02-09/3138, від 07.11.14р. №02-08/3517, від 10.11.14р. №02-08/3536 позивач повідомляв відповідача про необхідність виконання умов договору в частині нотаріального посвідчення договору оренди, однак відповіді не отримав.

Лише 22.12.14р. відповідач надіслав позивачу лист в якому зазначив про необхідність прибуття сторін до нотаріуса для вирішення розбіжностей з істотних умов договору та його форми.

Враховуючи ті обставини, що Договір нотаріально не посвідчений, однак його сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, вчинені дії, направлені на його виконання, позивач вбачає підстави для визнання Договору дійсним в судовому порядку, що і є причиною спору.

ТОВ ЗФ «МіКомп» позовні вимоги визнав та зазначив, що упродовж всього терміну дії договору оренди добросовісно виконував покладені на нього обовязки та щомісячно вносив орендну плату у встановленому розмірі. У квітні 2014 року звернувся в Департамент комунальної власності та земельних відносин міської ради з приводу розгляду питання щодо приватизації цілісного майнового комплексу комунального підприємства «Кінотеатр ім. Т.Г.Шевченка» та внесення його до переліку обєктів комунальної власності, що підлягають відчуженню шляхом приватизації (викупу). Однак дане питання не було включено до порядку денного сесії Дніпродзержинської міської ради. 23.08.14 р. між Департаментом комунальної власності та земельних відносин міської ради та ТОВ ЗФ «МіКомп» був укладений договір оренди цілісного майнового комплексу, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпродзержинська. Підписавши 23.09.2014 р. договір оренди цілісного майнового комплексу строком на два роки 11 місяців, ТОВ ЗФ «МіКомп» вважає його дійсним.

З огляду на те, що укладений 23.09.14р. між сторонами договір містить усі необхідні для договорів даного виду умови, відповідач не повернув орендоване майно після закінчення строку дії договору від 23.09.04 р., користується орендованим майном після закінчення строку дії договору (договір оренди від 23.09.04р. укладений на строк по 23.09.14р. включно), частково виконав свої зобовязання по сплаті орендної плати, однак ухиляється від нотаріального посвідчення цього договору, суд дійшов до висновку , що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню… ( а.с.14-15 )

11.07.16 р. ТОВ ЗФ «МіКомп» звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з заявою про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.15 р. за нововиявленими обставинами , в якій просить суд: переглянути рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.15 р. по справі № 904/10412/14 за нововиявленими обставинами; відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своєї заяви ТОВ ЗФ «МіКомп» зазначає, що станом на дату укладання договору оренди від 2014 року та момент винесення рішення суду об'єкт договору оренди «Цілісний майновий комплекс, що розміщений за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. Леніна, 42А» не існував, натомість існував новостворений об'єкт (за рахунок інвестицій відповідача) під назвою «Кінотеатр ім. Т.Г. Шевченка, підприємство громадського харчування типу «Закусочна» з літнім майданчиком, дискотека, аптечний кіоск, магазин непродовольчих товарів та котельня», цей об'єкт не відображений у предметі оренди у договорі 2014 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.16 р. відмовлено у задоволенні заяви ТОВ ЗФ «МіКомп» про перегляд за ново виявленими обставинами рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.15 р. у справі № 904/10412/14 , вищезазначене судове рішення залишене без змін . При цьому суд зазначив наступне : …на думку заявника істотною обставиною для вирішення справи № 904/10412/14, яка не була і не могла бути відома відповідачу є той факт, що на момент укладення договору від 2014 року та винесення рішення судом об'єкт, що вказаний в предметі договору від 2014 року, взагалі не існував. Крім того, в договорі від 2014 року не вказано склад об'єкту оренди, тобто відсутня істотна умова договору оренди.

Обставини, на які посилається заявник як на нововиявлені, не є нововиявленими обставинами в розумінні ст. 112 Господарського процесуального кодексу України на підставі наступного.

Відповідач листами від 24.09.04р. та від 10.01.05р. звертався до ОСОБА_3 комунальної власності м. Дніпроджержинська стосовно надання згоди на проведення капітального ремонту та реконструкції цілісного майнового комплексу кінотеатра ім. Т.Г. Шевченко .

Рішенням виконавчого комітету міської ради від 02.03.05 р. № 156 затверджено акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію обкту «Кінотеатр ім. Т.Г.Шевченка» за адресою: пр. Леніна, 42-А.

Даним рішенням виконавчого комітету було затверджено Акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію «Кінотеатр ім ОСОБА_5», підприємства громадського харчування типу «Закусочна» з літнім майданчиком, дискотеки, аптечного кіоску, магазину непродовольчих товарів та котельні за адресою пр. Леніна, 42-А. та БТІ доручено внести відповідні зміни до облікової документації.

Враховуючи рішення виконавчого комітету міської ради від 02.03.05 р. №156 «Про прийняття в експлуатацію кінотеатру ім. Т.Г. Шевченка, підприємства громадського харчування типу «Закусочна» з літнім майданчиком, дискотеки, аптечного кіоску, магазину непродовольчих товарів та котельні за адресою пр. Леніна, 42-А, технічний паспорт ОКПБТІ виконавчим комітетом вирішено оформити за територіальною громадою міста право власності на кінотеатр ім. Т.Г. Шевченка, підприємства громадського харчування типу «Закусочна» з літнім майданчиком, дискотеки, аптечного кіоску, магазину непродовольчих товарів та котельні за адресою пр. Леніна, 42-А, а ОСОБА_3 комунальної власності м. Дніпродзержинська 11.12.08р. було видано свідоцтво про право власності на зазначений об'єкт.

Листом від 11.03.05р. відповідач повідомив ОСОБА_3 комунальної власності м. Дніпродзержинська, що 02.03.05р. рішенням Виконкому міської ради № 156 затвержено акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію кінотеатра ім. Т.Г. Шевченко . Відтак, наведене відповідачем у заяві про перегляд не є фактом, про який не було відомо стороні під час винесення рішення.

Враховуючи викладене господарський суд вважає, що обставини, які наведені заявником в заяві про перегляд рішення господарського суду, не відносяться до нововиявлених обставин, у зв'язку з чим не вбачає підстав для задоволення заяви та, відповідно, підстав для скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 року у справі № 904/10412/14 ( а.с.32-35 )

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.15 р. у справі № 904/3431/15 ( що залишено без змін постановою ДАГС від 02.02.16 р. та постановою ВГСУ від 15.06.16 р. ) частково задоволені позовні вимоги Департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області та стягнуто з ТОВ ЗФ «МіКомп» на користь Департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області : 399 952,83 грн. боргу з орендної плати, 28 895,17 грн. пені, 71 266,72 - збитків від інфляції з простроченої суми, 20 233,09 грн. збитків від нестачі майна, 10 406,96 грн. судового збору.

Позивач просив стягнути з відповідача 577 513,39 грн. за договором оренди від 23.09.14р., з яких: 430 362,75 грн. орендної плати за період з 24.09.14р. по 10.04.15р., 28 895,17 грн. пені за період з 21.10.14р. по 10.04.15р., 98 022,38 грн. - збитків від інфляції за період з 01.10.14р. по 01.04.15р., 20 233,09 грн. збитків за нестачу окремого індивідуально визначеного комунального майна за актом інвентаризації від 03.09.14р., мотивуючи порушенням відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

Відповідач позов заперечував , посилаючись на те, що оскільки він, як орендар, продовжив користуватися орендованим приміщенням після закінчення терміну дії договору оренди від 23.09.04р., а орендодавець приймає платежі за користування майном, договір оренди від 23.09.04р. вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Відповідач належним чином виконує свої обов'язки за договором від 23.09.04р. у повному обсязі, сплачуючи орендну плату визначену вищевказаним договором у розмірі 8 360,00 грн. з урахування її коригування. Сторонами укладений Договір від 23.09.14р. щодо того ж майна, який рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.15р. у справі № 904/10412/14 визнаний дійсним. Однак, відповідно до п. 2.1. договору від 23.09.14р., орендар вступає у строкове платне користування майном на термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та складання акту приймання-передавання майна. Відповідно до п. 1.1. цього договору вартість цілісного майнового комплексу комунального підприємства «Кінотеатр ім. Т.Г. Шевченка», що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, просп. Леніна, 42-а становить 4 106 927,00 грн., яке повинно бути передане орендодавцем за актом прийому- передачі, яке до цього часу не передавалося.

Сторони самостійно узгодили умови дії договору, однак орендар не вчиняв дій , спрямованих на передачу майна. У наведеному рішенні суду не зазначено та не встановлено факту того, що договір від 23.09.14р. є продовженням дії договору від 23.09.04р. і твердження позивача щодо цього є безпідставним. Позивач, аналізуючи рішення суду у справі № 904/10412/14 , помилково дійшов висновку, що договір оренди від 23.09.04р. є пролонгованим договором від 23.09.14р. («Згідно п.5.15 пролонгованого договору оренди від 23.09.14р. передбачено обовязок орендаря здійснити нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію цього договору за рахунок «власних коштів»). Тим паче, з одного речення даного рішення не можливо дійти висновку, що судом встановлюється факт, що має юридичне значення, оскільки це не було предметом справи. Позовна заява про визнання договору оренди продовженим (пролонгованим) є, по суті, вимогою про встановлення юридичного факту, а це не відповідає передбаченим законом (ст.20 ГК України, ст.15, ч. 2 ст. 16 ЦК України) способам захисту порушеного права.

Відповідно до п. 10.1 договору від 23.09.14р. договір укладається строком на 2 роки 11 місяців і діє з 24.09.14р. по 23.08.17р. Рішення господарського суду Дніпропетровської області, в якому нібито вказано про пролонгацію договору від 23.09.14р. , датовано 25.02.15р., тобто в момент дії договору. Таким чином юридично та фактично договір від 23.09.14р. не може бути продовженням попереднього договору також з причини його закінчення на момент прийняття рішення суду. За договором оренди від 23.09.14р. майно вартістю 4 106 927,00 грн. ТОВ ЗТ Ф «МіКомп" в орендне користування не передавалось.

Розглядаючи цей спір , суд встановив наступні обставини : 23.09.04р. ОСОБА_3 комунальної власності міста Дніпродзержинська міської ради (Орендодавець) з ТОВ ЗФ «МіКомп» (Орендар) уклали договір оренди цілісного майнового комплексу Комунального підприємства «Кінотеатр ім. Т.Г.Шевченка», за п.1.1 якого Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс Комунального підприємства «Кінотеатр ім. Т.Г.Шевченка», склад і вартість якого визначено в акті оцінки, протоколі про результати інвентаризації та передавальному балансі підприємства, складеного станом на 30.06.04р., вартістю 130 276грн., у тому числі основні фонди за залишковою вартістю 130 276,00 грн.

Договір укладено на 10 (десять) років з моменту нотаріального посвідчення, тобто з 23.09.04р. по 23.09.14р. включно (п.10.1 Договору). Договір нотаріально посвідчений 23.09.04р. приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за №2651.

Відповідно до п.2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування підприємством після нотаріального посвідчення договору та одночасного складання акта приймання-передачі.

За актом приймання-передачі майна, що передається в орендне користування, 23.09.04р. позивач передав відповідачеві цілісний майновий комплекс комунального підприємства «Кінотеатр ім. Т.Г.Шевченка», що належить до комунальної власності міста за адресою: пр. Леніна, 42-А в м. Дніпродзержинську (далі цілісний майновий комплекс).

До закінчення терміну дії договору оренди відповідач звернувся з листом від 15.08.14р. до позивача, яким просив пролонгувати договір оренди цілісного майнового комплексу строком на 2 роки 11 місяців.

23.09.14р. Департаментом комунальної власності та земельних відносин видано наказ №02/268 про пролонгацію відповідно до вимог чинного законодавства договору оренди цілісного майнового комплексу за адресою: пр. Леніна,42-А в м. Дніпродзержинську з ТОВ ЗФ «МіКомп» з метою організації концертно-видовищної діяльності строком на 2 роки 11 місяців.

23.09.14р. позивачем (Орендодавцем) з відповідачем (Орендарем) укладено договір оренди цілісного майнового комплексу, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпродзержинська (далі Договір) строком на два роки одинадцять місяців, що діє з 24.09.14р. по 23.08.17р. включно (п.1.1, 10.1. Договору). За п. 1.1. Договору вартість переданого в оренду майна становить 4 106 927,00 грн. Відповідно до п. 2.1 Договору Орендар вступає у строкове платне користування Майном на термін, вказаний у Договорі, але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору та складання Акту приймання-передавання Майна. Згідно з п. 2.4 Договору обов'язок щодо складання акта приймання-передавання покладається на Орендодавця.

У п. 3.2 Договору сторони погодили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального майна, затвердженої рішенням міської ради і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку: вересень 2014р. 52 161,26 грн. з урахуванням індексу інфляції за 08 місяць 2014р. індекс 1,008. Орендна плата за перший місяць оренди вересень 2014р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за вересень 2014р.

У пункті 3.7 Договору сторони визначили, що орендна плата перераховується до міського бюджету:1) не пізніше останнього дня місяця за який здійснюється нарахування. В разі відсутності індексу інфляції за розрахунковий місяць перерахування здійснюється в сумі орендної плати визначеної в попередньому місяців (перший місяць оренди в сумі орендної плати визначеною за результатами конкурсу) та до 20 числа місяця наступного за розрахунковим перераховується скоригована частина суми орендної плати визначена з урахуванням офіційного опублікованого індексу інфляції за розрахунковий місяць;

2) сума заборгованості по орендній платі, яка виникла на перше число наступного за розрахунковим підлягає коригуванню на індекс інфляції.

У пункті 3.8 Договору сторони обумовили, що орендна плата, яка перераховується пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим, стягується до бюджету відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Обов'язком Орендаря є своєчасна й у повному обсязі сплата орендної плати (п. 5.4 Договору). Також, до обов'язків Орендаря віднесено нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію цього Договору (якщо це передбачено законодавством) за рахунок своїх коштів (п. 5.15 Договору).

Нотаріальне посвідчення договору, оформлене рішенням суду про визнання договору дійсним, вважатиметься вчиненим із моменту набрання законної сили рішенням суду, а державна реєстрація права користування нерухомим майном може відбутися не раніше дати набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням господарського суду від 25.02.15р. у справі № 904/10412/14 визнано договір оренди цілісного майнового комплексу, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпродзержинська від 23.09.14р., укладений Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради та ТОВ ЗФ «МіКомп» щодо цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, проспект Леніна,42А - дійсним з моменту укладення. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.15р. у справі №904/10412/14 не оскаржувалося та набрало законної сили.

Після закінчення строку дії договору від 23.09.04р. відповідач не повернув позивачеві орендоване майно, користується орендованим майном після закінчення строку дії договору від 23.09.04р.

Підставою звернення позивачем з позовом стало, ухилення відповідача від внесення орендної плати за Договором від 23.09.14р. у визначеному сторонами розмірі.

За розрахунком позивача, борг відповідача з орендної плати за період з 24.09.14р. по 10.04.15р. становить - 430 362,75 грн. На прострочений борг позивачем нарахована пеня - 28 895,17 грн. за період з 21.10.14р. по 10.04.15р., збитки від інфляції - 98 022,38 грн. за період з 01.10.14р. по 01.04.15р. Також, відповідачеві нараховані збитки за нестачу окремого індивідуально визначеного комунального майна за актом інвентаризації від 03.09.14р. (код 240603) в розмірі 20 233,09 грн.

Згідно з п. 8.1 Договору оренди орендодавець має право контролювати наявність, стан, напрями та ефективність використання комунального майна, переданого в оренду за договором.

Відповідно до наказу департаменту комунальної власності та земельних відносин міської ради від 18.08.14р. № 02/223 «Про проведення інвентаризації майна, що було передане в оренду у складі цілісного майнового комплексу КП «Кінотеатр ім. Т.Г.Шевченка» фахівцями департаменту спільно з представниками ТОВ ЗФ «МіКомп» проведено інвентаризацію комунального майна. В ході інвентаризації встановлено нестачу окремого індивідуально визначеного майна, а саме: кіноапарат "Україна" інв. № 4423/011367; кінопроектор КП-30 інв. № 4433/011810; електрокотел 45Квт інв. № 4497/011474; електрокотел 60 Квт інв. № 4498/011475; крісла глядацького залу у кількості 597 шт.

Висновок про нестачу комунального майна внесено до протоколу від 03.09.14р., затвердженого наказом департаменту від 05.09.14р. № 02/242 «Про затвердження результатів інвентаризації майна, що передане в оренду у складі цілісного майнового комплексу КП «Кінотеатр ім.Т.Г.Шевченка». Відповідачем надано позивачеві звіт про незалежну оцінку майна. Оцінку цілісного майнового комплексу КП «Кінотеатр ім. Т.Г. Шевченка» проведено ТОВ «Бюро оцінки» за угодою з відповідачем.

Так, сторонами договір оренди наведеного цілісного майнового комплексу укладено 23.09.04р., у той же день позивач за актом приймання-передачі передав майно в оренду Відповідачеві, дія цього договору оренди закінчилася 23.09.14р. В останній день дії договору оренди від 23.09.04р. 23.09.14р. сторони уклали договір оренди того ж цілісного майнового комплексу, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпродзержинська зі строком дії з 24.09.14р.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.15р. у справі № 904/10412/14 визнано дійсним договір від 23.09.14р. оренди цілісного майнового комплексу, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпродзержинська, розміщеного за адресо.: м. Дніпродзержинськ, проспект Леніна, 42А., тобто щодо того ж майна, що і за договором від 23.09.04р. У зазначеній справі Відповідач позов визнав, рішення суду сторонами не оскаржувалося і набрало законної сили.

У звязку з тим, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.15р. у справі № 904/10412/14 визнано дійсним договір від 23.09.14р., суд розцінює дії сторін з укладання цього договору як відмову від договору оренди, укладеного 23.09.04р., при цьому з продовженням відносини з оренди того ж цілісного майнового комплексу. Виходячи з наведеного, суд погоджується з позицією Позивача про недоцільність передачі обєкту оренди від Відповідача Позивачеві і одразу ж зворотної передачі обєкту оренди від Позивача Відповідачеві., при тому, що за договором від 23.09.14р. в оренду передавався той же обєкт, тими ж сторонами, 03.09.14р. сторонами проведено інвентаризацію комунального майна - цілісного майнового комплексу.

Вартість орендованого майна (4 106 927,00 грн.) визначена ТОВ «Бюро оцінки» за замовленням відповідача, внесена сторонами до п. 1.1. Договору і, до початку вирішення спору у даній справі, сторонами не оскаржувалася. Це спростовує позицію Відповідача, що обєкт з оцінкою у 4 106 927,00 грн. Позивачем йому не передавався. При цьому, про наявність іншого нерухомого майна з адресою: м. Дніпродзержинськ, проспект Леніна, 42А., сторонами не заявлялося, докази суду не надавалися.

Порядок нарахування орендної плати обумовлено сторонами у п. 3.2 Договору. Внесення відповідачем орендної плати у меншому розмірі, ніж обумовлено договором (8 360,00 грн., починаючи з жовтня 2014р. по квітень 2015р.) не може свідчити про виконання ним договору оренди від 23.09.04р., до того ж оплата проведена без урахування індексу інфляції за кожен наступний місяць ( а.с.53-57, 58-61,62-64 )

Відповідно до вимог ст.35 ГПК України : обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Під час розгляду спорів у справах № 904/10412/14 та № 904/3431/15 господарськими судами всіх інстанцій вже було неодноразово надано правову оцінку твердженням ТОВ ЗФ «МіКомп» стосовно того , що сторони помилково уклали договір оренди цілісного майнового комплексу (без назви обєкту і технічних ідентифікаційних критерій) від 23.09.2014р. ; що цей договір не відповідає вимогам чинного законодавства України ; що за договором оренди від 23.09.2014р. обєкт не передавався від орендодавця до орендаря, а тому ТОВ ЗФ «МіКомп» не користувався цим майном ; що у спірному договорі відсутня така істотна умова , як склад обєкта оренди .

Суди не погодилися з такими твердженнями ТОВ ЗФ «МіКомп» та визнали дійсним договір від 23.09.14р., при цьому було встановлено , що дії сторін з укладання цього договору є діями свідчать про відмову від договору оренди, укладеного 23.09.04р., при цьому з продовженням відносини з оренди того ж цілісного майнового комплексу. Виходячи з наведеного, суд погодився з позицією Департаменту комунальної власності , земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради про недоцільність передачі обєкту оренди від відповідача позивачеві і одразу ж зворотної передачі обєкту оренди від позивача відповідачеві, при тому, що за договором від 23.09.14р. в оренду передавався той же обєкт, тими ж сторонами, 03.09.14р. сторонами проведено інвентаризацію комунального майна - цілісного майнового комплексу. Суд також встановив ту обставину , що ТОВ ЗФ «МіКомп» користується цілісним майновим комплексом з 23.09.14 р. саме на умовах договору оренди , укладеного сторонами 23.09.14р. , а не попереднього договору оренди ( як стверджував відповідач ) .

Не зважаючи на вищевикладене , представники ТОВ ЗФ «МіКомп» в обґрунтування позовних вимог по справі № 904/5779/16 знову посилалися на ті обставини , які вже досліджувалися судами під час розгляду вищезазначених спорів , та які були критично оцінені судами .

Як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» : цивільні відносини щодо недійсності правочинів регулюються Цивільним кодексом України ( 435-15 ) , Земельним кодексом України ( 2768-14 ), Сімейним кодексом України ( 2947-14 ), Законом України від 12 травня 1991 року N 1023-XII ( 1023-12 ) «Про захист прав споживачів» , Законом України від 6 жовтня 1998 року N 161-XIV ( 161-14 ) «Про оренду землі» та іншими актами законодавства. При розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Отже, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до розяснень , що містяться в Постанові Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 р. № 11 «Про деякі питання визнання право чинів ( господарських договорів ) недійсними» : …Правовідносини, пов'язані з визнанням правочинів (господарських договорів) недійсними, регулюються ЦК України, ГК України, Земельним кодексом України, Законами України "Про оренду землі", "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", "Про іпотеку", "Про страхування", "Про банки і банківську діяльність", "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" та іншими актами законодавства. Правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 10571 ЦК України, абзацу другого частини шостої статті 29 Закону України "Про приватизацію державного майна", частини другої статті 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", частини другої статті 15 Закону України "Про оренду землі", статті 12 Закону України "Про іпотеку", частини другої статті 29 Закону України "Про страхування", статті 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність", статті 71 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" тощо.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин ( п.2.1.)

У силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача (прокурора - в разі подання ним відповідного позову) ( п.2.10. )

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Свобода договору означає можливість сторін вільно визначати зміст договору, який вони укладають і формувати його конкретні умови. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Розумність - це вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу).

На думку суду , позивачем на надано належних доказів ,які б свідчили про недійсність оспорюваного ним договору , а тому позовні вимоги задовленрню не підлягають .

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст.33, 35,49,82-85 ГПК України , ст.203 ЦК України ; господарський суд ,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі , господарські витрат покласти на позивача .

Суддя Васильєв О.Ю.

13.10.16р.