ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.09.2016 Справа № 907/503/16

За позовом публічного акціонерного товариства „Українська залізниця в особі регіональної філії „Львівська залізниця, м. Львів

до державного підприємства „Шепетівське лісове господарство, м. Шепетівка Хмельницької області

до ОСОБА_1 митниці Державної фіскальної служби України, м. Ужгород

з участю у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 Державної казначейської служби України у м. Ужгороді, м. Ужгород та Головного управління Державної казначейської служби у Закарпатській області, м. Ужгород

про стягнення суми 765,15 грн. зборів за вивантаження та повторне завантаження вантажу у вагон № 63796544.

Суддя господарського суду В.В.Мокану

представники:

Позивача ОСОБА_3, довіреність № 3593 від 17.05.2016

Відповідача ДП „Шепетівське ЛГ не брав участі

Відповідача ОСОБА_1 митниці ОСОБА_4, довіреність № 07-70-03-1-10-35/6013 від 28.09.15

Третьої особи ОСОБА_2 ДКСУ у м. Ужгороді не брав участі

Третьої особи ГУ ДКСУ у Закарпатській області не брав участі

СУТЬ СПОРУ: публічним акціонерним товариством „Українська залізниця в особі регіональної філії „Львівська залізниця, м. Львів заявлено позов до державного підприємства „Шепетівське лісове господарство, м. Шепетівка Хмельницької області та до ОСОБА_1 митниці Державної фіскальної служби України, м. Ужгород про стягнення суми 765,15 грн. зборів за вивантаження та повторне завантаження вантажу у вагон № 63796544. Ухвалою господарського суду про порушення провадження у справі від 10.08.2016 до участі у справі залучено ОСОБА_2 Державної казначейської служби України у м. Ужгороді в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів. Ухвалою господарського суду від 25.08.2016 до участі у справі залучено Головне управління Державної казначейської служби у Закарпатській області, м. Ужгород в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.

Позовні вимоги до вантажовідправника обґрунтовано посиланням на норми законодавства, які регламентують питання перевезення вантажів залізничним транспортом, положення Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, якими передбачено право залізниці на відшкодування всіх витрат, повязаних із митними формальностями, норму ст. 218 Митного кодексу України, якою регламентовано питання про віднесення вартості робіт, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб. Вимоги до ОСОБА_1 митниці позивач ґрунтує посиланням на ч. 5 ст. 338 Митного кодексу України, згідно якої огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення.

Відповідач ОСОБА_5 підприємство «Шепетівське лісове господарство» проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях. Вважає безпідставними вимоги до нього, оскільки працівниками митниці не виявлено ніяких порушень митних правил зі сторони ДП «Шепетівський лісгосп». Посилаючись на ст. 30, п. 5 ст. 338 Митного кодексу України, стверджує, що всі витрати, повязані з затримкою та переоглядом вагонів, повинні відшкодовуватися за рахунок органів доходів і зборів. Наголошує на спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Відповідач ОСОБА_1 митниця ДФС вважає вимоги про стягнення із митниці коштів внаслідок її протиправних дій, що спричинили збитки, необґрунтованими. Наголошує, що нормативною підставою для стягнення вказаних збитків є приписи ст. ст. 1173, 1174 Цивільного кодексу України, відповідно до яких необхідною умовою відшкодування шкоди, завданої органом державної влади або посадовою особою органу державної влади, є незаконність відповідних рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень. За відсутності будь-якого судового рішення стосовно визнання протиправними дій ОСОБА_1 митниці щодо здійснення митного контролю товару, який переміщався у вагоні № 63796544, стягнення збитків, на думку митниці, є безпідставним, а вимоги про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень не підлягають розгляду господарським судом в порядку господарського судочинства, оскільки належать до юрисдикції адміністративного суду.

Третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області інформувало про відсутність правових звязків з позивачем з огляду на свій статус органу, що здійснює платежі на підставі платіжних доручень за дорученнями розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів у разі наявності в обліку відповідного бюджетного фінансового зобовязання у межах залишків на рахунках для обліку відкритих асигнувань. Повідомило, що здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядника бюджетних коштів ОСОБА_1 митниці ДФС України і в раз прийняття рішення про стягнення коштів з ОСОБА_1 митниці, виконання такого рішення Головним управлінням Казначейства буде здійснено відповідно до встановленого порядку.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників учасників спору, суд встановив:

28.07.2015 року державним підприємством «Шепетівське лісове господарство» було відправлено зі станції Шепетівка Південно-Західної залізниці вагон № 63796544 з вантажем «деревина паливна» по відправці Шепетівка Чієрна над Тисою № 32649766.

Вагон № 63796544 з вантажем «деревина паливна» 30.07.2015 року прибув на станцію Чоп та був відчеплений для здійснення переогляду. Згідно з актом загальної форми від 30.07.2015 року № 7570 на підставі заявки ОСОБА_1 митниці ДФС від 30.07.2015 року № 07-70-61/31/054 вагон подано для здійснення митного огляду на ділянку митного контролю підкранової колії підрозділу залізниці «Львівська механізована дистанція навантажувально-розвантажувальних робіт» (МЧ-Львів) та надано телеграфне повідомлення від 30.07.2015 року № 233 на станцію відправлення для повідомлення вантажовідправника.

За результатами огляду вказаного вагону інспекторами митниці складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів від 31.07.2015 року, згідно з яким сторонніх вкладень у вантажі «деревина паливна» не виявлено.

Під час переогляду вантажу працівниками підрозділу залізниці МЧ-Львів згідно з заявкою митниці був вивантажений та повторно завантажений вагон № 63796544, що підтверджується актом загальної форми від 31.07.2015 року № 43 з нарахуванням платежів за перевантаження вагону.

Після надання митницею дозволу на випуск вагону залізницею складено акт загальної форми на випуск вагону № 7004 від 31.07.2015 року з нарахуванням зборів за затримку згідно з ставками Збірника тарифів № 1 із застосуванням коригувального коефіцієнта за вивантаження та повторне завантаження вантажу у вагон на суму 765,15 грн.

Заявлену державному підприємству «Шепетівське лісове господарство» претензію № Н-10/2350 від 28.07.2016 року про сплату суми нарахованих зборів в розмірі 765,15 грн. останнім залишено без задоволення.

Дослідивши обставини справи та правову регламентацію взаємовідносин сторін у даному спорі, суд констатує наступне.

Згідно із ст.119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами користування вагонами і контейнерами.

Пункт 16 Правил користування вагонами і контейнерами передбачає випадки, коли вантажовідправник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами. Митні процедури не являються підставою звільнення вантажовідправника від плати за користування вагонами та контейнерами.

Згідно з п. 5.15 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" плата за користування вагонами як належності України, так і належності інших держав не є заходом відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини сторони у зобов'язанні.

За приписами § 2 ст. 12 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) перевірка вантажу на шляху перевезення може здійснюватися за умовами, передбаченими митними правилами.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України митний контроль сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. При цьому, митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Частинами 1, 2 статті 325 Митного кодексу України визначено, що за письмовою заявою власника товарів або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів можуть здійснюватися навантаження, вивантаження, перевантаження, усунення пошкоджень упаковки, розпакування, упакування, перепакування, зважування та визначення інших істотних характеристик товарів, що перебувають під митним контролем, взяття проб та зразків таких товарів, зміна ідентифікаційних знаків чи маркування на цих товарах або їх упаковці, транспортних засобах комерційного призначення, а також заміна транспортного засобу комерційного призначення. Зазначені операції здійснюються за рахунок власника товарів, що переміщуються через митний кордон України, або уповноваженої ним особи. У разі відмови у наданні дозволу на здійснення зазначених операцій орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно письмово повідомити особу, яка звернулася із заявою про надання такого дозволу, про причини і підстави відмови. У встановлених цим Кодексом випадках органи доходів і зборів з власної ініціативи або з ініціативи правоохоронних органів мають право у письмовій формі вимагати від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через

митний кордон України, проведення операцій, передбачених частиною першою цієї статті. У такому разі витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються органом, з ініціативи якого вони проводилися. Якщо в результаті проведення таких операцій виявлено порушення законодавства України, витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженими ними особами.

Частиною п'ятою статті 338 названого кодексу встановлено, що, зокрема, огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України. З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи органів доходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, пов'язані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 218 Митного кодексу України розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

З аналізу вказаних положень Митного кодексу України вбачається, що ст. ст. 325, 338 Митного кодексу України, включені у глави 47 «Організація митного контролю» та 48 «Зони митного контролю» відповідно, які містять загальні принципи та норми проходження процедури митного контролю та здійснення огляду (переогляду) транспортних засобів комерційного призначення, тоді як ст. 218 Митного кодексу України включена у главу 32 «Митні формальності на залізничному транспорті», яка містить спеціальні норми проведення митних процедур саме на залізничному транспорті та підлягає застосуванню в даному випадку до спірних правовідносин сторін, як спеціальна норма права.

Згідно договору № 1580 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, укладеного 09.01.2015 року між державним територіально-галузевим обєднанням «Південно-Західна залізниця» та державним підприємством «Шепетівське лісове господарство», останній є вантажовласником, якому залізниця надає послуги, передбачені Статутом залізниць України.

Таким чином, дії щодо здійснення ОСОБА_1 митницею ДФС митного огляду після митного оформлення є митними формальностями, а тому на них розповсюджуються положення ст. 218 Митного кодексу України.

Отже, обов'язок власників товару або уповноважених ними осіб щодо оплати операцій, здійснених під час проведення митного контролю на залізничному транспорті, незалежно від факту виявлення незаконного переміщення товару під час здійснення такого контролю, визначений положеннями чинного законодавства, які мають бути застосовані до спірних правовідносин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України у справі №908/356/14 від 11.12.2014р.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" до державного підприємства «Шепетівське лісове господарство» про стягнення зборів за вивантаження та повторне завантаження вантажу у вагон № 63796544 є обґрунтованими.

Разом з тим, з огляду на заяву ДП «Шепетівське лісове господарство» про застосування строку позовної давності та встановлені приписами ст. 267 Цивільного кодексу України наслідки спливу позовної давності, суд констатує наступне.

До спірних відносин між позивачем як перевізником та ДП «Шепетівське лісове господарство» як вантажовласником, повязаних з перевезенням вантажу у міжнародному сполученні, з огляду на предмет вимог належить застосовувати спеціальну позовну давність, передбачену Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення, яка є чинною для України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

Згідно ст. 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення позови залізниць до відправників про сплату провізних платежів, штрафів та про відшкодування збитків можуть бути заявлені протягом 9 місяців, за виключенням претензій і позовів про прострочення доставки вантажу, для предявлення яких встановлено 2-місячний строк. Вказані строки у спірному випадку відраховуються з дня встановлення обставин, які послугували підставою для предявлення позову.

Враховуючи, що позивач дізнався про порушення свого права 31.07.2015 року, що підтверджується актом загальної форми від 31.07.2015 року № 7004 з нарахуванням належних зборів за затримку вагону № 63796544, термін звернення з позовом до суду закінчився 30.04.2016 року.

Таким чином, подання даного позову до суду 03.08.2016 року здійснено публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» після спливу встановленого девятимісячного строку позовної давності, про її застосування заявлено відповідачем, що є відповідно до ст. 267 ЦКУ підставою для відмови у позові.

Наведені позивачем у заяві про поновлення строку позовної давності причини пропущення строку позовної давності (посилання на часткову оплату ДП «Шепетівське лісове господарство» додаткових витрат, повязаних із здійсненнім переогляду вантажу в сумі 1307,50 грн., надходження позивачу інформації від ДТГО «Південно-Західна залізниця» 20.11.2015 року, початок діяльності публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з 01.12.2015 року) не надають підстав для визнання їх поважними, заява залишена судом без задоволення. Отже, у позові до ДП «Шепетівське лісове господарство» слід відмовити у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Позов до ОСОБА_1 митниці ДФС України задоволенню не підлягає з підстав, наведених вище.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України слід віднести на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову до державного підприємства «Шепетівське лісове господарство» відмовити.

2. У позові до ОСОБА_1 митниці Державної фіскальної служби України відмовити.

3. Судові витрати по сплаті судового збору віднести на позивача.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 04.10.2016 року.

Суддя В.В. Мокану