РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2016Справа №910/13844/16

За позовом Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2»

про стягнення штрафу у розмірі 30 000,00 грн. та пені у розмірі 30 000,00 грн. та зобов'язання вчинити дії

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: Рижук Є.М. за довіреністю № 22 від 06.06.2016

від відповідача: Гіневська-Фареник М.О. за довіреністю б/н від 25.01.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» (відповідач) з вимогами про:

- cтягнення з відповідача штрафу у розмірі 30 000,00 грн., накладеного на відповідача рішенням Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.05.2015 № 67/01-р/к у справі № 45-01/04.15 «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу»;

- cтягнення з відповідача пені у розмірі 30 000,00 грн. за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.05.2015 № 67/01-р/к у справі № 45-01/04.15 «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу»;

- зобов'язання відповідача виконати пункт 4 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.05.2015 № 67/01-р/к у справі № 45-01/04.15 «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», а саме припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 2 резолютивної частини рішення, шляхом вжиття заходів щодо встановлення (затвердження) тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для будинку за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 12, який знаходиться в експлуатації (обслуговуванні) Товариства, згідно з Порядком формування тарифів на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Позов подано на підставі ст.ст. 17, 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.05.2015 № 67/01-р/к у справі № 45-01/04.15 «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

В якості додатку до наведеної позовної заяви додано клопотання № 02-08.1/2522 від 26.07.2016 про відстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати.

Відповідно до протоколу атоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2016 позовну заяву № 02-08.1/2521 від 26.07.2016 Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України разом з доданими до неї документами передано на розгляд судді Гумезі О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 задоволене клопотання Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України № 02-08.1/2522 від 26.07.2016, звільнено Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», порушено провадження у справі № 910/13844/16 та призначено розгляд справи на 19.09.2016 о 10:10 год.

15.08.2015 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшов супровідний лист з документами для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду від 01.08.2015, а саме: доказами направлення рішення АМКУ відповідачу (копією листа від 02.06.2015 № 26-01/1717 та копією повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 240). Крім того, у наведеному супровідному листі повідомлено, що крім зазначеної справи у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарські спори, відсутні справи між тими ж сторонами, про той же предмет і тих же підстав, а також відсутні рішення цих органів з такого спору.

19.09.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач повідомив суд про те, що 12.03.2016 ним у добровільному порядку було сплачено 30 000,00 грн. штрафу, накладеного рішенням Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.05.2015 № 67/01-р/к у справі № 45-01/04.15 "Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу". Зазначеним відзивом відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову. В якості додатків до відзиву відповідач надав суду витяг з розпорядження КМДА № 591 від 19.06.2015; оригінал платіжного доручення № 8621 від 12.03.2016 та копію поштового повідомлення.

В судове засідання, призначене на 19.09.2016, представники позивача та відповідача з'явилися.

Представник позивача в судовому засіданні 19.09.2016 надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.09.2016 проти заявлених позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві, поданому 19.09.2016 через відділ діловодства суду.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 19.09.2016, та оголосив перерву в судовому засіданні до 26.09.2016 о 12:50 год.

26.09.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

26.09.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про продовження строку вирішення спору.

Судове засідання, призначене на 26.09.2016, не відбулося, у зв'язку з перебуванням судді Гумеги О.В. на лікарняному.

Судом розглянуте та задоволене клопотання відповідача, подане 26.09.2016 через відділ діловодства суду, про продовження строку вирішення спору.

Після виходу судді Гумеги О.В. з лікарняного ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2016 продовжено строк вирішення спору та призначено розгляд справи на 06.10.2016 об 11:00 год.

04.10.2016 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Клопотання судом задоволене.

04.10.2016 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої, враховуючи сплату відповідачем штрафу в розмірі 30 000,00 грн. (платіжне доручення № 8621 від 12.03.2016), позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 5 850,00 грн.

В судове засідання, призначене на 06.10.2016, представник позивача та відповідача з'явилися.

В судовому засіданні, призначеному на 06.10.2016, представник позивача подав письмові пояснення, якими позивач звернув увагу суду на те, що Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України станом на день подання позовної заяви не отримувало від Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА2» документів щодо сплати штрафу та виконання пункту 4 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.05.2015 № 67/01-р/к у справі № 45-01/04.15 «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

В судовому засіданні 06.10.2016 судом розглянуто заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, подану 04.10.2016 через відділ діловодства суду.

Відповідно до 4 ст. 22 ПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог.

Оскільки судом встановлено, що вищенаведені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд прийняв заяву позивача про зменшення позовних вимог до розгляду.

Як вбачається зі змісту п. 3.10 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18, під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Отже, оскільки зменшення позовних вимог, викладене позивачем у відповідній заяві, прийнято господарським судом, то новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є сума в розмірі 5 850,00 грн., яка є сумою пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.05.2015 № 67/01-р/к у справі № 45-01/04.15 «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» за період з 27.02.2016 по 11.03.2016.

Представник позивача в судовому засіданні 06.10.2016 надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, поданої 04.10.2016 через відділ діловодства суду, та з урахуванням письмових пояснень, поданих 06.10.2016 в судовому засіданні.

Представник відповідача в судовому засіданні 06.10.2016 проти заявлених позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві, поданому 19.09.2016 через відділ діловодства суду.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 06.10.2016 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, суд

ВСТАНОВИВ:

27.05.2015 Адміністративна колегія Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України прийняла рішення № 67/01-р/к у справі № 45-01/04.15 «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (далі - Рішення), яким постановила:

1. Визнати, що Товариство з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» протягом періоду з 01.08.2011 по 01.04.2015 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах території міста Києва, де розташований будинок за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 12, у місті Києві, який знаходиться на балансі (обслуговуванні) Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2», з часткою 100%, оскільки на цьому ринку у нього немає жодного конкурента.

2. Визнати дії Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2», які полягають у нарахуванні власникам (наймачам) квартир у будинку № 12 по вул. Срібнокільській плати за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за тарифом, який не затверджено розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) для цього будинку, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах території міста Києва, де розташований будинок за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 12, який знаходиться в експлуатації та обслуговуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2», що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умови існування значної конкуренції на цьому ринку.

3. За вчинене порушення, викладене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, відповідно до абзацу другого частини другої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», накласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» штраф у розмірі 30 000,00 грн.

4. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 2 резолютивної частини цього рішення, шляхом вжиття заходів щодо встановлення (затвердження) тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для будинку за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 12, який знаходиться в експлуатації (обслуговуванні) Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2», згідно з Порядком формування тарифів на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

В резолютивній частині Рішення також було постановлено, що пункт 2 резолютивної частини Рішення підлягає виконанню у двомісячний строк з дня отримання Рішення.

Також в Рішенні було зазначено, що згідно з частиною третьою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня отримання Рішення, а відповідно до частини восьмої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України документ, що підтверджує сплату штрафу, а також про те, що Рішення може бути оскаржене до Господарського суду міста Києва у двомісячний строк з дня його одержання.

Позивач повідомив про те, що відповідач, не погодившись з Рішенням, оскаржив його до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.02.2016 у справі № 910/18866/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016, відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України про зобов'язання вчинити дії та про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.05.2015 № 67/01-р/к у справі № 45-01/04.15 «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

Позивач, керуючись ст. 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» штрафу у розмірі 30 000,00 грн. та пені у розмірі 30 000,00 грн., а також про зобов'язання відповідача виконати Рішення шляхом вжиття заходів щодо встановлення (затвердження) тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для будинку за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 12, який знаходиться в експлуатації (обслуговуванні) Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2», згідно з Порядком формування тарифів на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував на підставі того, що 12.03.2016 ним у добровільному порядку було сплачено 30 000,00 грн. штрафу, накладеного рішенням Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.05.2015 № 67/01-р/к у справі № 45-01/04.15 "Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу".

Відповідач у відзиві також зазначив про те, що 19.06.2015 Київська міська державна адміністрація прийняла Розпорядження № 591, яким внесла зміни до «Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» та затвердила тарифи відповідачу. З огляду на зазначене, відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позову в частині зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 2 резолютивної частини цього рішення, шляхом вжиття заходів щодо встановлення (затвердження) тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для будинку за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 12, який знаходиться в експлуатації (обслуговуванні) Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2», згідно з Порядком формування тарифів на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Крім того відповідач зазначив, що, на його думку, розрахунок пені є необґрунтованим та безпідставним, оскільки повний текст рішення у справі № 910/18866/15 було складено 04.03.2016, а оплата відповідачем штрафу була здійснена 12.03.2016.

З урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд розглядає позовні вимоги про стягнення 5 850,00 грн. пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.05.2015 № 67/01-р/к у справі № 45-01/04.15 «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» за період з 27.02.2016 по 11.03.2016.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із статтею 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з огляду на наступне.

Правовідносини, пов'язані з обмеженням монополізму та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розглядаються господарськими судами.

Зі змісту абз. 2, 3 п. 1 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» (надалі - Постанова Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 15) вбачається, що справи за позовами органів Антимонопольного комітету України про стягнення з суб'єктів господарювання сум штрафів та пені у зв'язку з порушенням конкурентного законодавства підвідомчі господарським судам і підлягають розгляду за правилами Господарського процесуального кодексу України, оскільки таке стягнення здійснюється згідно саме з рішеннями відповідних органів, прийнятими на підставі приписів Закону України «Про захист економічної конкуренції». Водночас і пунктом 3 частини першої статті 12 ГПК встановлено, що справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції, підвідомчі господарським судам.

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Приписами статті 4 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до частини 1 статті 22 цього Закону розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність (частина 2 статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

Згідно статті 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»", з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про зобов'язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Частиною 1 статті 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про:

визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;

накладення штрафу.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Відповідно до частини 3 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Згідно частини 8 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Отже, відповідно до вищевказаних норм позивач має право приймати рішення про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, про накладення штрафу. Останній повинен бути сплачений відповідачем у двомісячний строк з дня отримання відповідного рішення, при цьому протягом п'яти днів з дня сплати штрафу відповідач зобов'язаний надіслати позивачу документи, що підтверджують сплату штрафу, рішення позивача є обов'язковим для виконання.

Як передбачено частиною 7 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.05.2015 № 67/01-р/к у справі № 45-01/04.15 на відповідача накладено штраф у розмірі 30 000,00 грн. за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах території міста Києва, де розташований будинок за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 12, який знаходиться в експлуатації та обслуговуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2», що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на цьому ринку.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» відповідач має право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

По матеріалам справи судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» (відповідач), не погодившись з Рішенням та відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України про зобов'язання вчинити дії та про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.05.2015 № 67/01-р/к у справі № 45-01/04.15 «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (Рішення).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2015 порушено провадження у справі № 910/18866/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним Рішення.

За змістом частини 4 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого, зокрема, згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"; а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

Оскільки оскаржуване Рішення приймалось відповідно до вимог статті 48 цього Закону України «Про захист економічної конкуренції», порушення господарським судом провадження у справі № 910/18866/15 про визнання недійсним цього рішення, за відсутності обставин, передбачених частиною третьої статті 48 цього Закону, зупинило його виконання.

Таким чином, з 24.07.2015 виконання Рішення було зупинено на підставі імперативних положень ч. 4 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

26.02.2016 Господарським судом міста Києва було прийнято рішення у справі № 910/18866/15, яким в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним Рішення відмовлено.

Отже, розгляд справи № 910/18866/15 у Господарському суді міста Києва тривав з 24.07.2015 по 26.02.2016.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 26.02.2016 у справі № 910/18866/15, Товариство з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вказане рішення Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.04.2016 у справі № 910/18866/15 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» до провадження.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 у справі № 910/18866/15, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2016 у справі № 910/18866/15 без змін.

Отже, розгляд справи № 910/18866/15 Київським апеляційним господарським судом тривав з 01.04.2016 по 15.06.2016.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 ГПК України постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. За наведених обставин, рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/18866/15 набрало законної сили 15.06.2016 (дата винесення постанови Київського апеляційного господарського суду у справі № 910/18866/15).

В свою чергу, рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.05.2015 № 67/01-р/к у справі № 45-01/04.15 «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» станом на час розгляду даної справи є чинним, не скасовано та не визнано судом недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 17.04.2014 р. № 1226-VII) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, оскільки у рішенні Господарського суду міста Києва від 26.02.2016 у справі № 910/18866/15, залишеним в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016, яке набрало законної сили, було встановлено та належним чином доведено обставини, на підставі яких суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.05.2015 № 67/01-р/к у справі № 45-01/04.15 «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», то зазначені обставини не потребують доказування при розгляді даної справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Отже, прострочення сплати відповідачем суми штрафу в розмірі 30 000,00 грн., накладеного Рішенням АМК, почалося з 27.02.2016 - наступного дня після прийняття рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2016 у справі № 910/18866/15.

По матеріалам справи судом встановлено, що фактично штраф в сумі 30 000,00 грн., накладений Рішенням АМК, був сплачений відповідачем 12.03.2016. Сплата відповідачем штрафу в сумі 30 000,00 грн. згідно Рішення АМК підтверджується платіжним дорученням № 8621 від 12.03.2016, яке наявне в матеріалах справи.

Таким чином, відповідач після прийняття рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2016 у справі № 910/18866/15 ухилився від сплати штрафу, накладеного на нього Рішенням АМК, а тому позивач підставно нарахував відповідачу пеню за період з 27.02.2016 по 11.03.2016 включно.

Господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання у Господарському кодексі України визнаються штрафними санкціями (частина 1 статті 230 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Враховуючи обставини даної справи, розмір пені за один день прострочення штрафу відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» складає 450,00 грн. (30 000,00 грн. : 100 х 1,5 = 4500,00 грн.).

За період з 27.02.2016 по 11.03.2016 відповідачем прострочено 13 днів сплати штрафу.

Таким чином, сума пені за прострочення сплати штрафу за вказаний період складає 5 850,00 грн. (450,00 грн. х 13 = 5 850,00 грн.).

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 5 850,00 грн. є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Отже, позовні вимоги Антимонопольного комітету України підлягають задоволенню повністю.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набрав чинності 01.09.2015, було внесено ряд змін у Закон України «Про судовий збір», зокрема, щодо ставок судового збору.

Згідно з п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1 378,00 грн.) та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати (206 700,00 грн.).

Отже, звертаючись до господарського суду з даним позовом про стягнення 60 000,00 грн. штрафу, пені за прострочення сплати штрафу та зобов'язання виконати пункт 4 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.05.2015 № 67/01-р/к у справі № 45-01/04.15, позивач відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» мав сплатити судовий збір в сумі 2 756,00 грн. (1 378,00 грн. судового збору за позовну вимогу про стягнення 60 000,00 грн. штрафу, пені за прострочення сплати штрафу та 1 378,00 грн. за вимогу про зобов'язання виконати пункт 4 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.05.2015 № 67/01-р/к у справі № 45-01/04.15). Однак, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, прийнятої судом до розгляду, ціна позову становить 5 850,00 грн., отже, сума судового збору за подання даного позову мала складати 1 378,00 грн. (1,5 розміру мінімальної заробітної плати).

Згідно ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору (ч. 2 ст. 49 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 задоволене клопотання Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України № 02-08.1/2522 від 26.07.2016, звільнено Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи наведені норми ст. 49 ГПК України, з відповідача стягується судовий збір в доход Державного бюджету України в сумі 1 378,00 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» (02068, м. Київ, вул. Г. Ахматової, 3; ідентифікаційний код 32070519) пеню у розмірі 5 850,00 грн. (п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят гривень 00 коп.) за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.05.2015 № 67/01-р/к у справі № 45-01/04.15, зарахувавши зазначену суму в доход загального фонду Державного бюджету України за кодом бюджетної класифікації: 21081100, на р/р 0003, МФО 820019, УДКСУ у Дарницькому районі міста Києва.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» (02068, м. Київ, вул. Г. Ахматової, 3; ідентифікаційний код 32070519) судовий збір в розмірі 1 378 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень 00 коп.), який підлягає зарахуванню за реквізитами, передбаченими для справляння судового збору за подачу позовної заяви до Господарського суду міста Києва.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.10.2016.

Суддя Гумега О.В.