КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р. Справа№ 911/2179/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Скрипки І.М.

Яковлєва М.Л.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників:

від позивача: Пінчук Т.В. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: Домашенко О.Є. - за належним чином оформленою довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар"

на рішення Господарського суду Київської області від 29.07.2015 року

по справі № 911/2179/15 (суддя - Заєць Д.Г.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Квазар"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар"

про стягнення 7773192,50 грн та витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Квазар" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" про стягнення з відповідача на користь позивача 24003551,04 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 29.07.2015 року позов задоволено у повному обсязі, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" на користь Публічного акціонерного товариства "Квазар" 15 355726,60 грн заборгованості, 7685235,19 грн інфляційних витрат, 962589,25 грн 3% річних та 73080,00 грн судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Піллар" звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 29.07.2015 року у справі № 911/2179/15 та рішення Господарського суду Київської області від 29.07.2015 року у справі №911/2179/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволення позову Публічного акціонерного товариства "Квазар" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" про стягнення 24003551,04 грн відмовити, а зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" до Публічного акціонерного товариства "Квазар" про стягнення 7773192,50 грн. та витребування майна задовольнити.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що рішенням місцевого господарського суду неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, та недоведено обставини, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

Апелянт вважає, що судом не було враховано вартість залишку давальницьких матеріалів (карбід кремнію та дріт) Відповідача, які перебували у Позивача, на суму 2564290,20 грн.

Також, скаржник зазначає, що позивачем не доведено факту виникнення та існування заборгованості Відповідача, визнаної в рішенні, а судом не в повній мірі з'ясовано обставини справи в частині підтвердження факту існування та розміру заборгованості, заявленої Позивачем.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2015 року прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" на рішення Господарського суду Київської області від 29.07.20125 року до провадження.

Позивач, згідно з поданим до суду 15.09.2015 року відзивом, проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечив та просить апеляційний суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Справа розглядалася різними колегіями суддів та неодноразово відкладалась на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України

Ухвалою Київського апреляційного господарського суду від 03.12.2015 року призначено у справі № 911/2179/15 судову економічну експертизу, провадження у справі зупинено до проведення судової експертизи та повернення справи до Київського апеляційного господарського суду.

До Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 24283/24331/15-45 від 22.01.2016 року про надання додаткових документів.

Ухвалою Київського апреляційного господарського суду від 09.03.2016 року поновлено апеляційне провадження у справі № 911/2179/15, розгляд клопотання експерта КНДІСЕ призначити на 17.03.2016 року.

Позивач, згідно з поданим до суду 16.03.2016 року поясненнями щодо клопотання експерта зазначив, що на виконання вимог суду та клопотання судових експертів, Публічне акціонерне товариство "Квазар" надало до суду належним чином завірені копії документів, перелік яких містить в воясненнях.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2016 розгляд справи було відкладено до 30.03.2016 року.

Відповідач, згідно з поданим до суду 30.03.2016 року запереченнями, проти клопотання судового експерта про уточнення питання та надання додаткових документів, необхідних для проведення судово-економічної експертизи заперечив, проте не заперечує проти проведення заявленої ним судово-економічної експертизи у відповідності із питаннями до експерта, сформульованими у клопотанні відповідача.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 № 09-52/603/16 у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Суліма В.В. на лікарняному, відповідно до абзацу 1 підпункту 2.3.50 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/2179/15.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" у справі № 911/2179/15 передана на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Гончарова С.А., суддів Тарасенко К.В., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2016 року прийнято, у визначеному складі суддів, вказану апеляційну скаргу та призначено до розгляду на 11.05.2016 року.

До Київського апеляційного господарського суду надійшов 11.04.2016 року лист Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 24283/24331/15-45 від 07.04.2016 року про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи у зв'язку з незадоволенням клопотання про надання матеріалів, необхідних для проведення судово-економічної експертизи, та здійснення попередньої оплати її вартості.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 10.05.2016 року у зв'язку з перебування суддів Куксова В.В., Тарасенко К.В. у відпустці, сформовано для розгляду зазначених апеляційних скарг колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А., судді Скрипка І.М., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2016 апеляційну скаргу прийнято до свого провадження у визначеному складі суддів.

Колегією суддів Київського апеляційного господарського суду у судовому засіданні, що відбулось 11.05.2016 року, оголошено перерву до 18.05.2016 року

Відповідач, згідно з поданим до суду 17.05.2015 року клопотанням, просить призначити по справі судово економічну експертизу, яке ґрунтується на запереченнях відповідача щодо заявленого позову у частині суми 2 564 290,20 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 року клопотання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про надання додаткових документів задовольнити, матеріали господарської справи № 911/2179/15 направлено до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судово-економічної експертизи, призначеної ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2015 року, зобов'язано Київський науково - дослідний інститут судових експертиз. згідно з ч.1 ст. 42 ГПК України, надіслати копії експертного висновку учасникам провадження. а також провести експертне дослідження у строки, визначені п.п. 1.13 ч.1 Інструкції "Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень. У разі необхідності більш тривалого часу для проведення судової експертизи - погодити продовження строків на її виконання.

02.09.2016 року до Київського апеляційного господарського суду надійшло повідомлення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 8846/16-45 від 04.08.2016 року про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи у зв'язку з незадоволенням клопотання про надання матеріалів, необхідних для проведення судово-економічної експертизи, та здійснення попередньої оплати її вартості.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2016 року колегією суддів поновлено розгляд апеляційної скарга, розгляд справи призначено на 28.09.2016 року.

Позивач, згідно з поданим до суду 26.09.2016 року поясненнями зазначив, що ПАТ «Квазар» надало належні та допустимі докази наявності заборгованості відповідача, натомість ТОВ «Пілар» не надало жодного доказу, якими обґрунтовані його заперечення.

Колегією суддів Київського апеляційного господарського суду у судовому засіданні, що відбулось 28.09.2016 року, оголошено перерву до 04.10.2016 року.

Відповідач, згідно з поданим до суду 17.05.2015 року клопотанням, просить призначити по справі судово-економічну експертизу та зазначив, що з 29 березня 2016 року по 15 вересня 2016 року (саме в період призначення судом експертизи) діяв арешт, накладений на банківські рахунки Відповідача, що унеможливлювало здійснення попередньої оплати експертизи. Внаслідок нездійснення такої оплати Відповідач і не надавав витребувані матеріали, оскільки здійснення оплати с передумовою проведення експертизи.

За розглядом заявленого відповідачем клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи судом відмовлено у його задоволенні, оскільки, на думку колегії суддів, це є зловживанням відповідачем своїми правами, апеляційним судом неодноразово призначалась експертиза та витребовувались необхідні докази, проте відповідач не виконував вимоги суду та клопотання судових експертів.

Також, на думку суду відповідачем не надано належних доказів щодо підтвердження неможливості оплати судової експертизи, зокрема відомості про відкриті рахунки, довідки банківських установ про залишки коштів на цих рахунках, довідка про залишки готівки у касі тощо.

Заявлені позивачем вимоги обґрунтовані посиланням на обставини, які підтверджені представленими до матеріалів справи доказами що підлягають оцінці судом в порядку передбаченому нормами процесуального кодексу (ст. 43 ГПК України).

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

Між Закритим акціонерним товариством "Піллар" (за договором - замовник) та Відкритим акціонерним товариством "Квазар" (за договором - підрядник) 30 квітня 2007 року укладено договір за №75/1.

Пунктом 1.1 договору встановлено, що підрядник зобов'язується за завданням замовника виконати роботи з переробки зливків моно- і мультикремнія (далі - зливки) в пластини згідно специфікацій замовника, які є невід'ємною частиною даного договору, а замовник - прийняти та оплатити підряднику зазначені роботи відповідно до умов даного договору.

Згідно пункту 1.3 договору, щомісячно складається графік поставок пластин, який конкретизує замовлення на прорізку за типорозмірами і по датах поставок готової продукції на протязі місяця. Замовник, у свою чергу, зобов'язується прийняти пластини в тому обсязі, в якому вони були вироблені згідно з графіком, і оплатити виконані роботи згідно з пунктом 3.1 та додатку №3 до даного договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що зливки за цим договором поставляються замовником підряднику на умовах EXW-Київ/Україна.

Відповідно до пункту 3.1 договору (в редакції Додаткової угоди від 25 липня 2011 року за №50) оплата кожної відвантаженої партії пластин за даним Договором здійснюється замовником протягом 30 (тридцяти) календарних днів після дати поставки, яка підтверджується виписаною накладною.

Додатковою угодою від 25 липня 2011 року за №50 до договору сторони погодили, що в період з 1 серпня 2011 року по 31 жовтня 2011 року (включно), за умови завантаженості виробничих потужностей підрядника на рівні не менше 900 тисяч пластин на місяць, вартість послуг з переробки моно- і мультикремнієвих зливків в пластини стороною квадрата (псевдоквадрата) 156х156 мм визначається виходячи з вартості послуг з виготовлення однієї придатної пластини, яка становить еквівалент 0,742 доларів США (без ПДВ), крім того ПДВ 20% - еквівалент USD 0,1484 і формується в гривнях України, виходячи з середньозваженого курсу (опублікованого на офіційному сайті Національного банку України) гривні України до долара США на міжбанківському ринку, встановленого на дату відвантаження придатних пластин, що підтверджується датою виписаної накладної.

Пунктом 3.3 додаткової угоди №62 від 2 січня 2013 року до договору від 30 квітня 2007 року за №75/1 сторони погодили визначити ціну послуг позивача, при використанні карбіда 550/660 (чорний/зелений) та проволоки ціна послуг підрядника з переробки моно та мультикремнієвих злитків у пластини зі сторонами повного квадрату, псевдоквадрату 156x156 мм становить еквівалент 0,37 USD за одну придатну пластину (крім того НДС - еквівалент 0,074 USD, яка формується в гривнах України виходячи з офіційного курсу гривни України до долара США, встановленого НБ України на дату відвантаження придатних пластин, яка підтверджується датою виписаної накладної.

Відповідно до п. 4 Додаткової угоди №50/1 від 19 вересня 2011 року вартість текстурування 1-ї пластини розміром 156X156 мм складає 0,15 доларів США. Загальна вартість послуг підрядчика визначається сторонами виходячи із фактичної кількості текстурованих пластин, повернених замовнику у відповідності з актом виконаних робіт.

Пунктом 7 зазначеної угоди визначено, що розрахунок здійснюється в гривнях за курсом НБ України до долару США на день підписання сторонами акта прийому - передачі робіт.

Курс валюти, офіційно встановлений Національним банком України за період з 5 листопада 2012 року по 31 грудня 2013 року становив 1 долар США = 7,99 грн.

Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем у справі, що в період з 14 січня 2013 року по 23 липня 2013 року позивач виконав роботи на суму 22724784,58 грн., що підтверджується актами виконаних робіт та витратними накладними.

Як зазначалось, позовними вимогами у даній справі є стягнення 24003551,04 грн., з яких заборгованість в розмірі 15355726,60 грн. за виконані позивачем роботи та надані ним послуги, інфляційні втрати в розмірі 7685235,19 грн. та 3% річних в розмірі 962589,25 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за договором №75/1 від 30 квітня 2007 року, а саме, відповідач не сплатив грошові кошти за виконані позивачем роботи та надані ним послуги, в результаті чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 15355726,60 грн. Додатково, за прострочення виконання зобов'язання позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати в розмірі 7685235,19 грн. та 3% річних в розмірі 962589,25 грн.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є змішаним договором, який містить елементи договорів підряду та надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частинами 1 та 3 ст. 843 Цивільного кодексу України визначено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Згідно ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Так, в матеріалах даної справи наявний лист ТОВ "Піллар", за підписом голови правління ТОВ "Піллар" Зінченка І.М., адресований ПАТ "Квазар", у якому відповідач визнає наявну перед позивачем заборгованість у розмірі 15369555,29 грн. (станом на 30 квітня 2014 року).

Отже, станом на день прийняття рішення у справі відповідач не повністю сплатив позивачу грошові кошти за виконані позивачем роботи. Зазначений факт відповідачем не спростовано. Розмір заборгованості у сумі 15355726,60 грн. відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений належними та допустимими доказами, тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за виконані роботи підлягає задоволенню у розмірі 15355726,60 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних не є штрафними санкціями, а є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначену позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012 року у справі №37/64).

Нараховані позивачем інфляційні втрати у розмірі 7685235,19 грн. та 3% річних у розмірі 962589,25 грн. є обґрунтованими, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Щодо доводів апелянта про те, що судом не було враховано вартість залишку давальницьких матеріалів (карбід кремнію та дріт) Відповідача, які перебували у Позивача, на суму 2564290,20 грн. колегією суддів примаються критично з огляду на наступне.

Розрахунок вартості давальницьких матеріалів наведений апелянтом на суму 2 564 290,20 грн не підтверджений та необгрунтований належними та допустимими доказами по справі.

Договір №75/1 від 30 квітня 2007 року за не передбачає умов за яких відповідач може в односторонньому порядку змінювати вартість/ціну робіт за договором та умовами договору не передбачений обов'язок позивача відшкодовувати вартість переданих матеріалів.

Посилання відповідача на баланси руху давальницьких матеріалів, підтверджують лише виконання підрядником/позивачем/ПАТ «Квазар» п. 12 Додаткової угоди № 62 від 02.01.2013р., як вбачається з самих Балансів вони складені відносно ТОВ «Піллар» та визначають фактичні норми виходу придатних пластин та жодного обов'язку на Підрядника або Замовника не встановлюють. Крім того, Сторони не погоджували вартість карбіда 550/660 (чорний/зелений) та проволоки, як давальницької сировини, а чітко визначили зменшену вартість/ціну робіт з урахуванням використання давальницької сировини замість 0,50 USD (п. 1 Додаткової угоди № 62), зменшено до 0,37 USD ( п. 3.3. Додаткової угоди №62).

Щодо доводів апелянта стосовно того, що позивачем не доведено факту виникнення та існування заборгованості Відповідача, визнаної в рішенні, а судом не в повній мірі з'ясовано обставини справи в частині підтвердження факту існування та розміру заборгованості, заявленої Позивачем.

Роботи з переробки злитків у пластини включають: порізку злитків на пластини, відмивку пластин, контроль геометричних параметрів та упаковку пластин у власну тару, текстурировання (п. 1.2 Договору). Будь-які дефектні пластини повинні бути замінені Підрядником безоплатно протягом 10 календарних днів після отримання претензії та повернення пластин Замовником (п. 2.5 Договору). Жодних претензій, щодо якості робіт ПАТ «Квазар» від ТОВ «Піллар» не отримувало в порядку передбаченому п. 2.5 Договору. Отже роботи виконані належним чином.

Відповідно до п. 1 Інформаційного листа Вищого Господарського суду України № 01- 06/928/2012 від 17.07.2012 р. «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, с підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Квазар" є обґрунтованими та такими, що вірно задоволені судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду Київської області від 29.07.2015 року у справі № 911/2179/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" на рішення господарського суду Київської області від 29.07.2015 року у справі № 911/2179/15 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" на рішення господарського суду Київської області від 29.07.2015 року у справі № 911/2179/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 29.07.2015 року у справі № 911/2179/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/2179/15 повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді І.М. Скрипка

М.Л. Яковлєв