РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016Справа №910/10047/16

За позовом Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів»

до Територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія» у місті Києві

про стягнення 6785,40 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Лапа В.П. (представник за довіреністю);

від відповідача - Маковська Т.С. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Державне підприємство «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія» у місті Києві про стягнення заборгованості за надані послуги з вимірювання вихідних параметрів рентгенівських апаратів в розмірі 5269,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у липні 2013 відповідач звернувся до Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» з проханням надати послуги з вимірювання винахідних параметрів рентгенівських апаратів РУМ-20 М №9103.31, 12ф №018, 7ц №030.23, РДК 50/6 №3054 у кількості 4 одиниць, гарантувавши оплату за надані послуги.

Позивач зазначені послуги надав належним чином і в повному обсязі, на підтвердження чого сторонами було підписано акт здачі-приймання робіт №264-В253/13 від 05.08.2013, відповідно до якого вартість наданих послуг склала 5269,44 грн. в тому числі ПДВ - 878,24 грн.

Проте Територіальним медичним об'єднанням «Фтизіатрія» у місті Києві надані позивачем послуги з вимірювання винахідних параметрів рентгенівських апаратів оплачені не були.

Позивач звертався до відповідача з претензією щодо оплати наданих послуг, проте відповідач вказану претензію залишив без відповіді та задоволення.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 5269,44 грн.

В ході розгляду справи позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що останнім в ході розгляду справи було виявлено несплачену відповідачем заборгованість за надані послуги відповідно до актів №004594 від 05.08.2013 та №371924 від 05.08.2013 в розмірі 1515,96 грн.

На підставі викладеного позивач збільшує розмір позовних вимог та просить суд стягнути з Територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія» у місті Києві на свою користь заборгованість в розмірі 6785,40 грн.

Судом вищевказана заява позивача прийнята до розгляду, та отже, у відповідності до ст.ст. 22, 55 Господарського процесуального кодексу України, має місце нова ціна позову, з якої підлягає вирішенню спір по даній справі

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві, зокрема зазначив, що позивачем не доведено належним чином факту надання послуг, також зазначив, що Територіальне медичне об'єднання «Фтизіатрія» у місті Києві не укладало жодних договорів з позивачем. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 09.07.2013 Територіальне медичне об'єднання «Фтизіатрія» у місті Києві звернулось (замовник) до Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (виконавець) з гарантійним листом №81 від 05.07.2013 відповідно до якого відповідач просив позивача провести вимірювання винахідних параметрів рентгенівських апаратів РУМ-20 М №9103.31, 12ф №018, 7ц №030.23, РДК 50/6 №3054 загалом у кількості 4 одиниць, гарантувавши оплату за надані послуги.

Факт надання зазначених послуг підтверджується наявним в матеріалах справи Актом №264-В253/13 від 05.08.2013 здачі приймання робіт відповідно до якого позивачем були надані відповідачеві послуги вимірювання винахідних параметрів рентгенівських апаратів РУМ-20 М №9103.31, 12ф №018, 7ц №030.23, РДК 50/6 №3054 на загальну суму 5269,44 грн.

Разом з тим, відповідно до Актів №004594 від 05.08.2013 та №371924 від 05.08.2013 позивачем було надано відповідачеві послуги пов'язані з повіркою (калібруванням) іономірів та рН-метрів лабораторних у кількості 2-х одиниць, електродів для потенціометричних вимірювань у кількості 2-х одиниць та секундоміру механічного до 30 хв. у кількості 1 шт. та Фотометру загального ВА-88 на загальну суму 1515,96 грн.

Вказані акти підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені відповідними печатками підприємств, доказів пред'явлення відповідачем претензій щодо наданих послуг сторонами не надано.

Надання позивачем зазначених послуг також підтверджується відповідними відмітками в журналах обліку виданих свідоцтв та свідоцтвами про придатність приладів до застосування наявними в матеріалах справи.

Відповідач, в свою чергу, зобов'язань з оплати наданих відповідачем послуг не виконав, внаслідок чого, у останнього утворилася заборгованість в сумі 6785,40 грн.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору чи іншого правочину.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.2 ст.205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Враховуючи зазначене, судом встановлено, що між сторонами укладено договір надання послуг у спрощений спосіб шляхом підтвердження прийняття наданих послуг та підписання між ними актів здачі-приймання робіт, що не суперечить вимогам ст.181 Господарського кодексу України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2). Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань (частина 7).

За приписами ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України передбачений обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, оскільки позивач надав послуги з вимірювання вихідних параметрів та повірки та видав відповідні сертифікати, а відповідач підтвердив надання позивачем зазначених послуг згідно з Актами здачі виконаних робіт №264-В253/13 від 05.08.2013, №004594 від 05.08.2013 та №371924 від 05.08.2013, то у відповідача виник обов'язок щодо його оплати не пізніше наступного дня від дня підписання відповідного акту.

Отже, строк виконання обов'язку відповідачем щодо оплати поставленого товару є таким, що настав.

Суду доведено, що за вищезазначеними актами, позивач у повному обсязі виконав покладені на нього зобов'язання, а саме: надані позивачем прилади були повірені, та видані відповідні свідоцтва на прилади, що підтверджується підписаними відповідними актами та відповідними відмітками в журналах реєстрації виданих свідоцтв, згідно яких на медичне обладнання, з ідентифікаційними (заводськими) номерами зазначених в актах було видано свідоцтва, а також відсутністю претензій з боку відповідача. Акти, які наявні в матеріалах справи, містять найменування приладів, кількість та ціну наданих послуг, містять підписи представника позивача, а також підписи представника відповідача.

Разом з тим, позивач звертався до відповідача з претензією №3-23/713 від 23.12.2014 про оплату заборгованості за надані послуги у якій зазначив, що за відповідачем залишається заборгованість за надані послуги відповідно до Актів здачі-приймання послуг №264-В253/13 від 05.08.2013, №004594 від 05.08.2013 та №371924 від 05.08.2013 в розмірі 6785,40 грн. та просив невідкладно сплатити вказану заборгованість.

Проте відповідач в свою чергу, зазначену вимогу залишив без відповіді та задоволення в наслідок чого за останнім станом на час розгляду даної справи залишається заборгованість у розмірі 6785,40 грн.

Факт існування заборгованості відповідача перед позивачем належним чином підтверджений матеріалами справи, відповідачем не надано доказів на підтвердження сплати наданих послуг.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з Територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія» у місті Києві суми заборгованості в розмірі 6785,40 грн.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин або на підтвердження сплати існуючої перед позивачем заборгованості.

З урахуванням положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються відповідача у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія» у місті Києві (03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 35; ідентифікаційний код 01993865) на користь Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (03143, м. Київ, вул. Метрологічна, буд. 4; ідентифікаційний код 02568182) заборгованість в сумі 6785 (шість тисяч сімсот вісімдесят п'ять) грн. 40 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 03.10.2016

Суддя Я.В. Маринченко