ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2016 р. Справа № 914/1589/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Плотніцького Б.Д.

суддів Зварич О.В.

Михалюк О.В.

при секретарі судового засідання Михайлишин С.В.

за участю представників

від Позивача: ОСОБА_2 - довіреність № 07/06 від 07.07.2016р.;

від Відповідача: Конарська І.Я. - довіреність б/н від 01.09.2016р.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Львів

на рішення господарського суду Львівської області від 15.08.2016 року, cуддя Синчук М.М.

у справі №914/1589/16

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Овація", м. Львів,

про: зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.08.2016 року у справі № 914/1589/16 у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Овація" повернути ОСОБА_4 нежитлове приміщення (павільйон) площею 30,00 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення з нього - відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване безпідставністю вимог Позивача, їх невідповідністю вимогам законодавства, зокрема, тим, що нежитлове приміщення - павільйон, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, було продане Позивачем гр. ОСОБА_5 шляхом укладення 10.07.2015 року договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Урумовою Ж.М., про що в реєстрі вчинено запис за № 2119. Відтак, оскільки Відповідач не сплачував орендну плату в період, коли орендоване приміщення за договором купівлі-продажу належало гр. ОСОБА_5, то підстави для задоволення позову - відсутні.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ФОП ОСОБА_4 звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 15.08.2016 року у справі № 914/1589/16 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Свої доводи скаржник мотивує тим, зокрема, що місцевим господарським судом безпідставно не застосовано до спірних правовідносин норми ст. 782 Цивільного кодексу України щодо прав наймодавця на односторонню відмову від договору, якщо наймач не вносить плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Крім того, звертає увагу суду на те, що договір купівлі-продажу павільйону, укладений 10.07.2015 року між ФОП ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5, було розірвано за згодою сторін. Відтак, на переконання скаржника, місцевий господарський суд дійшов неправомірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 31.08.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 14.09.2016р.

Ухвалою суду від 14.09.2016 року розгляд апеляційної скарги відкладено на клопотання скаржника.

У відзиві на апеляційну скаргу Відповідач спростовує доводи Скаржника, просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у ньому.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, і висловили свої міркування з питань, що виникли в ході розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, оскаржуване рішення Господарського суду Львівської області у даній справі - залишити без змін, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Як встановлено місцевим господарським судом і це вбачається з матеріалів справи, 29 липня 2014 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Овація» (Орендар) було укладено договір оренди №1101 нежитлових приміщень, відповідно до п.1.1. якого Орендодавець зобов'язується передати за плату орендарю в строкове користування, а Орендар - прийняти нежитлове приміщення та сплачувати Орендодавцю орендну плату.

Відповідно до п. 1.3. Договору об'єктом оренди є нежитлове приміщення (павільйон), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площею 30,00 кв.м.

Вказаний об'єкт оренди прийнятий Відповідачем в користування на підставі акту приймання-передачі від 29.07.2014 року.

Згідно з п. 3.1. Договору строк оренди становить 35 місяців і закінчується 29.06.2017 року включно.

Відповідно до п. 4.1. та п. 4.2. Договору загальна сума місячної плати становить 4 500,00 грн. без ПДВ. Орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату в безготівковому порядку на поточний рахунок Орендодавця за весь поточний місяць не пізніше 15 числа наступного місяця згідно угоди, а оплата першого та останнього місяця оренди нежитлового приміщення здійснюється протягом п'яти банківських днів з дня підписання даного Договору.

13 травня 2015 року Позивач звернувся до Відповідача з пропозицією придбання останнім орендованого майна за ціною 22 000.00 (двадцять дві тисячі) доларів США(а.с. 44).

20 травня 2015 року Відповідач відмовився від придбання павільйону за запропонованою Позивачем ціною (а.с. 45).

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2015 року визнано недійсним Договір оренди №1101 нежитлових приміщень, укладений між сторонами у даній справі 29 липня 2014 року (а.с.48).

Рішенням судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 04.03.2016 року рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2015 року скасовано, у задоволенні позову про визнання недійсним договору оренди №1101 нежитлових приміщень - відмовлено (а.с. 49). При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено факт продажу нежитлового приміщення (павільйону), розташованого за адресою: АДРЕСА_1, шляхом укладення 10 липня 2015 року між ФОП ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 договору купівлі-продажу кіоску, посвідченого приватним нотаріусом Урумовою Ж.М., про що в реєстрі вчинено запис за № 2119 (а.с. 46-47).

25 березня 2016 року Позивач повторно звернувся до Відповідача з пропозицією придбання останнім орендованого майна за ціною 21 000.00 (двадцять одна тисяча) доларів США(а.с. 64).

У відповідь на вказану пропозицію Відповідач, з врахуванням фактів, встановлених судовим рішенням від 04.03.2016 року (щодо продажу кіоску), просив Позивача пояснити зміст листа від 25.03.2016 року (а.с. 65).

15 квітня 2016 року Позивач повідомив Відповідача про те, що договір купівлі-продажу кіоску від 10 липня 2015 року, укладений між ФОП ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5, розірвано сторонами шляхом укладення нотаріально посвідченого договору. У зв'язку з цим, запропонував Відповідачу придбати кіоск за ціною 21 000.00 (двадцять одна тисяча) доларів США (а.с. 66).

У відповідь на вказаний лист Відповідач просив Позивача надати копію Договору про розірвання договору купівлі-продажу кіоску від 10 липня 2015 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 При цьому, повідомив Позивача, що ТОВ «Овація» до вирішення питання власника кіоску не може надати відповіді щодо його придбання (а.с. 67).

13 травня 2016 року Позивач вчетверте звернувся до Відповідача з пропозицією придбання кіоску (а.с. 68).

Позивач, в свою чергу, не отримавши від Позивача доказів укладення Договору про розірвання договору купівлі-продажу кіоску від 10 липня 2015 року, повідомив останнього, що до вирішення питання власника кіоску ТОВ «Овація» не може надати відповіді щодо його придбання (а.с. 69).

25 травня 2016 року Позивач надіслав Відповідачу повідомлення про відмову від Договору оренди №1101 нежитлових приміщень у зв'язку з несплатою останнім орендної плати у період з січня по квітень 2016 року (а.с. 71).

Отримавши вказане повідомлення, ТОВ «Овація» 26.05.2016р. оплатило суму заборгованості у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №3047 від 26.05.2016р. (а.с. 53). При цьому, ТОВ «Овація» повідомило Позивача про те, що відповідно до п. 5.2.3. укладеного Договору оренди, Товариство не вважає Договір оренди №1101 нежитлових приміщень розірваним (а.с. 72).

В червні 2016 року Позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.08.2016 року у справі № 914/1589/16 у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Овація" повернути ОСОБА_4 нежитлове приміщення (павільйон) площею 30,00 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення з нього - відмовлено.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 193 ГК України, яка кореспондує зі статтею 526 ЦК України, передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно за плату на певний строк.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно з п. 5.2.3. Договору оренди №1101 нежитлових приміщень він може бути розірваний Орендодавцем в односторонньому порядку при несплаті в повному обсязі орендарем орендної плати, та/або комунальних послуг протягом десяти днів з моменту настання чергового терміну платежу і відмови ліквідовувати заборгованість в 15-денний термін від дати отримання Орендарем відповідного рекомендованого листа з вимогою на адресу Орендаря, зазначену в реквізитах сторін цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення до суду з позовом у даній справі слугувало невнесення Відповідачем плати за користування річчю протягом більш як трьох місяців підряд, а саме: січень, лютий, березень та квітень 2016 року.

Однак, як зазначає Відповідач і це вбачається з матеріалів справи, вказана ситуація виникла у зв'язку з тим, що Позивачем ще у липні 2015 року об'єкт оренди було продано іншій особі, про що Відповідач не знав і не міг знати, однак продовжував справно сплачувати орендну плату саме ФОП ОСОБА_4.(докази оплати наявні в матеріалах справи), а не новому власнику майна. Разом з тим, про факт продажу об'єкта оренди Відповідачу стало відомо лише в процесі розгляду судом апеляційної інстанції спору про визнання недійсним Договору оренди №1101 нежитлових приміщень.

З листування сторін вбачається, що Відповідач, з метою недопущення сплати орендних платежів неналежному власнику об'єкта оренди, просив Позивача надати докази укладення Договору про розірвання договору купівлі-продажу кіоску від 10 липня 2015 року, на який останній посилався у своїх повідомленнях (без зазначення, при цьому, дати укладення такого Договору).

З наявної в матеріалах справи копії Договору про розірвання договору купівлі-продажу кіоску вбачається, що такий укладено між ФОП ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 24.03.2016 року (а.с.78-79), тобто після винесення рішення судовою палатою у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області (04.03.2016р.).

Відтак, з 10 липня 2015 року по 23 березня 2016 року Позивач не являвся власником об'єкта оренди, однак приймав орендну плату від Відповідача протягом липня-грудня 2015р. без жодних застережень.

З врахуванням викладеного, у даному випадку має місце факт недобросовісності дій самого Позивача.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що Позивачем у справі не доведено належними та допустимими доказами, у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, факт припинення договірних відносин у зв'язку з односторонньою відмовою Позивача від Договору на підставі вимог ст. 782 ЦК України та факт неналежного виконання Відповідачем взятих на себе зобов'язань згідно укладеного Договору оренди.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відповідність рішення Господарського суду Львівської області законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав для зміни чи скасування такого.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105, 107 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 15.08.2016 року у справі № 914/1589/16 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Судові витрати за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути місцевому господарському суду.

Повний текст постанови складено 13.10.2016 року.

Головуючий суддя Б.Д.Плотніцький

Суддя О.В.Зварич

Суддя О.В.Михалюк