ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

17.10.16 Справа № 914/1214/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Зварич О.В. Хабіб М.І.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс 555», б/н від 05.10.2016

на рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2016 (суддя Яворський Б.І.)

у справі № 914/1214/16

за позовом: Державного підприємства «Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс 555», с. Новий Яр Яворівського району Львівської області

про стягнення 73 989, 63 грн.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.06.2016 у справі № 914/1214/16 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 47 988, 65 грн основної заборгованості з орендної плати, 11 524, 56 грн відшкодування витрат балансоутримувача, 7 793, 77 грн пені за несвоєчасну сплату орендної плати, 4 798, 90 грн штрафу, 1 793, 77 грн пені за невчасну сплату витрат на утримання орендованого майна та 1 376, 37 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З підстав, зазначених в апеляційній скарзі, відповідач - ТОВ «Фенікс 555» оскаржило назване рішення суду.

В апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на подання апеляційної скарги, у звязку з тим, що оскаржуване рішення прийняте в судовому засіданні 14.06.2016 без його участі, повний текст рішення виготовлено 16.04.2016, його копія відповідачем не отримана, а про його наявність було усвідомлено лише після відкриття виконавчого провадження, скерування на адресу відповідача відповідної постанови та вжиття заходів забезпечення виконавчого провадження.

Зазначає, що належним чином засвідчену копію рішення отримав 29.09.2016, про що свідчить відмітка на заяві відповідача з проханням видати копію рішення.

Крім того, звертає увагу, що факт неотримання рішення відповідачем підтверджується конвертом, що міститься в матеріалах справи, який повернуто до суду без вручення відповідачу за давністю зберігання.

Розглянувши клопотання скаржника про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику з таких підстав.

Відповідно до ст. 93 ГПК України апеляційна скарга на рішення місцевого суду подається протягом 10 днів, а на ухвалу місцевого господарського суду протягом пяти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Як зазначено у п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України, клопотання про відновлення строку на подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Верховний Суд України в постанові від 13.07.2016 № 3-774гс16 дійшов наступних висновків: «право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обовязкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).»

Відтак, слід дійти висновку, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, та не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення прийняте в судовому засіданні 14.06.2016 без участі скаржника. Вказане рішення йому надіслано 16.06.2016 в порядку ст. 87 ГПК України рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, вказана кореспонденція повернена відділенням поштового звязку до суду з довідкою за закінченням терміну зберігання.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що представник відповідача ОСОБА_1 26.09.2016 подав суду першої інстанції заяву про видачу йому копії повного тексту рішення суду від 14.06.2016 у даній справі (заява датована 20.09.2016).

Відповідно до п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Матеріалами справи підтверджується, що суд першої інстанції надсилав на належну адресу відповідача всі ухвали, зокрема ухвалу від 06.05.2016 про призначення справи до розгляду на 24.05.2016 та ухвалу від 24.05.2016, якою відкладено розгляд справи на 14.06.2016 (дата прийняття рішення). Вказану кореспонденцію отримано директором ТОВ «Фенікс 555» Русяк особисто, про що свідчать відмітки на повідомленнях про вручення поштового відправлення.

Крім того, слід зазначити, що представник ОСОБА_1, який підписав апеляційну скаргу, 23.05.2016 подавав місцевому господарському суду клопотання про відкладення розгляду справи, а 13.06.2016 відзив на позовну заяву.

Отже, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи Господарським судом Львівської області, а неотримання скаржником копії оскаржуваного рішення, з урахуванням зазначених поштовим відділом причин: «за закінченням терміну зберігання», розцінюється судом як бездіяльність відповідача, яка залежала виключно від його волевиявлення.

Судова колегія звертає увагу скаржника, що такий обґрунтовуючи поважність причин пропуску процесуального строку, посилався на той факт, що про наявність рішення такий усвідомив після скерування на його адресу копії постанови про відкриття виконавчого провадження та вжиття заходів до забезпечення виконавчого провадження.

Згідно з ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Однак, скаржником не долучено до апеляційної скарги жодних доказів, які б свідчили коли саме такий отримав постанову про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про доступ до судових рішень кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отже, скаржник мав можливість ознайомитися в Єдиному державному реєстрі судових рішень з оскаржуваним рішенням суду до закінчення строку на апеляційне оскарження.

Відтак, з урахуванням того, що відповідач був належним чином повідомлений про судовий розгляд даної справи, його представник подавав місцевому господарському суду клопотання та відзив на позовну заяву, копія рішення направлена на його адресу, вказану в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (за якою відповідач вже отримував ухвали суду) та повернена поштовим відділення «за терміном зберігання», з моменту винесення рішення і до подання апеляційної скарги пройшло більше 3 місяців, обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі не підтверджені документально, то отримання скаржником копії рішення лише 28.09.2016 свідчать про його бездіяльність та відсутність тих виняткових та непереборних обставин, за наявності яких суду надається право поновити пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що відсутні підстави для визнання поважними причин пропуску строку на подання апеляційної скарги та для поновлення пропущеного строку. Відтак відхиляє клопотання скаржника про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 93 ГПК України апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

На підставі викладено та керуючись ст. 86, ч. 2 ст. 93, п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс 555» про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги відхилити.

2. Повернути апеляційну скаргу б/н від 05.10.2016 та додані до неї матеріали всього на 7 арк Товариству з обмеженою відповідальністю «Фенікс 555».

3. Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Хабіб М.І.