ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2016 року Справа № 904/2560/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Джихур О.В. (доповідач)

суддів Виноградник О.М., Чимбар Л.О.

секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Пац В.О., довіреність №14-127 від 13.05.2014 р., представник,

представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна Акціонерна Компанія "Нафтогаз України", м. Київ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року у справі №904/2560/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна Акціонерна Компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Марганецьтепломережа", м. Марганець, Дніпропетровської області

про стягнення 2 303 865,14 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року (в редакції ухвали від 30 травня 2016 року про виправлення описки) (суддя Ніколенко М.О.) позов задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства "Марганецьтепломережа", Дніпропетровська область, м. Марганець на користь Публічного акціонерного товариства "Національна Акціонерна Компанія "Нафтогаз України", м. Київ 1 292 944, 15 грн. - пені, 355 122,41 грн. - 3% річних, 742 076,07 грн. - інфляційних втрат, судовий збір в розмірі 72 848,60 грн. В решті позову відмовлено.

Рішення господарського суду мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору №13/3317-ТЕ-3 купівлі- продажу природного газу від 28 грудня 2012 року в частині своєчасного розрахунку за поставлений газ, у зв'язку з чим згідно п.7.2 договору відповідач зобов'язаний сплатити продавцю крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день прострочення. Інфляційні втрати та 3% річних стягнено на підставі ст.625 Цивільного кодексу України.

Господарський суд скористався наданим йому ст.83 Господарського процесуального кодексу України правом і зменшив розмір пені, що підлягає стягненню зі 148 436, 27 грн. до 70 000 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням позивач Публічне акціонерне товариство "Національна Акціонерна Компанія "Нафтогаз України" оскаржує його в частині зменшення розміру неустойки, на предмет невідповідності нормам матеріального і процесуального права.

Апелянт вважає, що суд не мав право зменшувати розмір неустойки, оскільки відповідачем не було надано жодного доказу який би вказував на наявність виняткових обставин, які заважали боржнику своєчасно виконати грошові зобов'язання.

Позивач стверджує, що п.1 ч.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України застосовується виключно у взаємозв'язку з нормою матеріального права, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки, а саме частиною третьою ст.551 Цивільного кодексу України і ст.233 Господарського процесуального кодексу України.

Апелянт зазначає, що розмір неустойки значно менший розміру збитків (інфляційних втрат у розмірі 1 994 619, 80 грн.), тому застосування ст.83 Господарського процесуального кодексу України є неправомірним.

Посилається на те, що Публічне акціонерне товариство "Національна Акціонерна Компанія "Нафтогаз України" перебуває у вкрай важкому фінансовому стані, збиток позивача за 6 місяців 2015 року складає 4 468 389 тис. грн., прибуток -0 грн., зменшення розміру неустойки спричинить позивачу збитки та дозволить відповідачу і у подальшому безкарно порушувати договірні умови.

Позивач просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року в частині відмови у стягненні 78 436, 27 грн. пені.

Відповідач доводи апеляційної скарги заперечує, вважає рішення господарського суду законним, просить залишити його без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

29 червня 2016 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна Акціонерна Компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2016 року у справі №904/2560/16.

Ухвалою суду від 01 липня 2016 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Чимбар Л.О. (доповідач), судді Орєшкіна Е.В., Сизько І.А. Публічному акціонерному товариству "Національна Акціонерна Компанія "Нафтогаз України" відновлено строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду, вказану апеляційну скаргу прийнято до розгляду, який призначено на 18 липня 2016 року на 10:30 год.

У зв'язку з перебуванням судді - доповідача Чимбар Л.О. на лікарняному, відповідно до п.2.4.6, п.2.7.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Дніпропетровському апеляційному господарському суді, затверджених рішенням зборів суддів №1 від 08.02.16р., розгляд справи № 904/2560/16, призначений на 18 липня 2016 року не відбувся, про що було створено відповідну інформаційну довідку від 15 липня 2016 року, яку розміщено на офіційному сайті Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 серпня 2016 року, розпорядженням в.о. керівника апарату суду Баранової А.В. від 22 серпня 2016 року №1042/16, у зв'язку із перебуванням судді- доповідача Чимбар Л.О. у відпустці, відбулася зміна колегії суддів, до складу якої увійшли головуючий суддя Джихур О.В. (доповідач), судді Сизько І.А., Орєшкіна Е.В.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 25 серпня 2016 року, розпорядженням в.о. керівника апарату суду Баранової А.В. від 25 серпня 2016 року №1063/16, у зв'язку із перебуванням судді- доповідача Орєшкіної Е.В. у відпустці, відбулася зміна колегії суддів, до складу якої увійшли головуючий суддя Джихур О.В. (доповідач), судді Дмитренко Г.К., Сизько І.А.

Ухвалою суду від 25 серпня 2016 року апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна Акціонерна Компанія "Нафтогаз України", м. Київ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року у справі №904/2560/16 прийнята до свого провадження зазначеною колегією суддів, її розгляд призначено на 15 вересня 2016 року на 14:15 год.

Розпорядженням керівника апарату суду Нурулаєвої Г.Ю. від 14 вересня 2016 року № 1283/16, у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Сизько І.А. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі №904/2560/16.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 14 вересня 2016 року визначено для розгляду справи №904/2560/16 колегію суддів у складі головуючого судді Джихур О.В. (доповідач), суддів Дмитренко Г.К., Чимбар Л.О.

Ухвалою суду від 15 вересня 2016 року апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна Акціонерна Компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року у справі №904/2560/16 прийнята до свого провадження зазначеною колегією суддів.

15 вересня 2016 року розгляд справи відкладався до 11 жовтня 2016 року.

Розпорядженням керівника апарату суду Нурулаєвої Г.Ю. від 10 жовтня 2016 року № 1422/16, у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Дмитренко Г.К. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі №904/2560/16.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 10 жовтня 2016 року визначено для розгляду справи №904/2560/16 колегію суддів у складі головуючого судді Джихур О.В. (доповідач), суддів Виноградник О.М., Чимбар Л.О.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2016 року апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна Акціонерна Компанія "Нафтогаз України", м. Київ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року у справі №904/2560/16 прийнята до свого провадження зазначеною колегією суддів.

В судові засідання 15 вересня 2016 року, 11 жовтня 2016 року представник відповідача не з'являвся, про час та місце судових засідань повідомлений належним чином.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що між позивачем (продавець) і відповідачем (покупець), укладений договір №13/3317-ТЕ-3 купівлі-продажу природного газу від 28 грудня 2012 року (договір) та додаткові угоди до нього №1, №2.

Відповідно до п.1.1 договору, продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України Публічним акціонерним товариством "Національна Акціонерна Компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору. Пунктом 1.2 договору встановлено, що газ, який продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх релігійними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо- комерційної діяльності. Продавець передає покупцеві з 01 січня 2013 по 31 грудня 2013 газ обсягом до 9199,799 тис. куб.м. (п.2.1 договору). Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1 договору).

На виконання умов договору, Позивачем протягом січня-грудня 2013 поставлено відповідачу природний газ в обсязі 6 857,611 тис.м3 на загальну суму 8 977 984,33 грн., що підтверджується актами передачі-приймання природного газу (а.с. 24-30).

Відповідно до п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключного грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Однак, відповідач порушив умови договору. Оплату отриманого природного газу здійснював несвоєчасно та значним порушенням строку встановленого договором, що підтверджується матеріалами справи. Станом на час розгляду цієї справи заборгованість відсутня.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення викладено у ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, згідно з якою суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач в порушення умов договору оплатив поставлений газ з порушенням строків, встановлених п.6.1 договору, що ним не спростовується.

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У зв'язку із простроченням оплати вартості газу, позивачем нараховано пеню в загальному розмірі 148 436, 27 грн. за порушення зобов'язань за жовтень: за період прострочки з 29 березня 2014 року по 15 жовтня 2014 року; за порушення зобов'язання за листопад: період прострочки з 29 березня 2014 року по 21 листопада 2014 року; за порушення зобов'язання за грудень: період прострочки з 29 березня 2014 року по 13 липня 2014 року, інфляційні втрати у розмірі 1 994 619, 80 грн. та 160 809, 07 грн. 3% річних на підставі ст.625 Цивільного кодексу України.

Згідно п.4.2 договору у разі невиконання покупцем умов п.6.1 цього договору він у безспірному порядку зобов'язується оплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченного платежу за кожен день прострочення платежу.

За розрахунком позивача загальний розмір пені становить 148 436, 27 грн.

Розрахунок пені, наданий позивачем відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди прострочки та періоди нарахувань, не містить арифметичних помилок. Апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду, що позовні вимоги в частині стягнення пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відзиві на позов відповідач просив зменшити розмір пені, посилючись на те, що Комунальне підприємство "Марганецьтепломережа" знаходиться в скрутному становищі, є збитковим, основна причина збитковості є невідповідність тарифів фактичній собівартості (а.с.47-48).

На підтвердження зазначеного відповідач надав копію звіту про фінансові результати за 2015 рік, копію балансу станом на 31 грудня 2015 року, копію звіту про фінансові результати за І квартал 2016 року, копію балансу станом на 31 березня 2016 року, довідку по різниці в тарифах по Комунальному підприємству "Марганецьтепломережа", копію Статуту підприємства.

Частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

При цьому, норми чинного законодавства не містять визначення "винятковий випадок", тому це поняття є оціночним.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (пп. 3.17.4 пп. 3.17 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, і дане питання вирішується господарським судом згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов'язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року №7- рп/2013.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є комунальним підприємством, заснованим на комунальній власності територіальної громади міста. За специфікою мети створення, предметом господарської діяльності скаржника є виробництво і реалізація споживачам теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання. Відтак, відповідач займається пріоритетною, соціально-орієнтованою сферою господарської діяльності, спрямованою на забезпечення функціонування міста Марганець. При цьому, відповідач не є фактичним споживачем газу, оскільки згідно договору газ використовувався виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Особливістю реалізації тепла відповідачем є те, що таке постачання здійснюється за регульованими тарифами. При цьому, загальновідомим є факт того, що станом на день розгляду цієї справи, такі тарифи не є економічно обґрунтованими та виправданими. Це зокрема, є однією з важливіших причин існування соціальної напруги у внутрішньодержавних відносинах та відносинах України в міжнародній сфері. Фактично діяльність відповідача з реалізації тепла споживачам є збитковою.

Також, важливою обставиною є те, що порядок розрахунків відповідача з постачальниками енергоносіїв є законодавчо врегульованим, що виключає можливість відповідача впливати на своєчасність розрахунків за природний газ.

Матеріали справи свідчать, що борг населення за спожиту теплову енергію складає 15 млн. 798, 3 тис. грн., за 2015 рік підприємство відповідача отримало збиток від виробничої діяльності у сумі 5 млн. 897 тис. грн., збиток за І квартал 2016 року склав 2 млн. 547 тис. грн., значна частина майна підприємства знаходиться у податковій заставі. При цьому станом на 01 квітня 2015 року заборгованість за минулі роки з різниці в тарифах на теплову енергію, що надана населенню складає 1 млн. 145, 5 тис. грн. Різниця в тарифах за групами споживачів "бюджет" та "інші" не відшкодовується та становить на 01 квітня 2016 року 20 млн. 594, 23 тис. грн.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду про наявність достатніх підстав для зменшення розміру пені до 70 000 грн.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних, інфляційних втрат, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди прострочки та періоди нарахувань, не містить арифметичних помилок.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в розмірі 160 809, 07 грн., інфляційних втрат в розмірі 1 994 619, 80 грн. є обґрунтованими і правомірно стягнуті господарським судом.

З огляду на те, що можливість використання судом права на зменшення розміру штрафних санкцій, як і визначення розміру, до якого вони підлягають зменшенню, законодавством віднесено на розсуд суду, який розглядає відповідне питання з урахуванням усіх конкретних обставин, колегія суддів вважає, що оскільки суд першої інстанції зазначені обставини з'ясував, з дотриманням наведених вимог оцінив доводи сторін та докази, подані на підтвердження цих доводів, і на підставі об'єктивного та всебічного їх аналізу визнав за можливе зменшити на 50% розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача, підстав для скасування оскаржуваного рішення господарського суду у зв'язку із зменшенням розміру пені не вбачається.

За викладених підстав доводи апелянта не спростовують законних висновків суду першої інстанції.

Таким чином, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року відповідає чинному законодавству, господарським судом досліджено всі обставини справи, підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.49, 99, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна Акціонерна Компанія "Нафтогаз України", м. Київ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року у справі №904/2560/16 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Джихур

Суддя О.М. Виноградник

Суддя Л.О. Чимбар

(Дата підписання постанови в повному обсязі 13.10.16 р.)