ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2016 р.Справа № 922/2383/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 Харківської області, м. Харків
до Харківської міської ради, м. Харків , Товариства з обмеженою відповідальністю "Атмос", м. Харків, 3-тя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент земельних відносин Харківської міської ради, м. Харків
про визнання недійсним рішення
за участю представників:

прокурора - Чирик В.Г., посвідчення № 036688 від 11.12.2015 року;

відповідача (Харківська міська рада) - Маринушкіна Л.В., за довіреністю № 08-11/7816/2-15 від 30.12.2015 року;

відповідача (ТОВ "Атмос") - Мануйло С.М., за довіреністю № 1/ГС від 05.08.2016 року;

третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (Департамент земельних відносин Харківської міської ради) - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Керівник Харківської місцевої прокуратури № 1 звернувся в інтересах держави до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Атмос", в якій просить суд:

- визнати незаконним та скасування п. 12.1 Додатку до рішення 40 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про надання дозволу юридичним та фізичним особам на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для експлуатації та обслуговування будівель та споруд" від 24.06.2015 року № 1912/15;

- визнати незаконним та скасувати п. 5.1 Додатку до рішення 2 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для експлуатації та обслуговування будівель та споруд" від 23.12.2015 року № 43/15;

- визнати незаконним та скасувати п. 12.1 Додатку 1 до рішення 4 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 142/16 від 24.02.2016 року.

Судові витрати прокурор просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20 липня 2016 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 08 серпня 2016 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.08.2016 року розгляд справи було відкладено на 22.08.2016 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 12.09.2016 року представник відповідача (Харківська міська рада) надав клопотання про продовження строку розгляду справи № 922/2383/16 за межами двомісячного строку, встановленого ст. 69 ГПК України (вх. № 29916/16).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.08.2016 року розгляд справи було відкладено на 19.09.2016 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.09.2016 року розгляд справи було відкладено на 26.09.2016 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 26.09.2016 року представник позивача надав клопотання про залишення позову без розгляду (вх. № 31633), у зв`язку з тим, що прокурором безпідставно не було визначено орган держави, за захистом охоронюваних прав та інтересів якого даний позов подано, у зв`язку з чим позов підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.09.2016 року розгляд справи було відкладено на 03.10.2016 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 30.09.2016 року прокурор супровідним листом (вх. № 32252) надав документи для долучення до матеріалів справи.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 30.09.2016 року прокурор надав письмові пояснення разом із документами для долучення до матеріалів справи (вх. № 32253).

Через канцелярію господарського суду Харківської області 03.10.2016 року представник відповідача (Харківської міської ради) супровідним листом (вх. № 32472) надав документи для долучення до матеріалів справи.

Прокурор в судовому засіданні 03.10.2016 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача (ТОВ "Атмос") в судовому засіданні 03.10.2016 року проти позовних вимог заперечував, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача (Харківська міська рада) в судовому засіданні 03.10.2016 року проти позовних вимог заперечував, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (Департамент земельних відносин Харківської міської ради) в судове засідання 03.10.2016 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, розглянувши клопотання відповідача (Харківська міська рада) про залишення позову без розгляду зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 81 ГПК України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

В даному випадку в обґрунтування поданого клопотання відповідач посилається на те, що прокурором не вказано орган в інтересах якого останній звертається до суду з відповідним позовом.

Проте, як зазначено відповідачем, органом, що здійснює функції суб`акта права власності на земельні ділянки на території міста Харкова є Харківська міська рада.

В даному випадку, прокурором визначену Харківську міську раду в якості відповідача по справі, оскільки саме нею були винесені спірні рішення "Про надання дозволу юридичним та фізичним особам на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для експлуатації та обслуговування будівель та споруд", "Про надання юридичним та фізичним особам на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для експлуатації та обслуговування будівель та споруд" та «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд».

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що така процесуальна дія як залишення позову без розгляду є прерогативою суду та позов не може бути залишено без розгляду лише з підстав подання стороною, в тому числі відповідачем відповідного клопотання.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду та необхідність розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 12 Додатку до рішення 40 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 24.06.2015 № 1912/15 ТОВ «АТМОС» (відповідач) надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, щодо об'єднання земельних ділянок для експлуатації і обслуговування будівель і споруд, за рахунок земель житлової та громадської забудови для експлуатації та обслуговування автостоянки по вул. Отакара Яроша, 18 в місті Харкові.

На підставі п. 5.1 додатку 4 до рішення Харківської міської ради 7 скликання «Про надання юридичним та фізичним особам дозволу на розробку документації із землеустрою для експлуатації та обслуговування будівель та споруд» від 23.12.2015 року № 43/15 погоджено ТОВ «АТМОС» технічну документацію із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок площею 0,1185 га (кадастровий номер :09:004:0019) та земельної ділянки площею 0,0432 га (кадастровий номер :09:004:0016) в земельну ділянку площею 0,1617 га за рахунок земель житлової та громадської забудови, (код КВЦПЗ 03) по вул. Отакара Яроша, 18.

Пунктом 12.1 додатку 1 до рішення 4 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 142/16 від 24.02.2016 року затверджено технічну документацію із землеустрою, ТОВ «АТМОС» надано в оренду строком до 01.03.2021 року земельну ділянку площею житлової та громадської забудови, що належить територіальній громаді міста Харкова для експлуатації та обслуговування автостоянки по вул.. Отакара Яроша, 18.

Як стверджує у своєму позові прокурор, дані рішення були винесені Харківською міською радою з порушенням вимог чинного законодавства, а саме без проведення конкурсних торгів, що заподіює шкоди інтересам держави, оскільки призводить до ненадходження до бюджету додаткових коштів та, відповідно до неефективного використання земельної ділянки.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням; у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Згідно зі ст. ст. 7, 140 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Територіальна громада має право самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і Законів України.

Органи місцевого самоврядування в межах, встановлених законом, володіють повною свободою дій для здійснення власних ініціатив з будь-якого питання, яке не виключено з їх компетенції та не віднесено до компетенції іншого органу влади.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад, належить вирішенні відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За приписами ст. 144 Конституція України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно зі ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про оренду землі" об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договорами оренди землі.

Згідно зі ст. 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нових земельних ділянок.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки. В такому випадку розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, уповноваженим здійснювати розпорядження цією земельною ділянкою.

Земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна, що перебувають у державній та комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті "а" частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 2 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадку встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 2 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, встановлено, що передача в оренду земельних ділянок із земель державної та комунальної власності могла здійснюватись без проведення земельних торгів (аукціонів) тільки у разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об`єкта або про надання дозволу на встановлення меж земельної ділянки до 01.01.2008 року.

Харківська міська в обґрунтування своїх заперечень вказує на те, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту відведення спірної земельної ділянки було винесено 23.06.2004 року (рішення 22 сесії 24 скликання Харківської міської ради № 105/04), тобто до 2008 року, як зазначено в Перехідних положеннях, що виключає необхідність проведення земельних торгів.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, рішення стосовно ТОВ "Атмос" «Про надання юридичним та фізичним особам дозволу на розробку документації із землеустрою для експлуатації та обслуговування будівель та споруд» № 43/15 було винесено 23.12.2015 року, тобто після строку, встановленого у Перехідних положеннях Земельного кодексу України.

Враховуючи те, що дозвіл на розробку документації із землеустрою було надано Харківською міською радою у 2015 році, а передача в оренду земельних ділянок із земель державної та комунальної власності могла здійснюватись без проведення земельних торгів (аукціонів) тільки у разі винесення відповідних рішень до 01.01.2008 року, твердження Харківської міської ради про відсутність необхідності проведення земельних торгів з посиланням на Перехідні положення ЗК України є безпідставними.

У своєму відзиві Харківська міська рада також посилається на те, що відповідно до договору оренди землі від 02.07.2007 року орендарем спірної земельної ділянки було Приватне підприємство "Легат+".

11.05.2010 року ПП "Легат +" відповідно до договорів купівлі-продажу будівельних матеріалів продало ТОВ "Атмос" бетонні стовпи, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Отакара Яроша, 18, 148,8 кв.м. ділянок укладеного асфальту, 1,5 тонни піску і 1 тону щебню, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Отакара Яроша, 18.

На думку Харківської міської ради, будівельні матеріали, які знаходяться на спірній земельній ділянці відносяться до об`єктів інженерної інфраструктури, у зв`язку з чим у відповідності до ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України земельна ділянка не підлягає продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).

Проте суд не погоджується з такими твердженнями Харківської міської ради, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі:

розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб;

використання земельних ділянок для потреб, пов'язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих спеціальних дозволів (ліцензій);

використання релігійними організаціями, які легалізовані в Україні, земельних ділянок під культовими будівлями;

будівництва об'єктів, що в повному обсязі здійснюється за кошти державного та місцевих бюджетів;

надання земельних ділянок державним та комунальним підприємствам, бюджетним установам, а також господарським товариствам, у статутному капіталі яких державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 60 відсотків;

надання земельних ділянок підприємствам, установам і громадським організаціям у сфері культури і мистецтв (у тому числі національним творчим спілкам та їх членам) під творчі майстерні;

надання земельних ділянок в оренду для реконструкції кварталів застарілої забудови, для будівництва соціального та доступного житла, якщо конкурс на його будівництво вже проведено;

розміщення іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, представництв міжнародних організацій згідно з міжнародними договорами України;

надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб;

надання земельних ділянок державної або комунальної власності для потреб приватного партнера в рамках державно-приватного партнерства відповідно до закону;

надання земельної ділянки замість викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику чи його спадкоємцю (правонаступнику), у разі якщо така потреба відпала;

будівництва, обслуговування та ремонту об'єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об'єктів зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу);

створення озеленених територій загального користування;

будівництва об'єктів забезпечення життєдіяльності населених пунктів (сміттєпереробних об'єктів, очисних споруд, котелень, кладовищ, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд);

передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва;

надання земельних ділянок особам взамін тих, що були викуплені (примусово відчужені) для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування;

розміщення інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції;

надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб;

надання земельної ділянки взамін викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику або його спадкоємцю (правонаступнику) у разі, якщо така потреба відпала;

поновлення договорів оренди землі;

використання земельних ділянок для здійснення концесійної діяльності;

передачі в оренду, концесію майнових комплексів або нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках державної, комунальної власності;

надання в оренду земельних ділянок індустріальних парків керуючим компаніям цих індустріальних парків;

надання земельних ділянок в інших випадках, визначених законом.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд, ДК 018-2000, Гармонізовано з СС, ДНІАСБ Держбуду, споруди це будівельні системи, пов'язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно - монтажних робіт.

Інженернi споруди - це об'ємнi, площиннi або лiнiйнi наземнi, надземнi або пiдземнi будiвельнi системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцiй i призначенi для виконання виробничих процесiв рiзних видiв, розмiщення устаткування, матерiалiв та виробiв, для тимчасового перебування i пересування людей, транспортних засобiв, вантажiв, перемiщення рiдких та газоподiбних продуктiв та т. iн.

Інженернi споруди класифiкуються в основному за iнженерним задумом, що визначається цiльовим призначенням об'єкта.

До iнженерних споруд вiдносяться: транспортнi споруди (залiзницi, шосейнi дороги, злiтно-посадковi смуги, мости, естакади тощо), трубопроводи та комунiкацiї, дамби, комплекснi промисловi споруди, спортивнi та розважальнi споруди та т. iн.

Одиницею класифiкацiї в класифiкаторi в основному є окрема будiвля чи iнженерна споруда (будинок, дорога, трубопровiд тощо). Для комплексних будiвель, що складаються з декiлькох будiвель, кожна будiвля може класифiкуватися окремо. Якщо, наприклад, комплекс професiйно-технiчного навчального закладу складається з будинку для навчання та гуртожитку, то будинок для навчання в цьому випадку буде позначений кодом 1263, тодi як гуртожиток слiд позначити кодом 1130. Проте, якщо данi не деталiзованi чи вiдсутнi, то комплекс вiдносять до класифiкацiйного угруповання за кодом 1263.

В даному випадку, в матеріалах справи відсутні докази того, що спірну земельну ділянку було передано в оренду ТОВ «Атмос» для обслуговування об`єктів інженерної інфраструктури, оскільки майно придбане ТОВ "Атмос" за договорами купівлі-продажу від 11.05.2010 року не відноситься до інженерних споруд, а є будівельними матеріалами.

У зв`язку з чим, посилання Харківської міської ради щодо продажу спірної земельної ділянки без проведення земельних торгів, як передбачено ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України є безпідставними.

Отже, в даному випадку, відповідно до вимог чинного законодавства, а саме ст. 124 Земельного кодексу України, Харківська міська рада з метою передачі в оренду спірної земельної ділянки мала провести земельні торги.

В силу приписів ч. 3 ст.135 Земельного кодексу України орган місцевого самоврядування - власник земельної ділянки, є організатором земельних торгів, який відповідно до ч. 4 ст.136 Кодексу забезпечує підготовку лотів до земельних торгів, яка передбачає:

а) виготовлення, погодження та затвердження в установленому законодавством порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі зміни цільового призначення земельної ділянки та у разі, якщо межі земельної ділянки не встановлені в натурі (на місцевості);

б) державну реєстрацію земельної ділянки;

в) державну реєстрацію речового права на земельну ділянку;

г) отримання витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель" у разі продажу на земельних торгах права оренди на неї;

ґ) проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель", крім випадків продажу на земельних торгах права оренди на неї;

д) встановлення стартової ціни продажу земельної ділянки, яка щодо земель державної та комунальної власності не може бути нижчою за експертну грошову оцінку земельної ділянки;

е) встановлення стартового розміру річної орендної плати, який щодо земель державної та комунальної власності не може бути меншим розміру орендної плати, визначеного Податковим кодексом України;

є) встановлення стартової ціни продажу прав емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, яка щодо земель державної чи комунальної власності не може бути нижчою за ринкову вартість відповідного права, визначену шляхом проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок;

ж) визначення виконавця земельних торгів, дати та місця проведення земельних торгів.

Підготовка до проведення та порядок проведення земельних торгів, встановлення результатів торгів, оприлюднення результатів земельних торгів регламентовано ст.ст.137, 138, 139 Земельного кодексу України.

За результатами проведення земельних торгів складається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки.

Враховуючи викладене, чинним законодавством чітко передбачено порядок передачі земельних ділянок за результатами проведення земельних торгів, який відповідачем (Харківською міською радою) дотримано не було.

Так, відповідно до ст. 135 ЗК України земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів. Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього кодексу.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що Харківською міською радою при винесенні рішення «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд», яким було надано в оренду строком до 01.03.2021 року земельну ділянку площею 0,1617 га за рахунок земель житлової та громадської забудови, що належить територіальній громаді міста Харкова для експлуатації та обслуговування автостоянки по вул. Отакара Яроша, 18 було порушено вимоги чинного законодавства, а саме ст. 124 Земельного кодексу України, яка передбачає передачу в оренду земель державної та комунальної власності на підставі проведених земельних торгів, які Харківською міською радою проведені не були.

У зв`язку з чим, суд задовольняє позовні вимоги прокурора в частині визнання незаконним та скасування п. 12.1 Додатку 1 до рішення 4 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 142/16 від 24.02.2016 року «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд», яким було надано в оренду строком до 01.03.2021 року земельну ділянку площею житлової та громадської забудови, що належить територіальній громаді міста Харкова для експлуатації та обслуговування автостоянки по вул. Отакара Яроша, 18.

Щодо позовних вимог прокурора про визнання незаконним та скасування п. 12.1 Додатку до рішення 40 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про надання дозволу юридичним та фізичним особам на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для експлуатації та обслуговування будівель та споруд" від 24.06.2015 року № 1912/15; визнання незаконним та скасувати п. 5.1 Додатку до рішення 2 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для експлуатації та обслуговування будівель та споруд" від 23.12.2015 року № 43/15, суд зазначає наступне.

В обґрунтування вищезазначених позовних вимог прокурор посилається на не проведення Харківською міською радою земельних торгів, у зв`язку з чим вказані рішення підлягають скасуванню.

Проте, суд не погоджується з таким твердженням прокурора, з огляду на наступне.

Як вже було зазначено судом, відповідно до ч. 1 ст. 135 Земельного кодексу України земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів.

Відповідно до ч. 4 ст. 136 Земельного кодексу України, 4. підготовку лотів до проведення земельних торгів забезпечує організатор земельних торгів.

Підготовка лотів до проведення земельних торгів включає:

а) виготовлення, погодження та затвердження в установленому законодавством порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі зміни цільового призначення земельної ділянки та у разі, якщо межі земельної ділянки не встановлені в натурі (на місцевості).

Отже з викладеного вбачається, що підготовка технічної документації щодо відведення земельної ділянки у відповідності до вимог чинного законодавства проводиться до проведення земельних торгів.

Порядок звернення з проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки та клопотанням про надання дозволу на його розробку до міської ради встановлено ст. 123 Земельним кодексом України.

Відповідно до ч. 13 ст. 123 Земельного кодексу України, підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Докази, що свідчили б про невідповідність вимогам чинного законодавства документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки в матеріалах справи відсутні.

Крім того, прокурором не наведено жодних порушень при затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі.

У зв`язку з викладеним суд зазначає, що не проведення земельних торгів Харківською міською радою, не може бути підставою для визнання незаконними та скасування рішень про надання згоди на розроблення проекту та затвердження технічної документації, оскільки чинним законодавством не передбачено проведення торгів для винесення відповідних рішень.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

При цьому, належністю доказів є спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

У відповідності до вимог ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги з зазначенням доказів. До обставин, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Предмет доказування це сукупність обставин, які необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача та заперечень відповідача.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції": п. 2.1. згідно з частиною другою статті 43 Господарського процесуального кодексу та статтею 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що прокурором не доведено порушень інтересів держави та чинного законодавства при винесенні Харківською міською радою рішення 40 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про надання дозволу юридичним та фізичним особам на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для експлуатації та обслуговування будівель та споруд" від 24.06.2015 року № 1912/15 (п. 12.1 Додатку) та рішення 2 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для експлуатації та обслуговування будівель та споруд" від 23.12.2015 року № 43/15 (п. 5.1 Додатку), оскільки вказані рішення виносяться на стадії підготовки земельних ділянок до торгів (ст. 136 ЗК України) та посилання прокурора на ст. 124 ЗК України (щодо необхідності проведення аукціону для винесення спірних рішень) є безпідставними, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо (зокрема, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. У разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Враховуючи те, що даний спір було доведено до суду з вини Харківської міської ради та приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, витрати зі сплати судового збору у даній справі покладаються на Харківську міську раду в сумі 1378,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції, ст.ст. 3, 6 Закону України "Про оренду землі", ст.ст.2, 3, 123, 124, 134, 135, 136 Земельного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 27, 32, 33, 43, 44-49, 75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати п. 12.1 Додатку 1 до рішення 4 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 142/16 від 24.02.2016 року «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд», яким було надано в оренду строком до 01.03.2021 року земельну ділянку площею житлової та громадської забудови, що належить територіальній громаді міста Харкова для експлуатації та обслуговування автостоянки по вул. Отакара Яроша, 18.

Стягнути з Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, ) на користь Прокуратури Харківської області (код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, код 820172, рахунок 7171, код класифікації видатків бюджету - 2800) 1378,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 06.10.2016 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/2383/16