ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.10.16р. Справа № 904/7824/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛІАС-КОМПАНІ", м. Дніпро

до Комунального підприємства "Житлове господарство Кіровського району" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення 21 439,55 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Шевцова В.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю № б/н від 20.07.16р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛІАС-КОМПАНІ" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Житлове господарство Кіровського району" Дніпропетровської міської ради (далі - відповідач) про стягнення 21 439,55 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.16р. порушено провадження у справі № 904/7824/15, справу призначено до розгляду на 04.10.16р.

04.10.16р. повноважний представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Крім того, повноважний представник позивача надав для огляду суду всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір, а для долучення до матеріалів справи витребувані судом документи.

В свою чергу, повноважний представник відповідача у судове засідання не з'явився, відзив на позов та інші витребувані документи до суду не надав. Жодних пояснень щодо причини неявки або інших клопотань до господарського суду не надходило. Про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджує повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.65).

Враховуючи зазначене, господарський суд прийшов до висновку про те, що повноважний представник відповідача у судове засідання не з'явився та не подав відзив на позов та інші витребувані судом документи без поважних причин, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 04.10.16р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.06.15р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 1/ТЗ на закупівлю послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, холодного та гарячого водопостачання та водовідведення та з ліквідації аварій на внутрішньо квартирних мережах (далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого, позивач зобов'язується у 2015 році надавати відповідачеві послуги згідно ДК 016:2010 код 43.22.1 Монтаж водопровідних, каналізаційних, систем опалювання, вентиляції та кондиціювання повітря /Послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, холодного та гарячого водопостачання та водовідведення та з ліквідації аварій на внутрішньо квартирних мережах /далі - Послуги/ у житловому фонді згідно переліку (додаток № 1 до договору).

За приписами п. 2.1. Договору, місячна вартість надання послуг складає 424 354,60 грн. з ПДВ.

Положеннями п. 2.2. Договору передбачено, що до 05-го числа місяця, наступного за звітним позивач дає відповідачу акти виконаних робіт (далі - Акти) і рахунок на оплату. Відповідач підписує Акти, засвідчує підпис печаткою і у 3-денний термін повертає один примірник Актів позивачу. На підставі підписаних Актів та рахунку позивача, відповідач здійснює розрахунок за виконані роботи протягом десяти днів з дати підписання.

Як зазначено у п. 3.2.2. Договору, позивач має право вимагати від відповідача своєчасної оплати за цим договором, а відповідач зобов'язаний проводити оплату за виконані позивачем роботи (п. 3.3.1. Договору).

За невиконання або неналежне виконання зобов'язань згідно даного Договору сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України (п. 4.1. Договору).

Сторони встановили, що відповідно до ст. 631 ЦК України цей договір набирає чинності з 01.04.15р. та діє до 31.12.15р. (п. 6.1. Договору).

Як зазначає позивач, на виконання умов вищезазначеного Договору позивачем було надані послуги на загальну суму 3 819 182,40 грн., які були прийняті відповідачем без будь-яких зауважень, що підтверджують наступні акти:

1. Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 8 від 30.04.15р. на суму 424 353,40 грн.;

2. Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 16 від 29.05.15р. на суму 424 353,40 грн.;

3. Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 24 від 30.06.15р. на суму 424 353,40 грн.;

4. Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 28 від 31.07.15р. на суму 424 353,40 грн.;

5. Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 35 від 31.08.15р. на суму 424 353,40 грн.;

6. Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 53 від 30.09.15р. на суму 424 353,60 грн.;

7. Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 72 від 30.10.15р. на суму 424 353,60 грн.;

8. Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 81 від 30.11.15р. на суму 424 353,60 грн.;

9. Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 91 від 31.12.15р. на суму 424 353,60 грн.;

Однак, в порушення вимог п. 2.2. Договору, відповідач не здійснював оплату у встановленому порядку та обсягах на користь позивача, допускаючи тривалі прострочення виконання грошових зобов'язань.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.16р. у справі №904/3577/16 стягнуто з відповідача на користь позивача 533 541,26 грн., з яких: суму основного боргу у розмірі 391 706,80 грн., пеню у розмірі 119 636,54 грн., 3% річних у розмірі 9 613,06 грн., суму інфляційного збільшення заборгованості 4 699,99 грн. та суму судового збору у розмірі 7 884,87 грн.

Позивач звертає увагу суду, що судом стягнуті 3% річних за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 16 від 29.05.15р. за період з 22.06.15р. по 11.04.16р. у розмірі 9 647,94 грн. Останнім днем нарахування 3% річних у вищевказаній справі № 904/3577/16 було 11.04.16р.

Окрім цього, судом стягнуто з відповідача суму інфляційного збільшення заборгованості за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 16 від 29.05.15р. у розмірі 4 699,99 грн. за період з грудня 2015 року - лютий 2016 рік.

Зважаючи на ту обставину, що сума основного боргу станом на 29.08.16р. не була сплачена, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України з відповідача додатково підлягають стягненню донараховані суми 3% річних у розмірі 4 495,00 грн., які розраховані за період з 12.04.16р. по 29.08.16р. та суму інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 16 944,55 грн. за період з березня по липень 2016 року включно.

В свою чергу, відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному Договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, наведених позивачем обставин не спростував.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Положеннями ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як зазначено у ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити про те, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

На підставі вищевказаної норми закону, позивачем були нараховані інфляційні втрати за період з березня по липень 2016 рік у розмірі 16 944,55 грн. та 3% річних за період з 12.04.16р. по 29.08.16р. у розмірі 4 495,00 грн., розрахунок яких судом був перевірений та визнаний таким, що зроблений вірно та підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки зобовязання повинні виконуватись належним чином та в установлені строки.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 9 постанови від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", роз'яснив, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. по справі № 904/9428/13, недотримання якої стало підставою скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 599, 610, 612, 625, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Комунального підприємства "Житлове господарство Кіровського району" Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 88А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛІАС-КОМПАНІ" (49000, м. Дніпро, вул. Шинна, буд. 22, ) інфляційні втрати у розмірі 16944,55 грн. (шістнадцять тисяч дев'ятсот сорок чотири грн. 55 коп.), 3 % річних у розмірі 4 495 грн. (чотири тисячі чотириста дев'яносто п'ять грн. 00 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 06.10.16р.

Суддя ОСОБА_2