РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2016Справа № 910/4358/14

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"
доПублічного акціонерного товариства "Укрпластик"
простягнення 575 827 грн 76 коп.
Представники:
від позивача: Драчова М.С. - представник за довіреністю
від відповідача: Лисенко М.М. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

17.03.2014 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" про стягнення грошових коштів за скид стічних вод із перевищенням ДК забруднюючих речовин у розмірі 521 367 грн 17 коп., інфляційних втрат в розмірі 8 780 грн 26 коп. та 3% річних в розмірі 45 680 грн 33 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору договір на послуги водопостачання та водовідведення № 02351/5-04 від 25.04.2003 не здійснено сплату за скид стічних вод із перевищенням допустимої забруднюючих речовин у розмірі 521 367 грн 17 коп., нарахованих за період з 08.09.2010 по 09.12.2010.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.03.2016 у справі 910/4358/14, що залишене без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.03.2016, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.08.2016 у справі № 910/4358/16 постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 та рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2016 у справі № 910/4358/14 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 справу № 910/4358/14 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 19.09.2016.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, для дослідження та оцінки доказів по справі у судовому засіданні 19.09.2016 оголошено перерву до 03.10.2016.

У судове засідання 03.10.2016 з'явились представники сторін та надали пояснення по суті спору. Представник позивача в повному обсязі підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав пояснення по суті спору, відповідно до яких заперечує проти заявлених позовних вимог з підстав викладених у відзиві га позовну заяву.

У судовому засіданні 03.10.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази та матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

25.04.2003 Відкритим акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (постачальник за договором) та Відкритим акціонерним товариством "Укрпластик", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрпластик", (абонент за договором) укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення № 02351/5-04, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується надавати послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов'язується розраховуватись за надані послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 01.07.1994 № 65.

Згідно з пунктом 7.1 договору даний договір є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

У відповідності до пункту 3.3 договору кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно до показників водо лічильника та інших способів визначення об'ємів стоків, що потрапляють у міську каналізацію у відповідності з пунктом 21.2 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що 09.12.2010, з метою контролю якості стічних вод, що надходять від Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" у каналізаційні мережі м. Києва, представниками Управління екологічного нагляду Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (надалі - УЕН), в присутності представника відповідача, було здійснено відбір проб стічних вод для вимірювання показників складу та їх властивостей.

За результатами лабораторного дослідження, проведеного на підставі проб стічних вод від 09.12.2010 працівниками Управління екологічного нагляду Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" було складено протокол (копія протоколу додається), в якому працівниками УЕН було зафіксовано невідповідність стічних вод, які Публічне акціонерне товариство "Укрпластик" скидає в систему каналізації м. Києва, державним стандартам та екологічним нормативам в галузі охорони навколишнього природного середовища, закріпленим в Правилах № 37 та в Правилах приймання стічних вод у систему каналізації м. Києва, затверджених розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 18.06.2003 № 1073.

Останній відбір стічних вод Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" проводився 02.08.2010.

Публічне акціонерне товариство "Укрпластик" за період з 09.09.2010 до 09.12.2010 (три календарних місяці) отримав послуг з водовідведення в обсязі 36 565 м/куб., загальною вартістю 44 243 грн 65 коп. Таким чином, розмір грошових коштів, з урахуванням Кк, за період з 09.09.2010 до 09.12.2010, що підлягають стягненню з відповідача за скид ним стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій становить 521 367 грн 17 коп.

15.12.2010 працівниками УЕН було направлено лист № 15/1886-л від 15.12.2010 про перевищення норм допустимих концентрацій, що були виявлені за результатами лабораторного дослідження проб стічних вод від 09.12.2010 та результати хімічного аналізу.

На виконання пункту 6.2.18. Правил приймання стічних вод у систему каналізації м. Києва, затверджених розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 18.06.2003 № 1073, після визначення обсягу скинутих відповідачем стічних вод в систему каналізації м. Києва, 11.03.2011 працівниками УЕН було направлено на адресу Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" розрахунок № 15/ДК-12/33-2010 та відповідний рахунок на оплату за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій.

Відповідно до Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та Водного кодексу України затверджено Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37 (далі - правила № 37).

Пунктом 2.1 Правил № 37 передбачено, що водоканали мають право контролювати якість, кількість та режим скиду стічних вод підприємств.

Згідно з пунктом 5.1 Правил № 37 допустима концентрація забруднюючих речовин у стічних водах підприємств визначають, виходячи з таких умов: допустима концентрація забруднюючої речовини в каналізаційній мережі (на випуску підприємства); допустима концентрація забруднюючої речовини в спорудах біологічної очистки (на вході в ці споруди); величини лімітів на скид забруднюючих речовин у водойму, які встановлені Водоканалам органами Мінекоресурсів України в дозволах на спеціальне водокористування; допустимого вмісту важких металів в осадах стічних вод, що використовуватимуться як органічні добрива (згідно з пунктом 5.7 цих Правил). З цих чотирьох величин найменша встановлюється як допустима концентрація. Розрахунок допустимої концентрації забруднюючих речовин у стічних водах підприємств проводять для кожної з очисних споруд каналізації, що є в населеному пункті, чи для кожного з колекторів, які відводять стічні води до цих очисних споруд.

У пункті 7.8 Правил № 37 закріплено, що з метою контролю якості стічних вод підприємств водоканал здійснює відбір разових проб. Виявлені в цих пробах перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин у стічних водах є підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень. Відбір контрольних проб стічних вод підприємств виконується уповноваженими представниками водоканалу, що фіксується у спеціальному журналі або акті, який підписують як представники водоканалу, так і представник підприємства-абонента.

Відповідно до пункту 7.10, 7.11 Правил № 37 при виявленні перевищення допустимої концентрації забруднень, установлених договором або місцевими Правилами приймання, водоканал після закінчення аналізу направляє підприємству повідомлення про виявлене перевищення допустимої концентрації забруднень (листом або телефонограмою) у термін, визначений місцевими правилами приймання, але не більше 15 днів.

Протягом шестимісячного терміну після виявлення перевищення допустимої концентрації водоканал згідно з Господарським процесуальним кодексом України направляє підприємству претензію, до якої додаються: копія акта про відбір проби, копія результатів аналізу стічних вод, розрахунок величини додаткової плати за скид стічних вод (передаються лише ті документи, що відсутні на підприємстві).

У місцевих Правилах приймання конкретизується порядок відбору проб стічних вод на аналіз, порядок їх оформлення, а також порядок проведення аналізу проб.

Згідно з пунктом 1.5 Правил № 37 на підставі цих Правил та Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових стічних вод у системи каналізації населених пунктів (далі - Інструкція) водоканали розробляють місцеві Правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту (далі - місцеві Правила приймання), у яких установлюються допустимі концентрації (далі - ДК) для кожної забруднюючої речовини, що може скидатися підприємствами в систему каналізації, а також відображаються місцеві особливості приймання стічних вод підприємств у міську каналізацію.

Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що у позивача виникло право на відшкодування плати за скид стічних вод у систему каналізації міста Києва із перевищенням допустимої забруднюючих речовин з об'єкта Публічного акціонерного товариства "Укрпластик", розташованого за адресою: м. Київ, вул. М.Раскової, 1, у розмірі 521 367 грн 17 коп., що підтверджується протоколом вимірювань показників складу та властивостей проб стічних вод від 09.12.2010.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Діями щодо скиду стічних вод в систему каналізацій м. Києва з перевищенням вмісту в них забруднюючих речовин відповідач порушив вимоги статті 32 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", відповідно до якої державні стандарти в галузі охорони навколишнього природного середовища г обов'язковими для виконання і визначають поняття і терміни, режим використання й охорони природних ресурсів, методи контролю за станом навколишнього природного середовища, вимоги щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.

Вміст забруднюючих речовин за результатами проведених досліджень стічних вод відразу по чотирьом компонентам перевищив допустиму концентрацію (допустима концентрація - встановлений рівень концентрації забруднюючої речовини у стічних водах, які відводяться до міської каналізації) ДК), визначену Місцевими правилами:

- вміст азоту амонійного за результатами дослідження становить 27,40 г/м, ДК становить 20;

- окислюваність (ХСК) за результатами дослідження становить 1390,0 г/м, ДК становить 500,0;

- вміст заліза за результатами дослідження становить 3,28 г/м, ДК становить 2,0;

- вміст міді за результатами дослідження становить 2,41 г/м, ДК становить 0,3.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" екологічні нормативи встановлюють гранично допустимі викиди та скиди у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних та біологічних факторів.

Згідно з пунктом 3 частиною 1 статті 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин.

Скидання стічних вод у водні об'єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин (частина 1 статті 70 Водного кодексу України).

Наказ Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 № 65, яким було затверджено Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, втратив чинність згідно з наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, яким було затверджено Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України.

В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилається на те, що протокол вимірювання показників та складу властивостей стічних вод від 09.12.2010, результати дослідження та розрахунок № 15/ДК-12/33-2010 сплати за скид стічних вод у міську каналізацію з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин було складено у відповідності до Правил скидання стічних вод абонентів у систему каналізації м. Києва, затверджених розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 04.08.2009 року № 876, які не набрали чинності на момент складення вказаних документів, що встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 01.10.2014 у справі № 26/185-54/306, що залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2014 та постанову Вищого господарського суду України від 30.04.2015 а тому не підлягали застосуванню.

Проте, судом встановлено, що наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37 затверджено Інструкцію про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів (далі - Інструкція № 37) яка встановлює єдиний на території України порядок встановлення та стягнення плати за скиди промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів і поширюється на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (далі - водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів (далі - підприємства).

Підприємства скидають стічні води в системи комунальної чи відомчої каналізації та сплачують їм за послуги водовідведення відповідно до договорів з водоканалами. Договори укладають на підставі місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації міста (далі - місцеві Правила приймання), правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 № 65, зареєстрованих у Мін'юсті України 22.07.94 за N 165/374 (далі - Правила користування), та цієї Інструкції (абзац 2 пункту 1.3. Інструкції № 37).

Згідно з пунктом 3. 5 Інструкції № 37, якщо встановлений факт одночасного скиду до міської каналізації кількох забруднень у концентраціях, що перевищують ДК, коефіцієнт кратності Кк визначають за формулою

Кк= Уni=1 С фі -Дкі

ДК і

де С фі - фактична концентрація в стічних водах Підприємства і-ї речовини;

ДК і - допустима концентрація і-ї речовини, яку встановлено договором або місцевими Правилами приймання для даного підприємства.

Загальний коефіцієнт кратності з урахуванням перевищення допустимої концентрації кількох речовин та інших порушень не може бути більше ніж 10. (Якщо за розрахунком Кк вийшло більше ніж 10, то приймають Кк = 10, крім випадків, передбачених підпунктами 3.2.1 та 3.2.2).

Пунктом 3.6 Інструкції № 37 передбачено, що період, за який стягується плата за скид підприємством стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій, установленим разовим аналізом, визначається згідно з місцевими Правилами приймання, але не більше трьох календарних місяців (місяця, у якому відібрана проба, та двох попередніх місяців). Підвищена плата стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих підприємством за цей період з даного об'єкта.

Судом встановлено, що здійснений розрахунок плати за скид Публічним акціонерним товариством "Укрпластик" стічних вод у міську каналізацію з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин у розмірі 521 367 грн 17 коп. відповідає положенням Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37, та визнається судом обґрунтованим.

Згідно з нормами статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до статті 219 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

У відповідності до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 235 Господарського кодексу України встановлено, що за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватись оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Зі змісту вказаних положень чинного законодавства рішення постачальника про нарахування абоненту плати за скид стічних вод у міську каналізацію з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин є оперативно-господарською санкцією.

За частинами першою, другою статті 237 Господарського кодексу України підставою для застосування оперативно-господарської санкції є факт порушення господарського зобов'язання другою стороною. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди із застосуванням такої санкції заінтересована сторона може звернутися до суду із заявою про скасування санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку щодо сплати оперативно-господарської санкції у вигляді плати за скид стічних вод із перевищенням допустимої забруднюючих речовин, вимоги позивача про стягнення з відповідача плати за скид стічних вод із перевищенням допустимої забруднюючих речовин у розмірі 521 367 грн 17 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань щодо сплати боргу за скид стічних вод з перевищенням ДК, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 8 780 грн 26 коп. інфляційних втрат та 45 680 грн 33 коп. 3 % річних, нарахованих за загальний період прострочення за період з 01.04.2011 по 01.03.2014.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Стаття 625 розміщена в розділі I "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 Цивільного кодексу України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов'язання є грошовими.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, системний аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що обов'язок сплатити суму оперативно-господарської санкції не є зобов'язанням в розумінні положень частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, а тому до відповідних правовідносин не застосовуються положення частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України.

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 8 780 грн 26 коп. інфляційних страт та 45 680 грн 33 коп. 3 % річних визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом враховано рекомендації, викладені у пункті 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" стосовно того, що якщо у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 44, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" (02002, м. Київ, вул. М. Раскової, буд. 1, ідентифікаційний код 00203588) на користь Публічного акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 1-А, ідентифікаційний код 03327664) плату за скид стічних вод із перевищенням допустимої забруднюючих речовин у розмірі 521 367 (п'ятсот двадцять одна тисяча триста шістдесят сім) грн 17 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 427 (десять тисяч чотириста двадцять сім) грн 34 коп., витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 11 470 (одинадцять тисяч чотириста сімдесят) грн 09 коп., витрати по сплаті судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 12 512 (дванадцять тисяч п'ятсот дванадцять) грн 82 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 06.10.2015

Суддя Н.Б. Плотницька