номер провадження справи 4/7/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.10.2016 Справа № 908/342/16

Розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мелітопольські теплові мережі, м. Мелітополь Запорізької області на дії Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

у справі №908/342/16

за позовом Дочірньої компанії ОСОБА_2 України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (04116, м. Київ, вул. Шолуденка 1)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мелітопольські теплові мережі (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Луначарського 61)

про стягнення 428492, 00 грн. боргу, 72131,57 грн. пені, 29994, 40 грн. штрафу, 11055,09 грн. втрат від інфляції грошових коштів, 5031,52 грн. 3 % річних

Заінтересована особа - Мелітопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, (72311, м. Мелітополь, вул. Вакуленчука, 99).

суддя Зінченко Н.Г.

представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача (скаржника): ОСОБА_2, довіреність б/н від 25.07.2016 р.

від ВДВС: не з'явився;

СУТНІСТЬ СПОРУ :

12.09.2016 р. на адресу господарського суду Запорізької області надійшла скарга вих. б/н б/д ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мелітопольські теплові мережі, м. Мелітополь Запорізької області на дії Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у справі №908/342/16.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду скаргу передано на розгляд судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою суду від 13.09.2016 р. скаргу на дії Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (надалі ВДВС) у справі № 908/342/16 прийнято до розгляду, засідання призначено на 05.10.2016 р.

Ухвалу оголошено в судовому засіданні 05.10.2016 р.

За письмовим клопотанням представника відповідача (заявника) розгляд скарги здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Відповідач (скаржник) в обґрунтування скарги зазначає, що 30.08,2016 року Мелітопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області винесено постанову про арешт коштів боржника. Державним виконавцем накладено арешт на всі рахунки ТОВ «Мелітопольські теплові мережі», а саме:- в Публічному акціонерному товаристві "Перший Українській міжнародний банк", код банку 334851;- в Філії "Запорізьке регіональне управління"ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", код банку 313399; - в Публічному акціонерному товаристві "УКРСИББАНК", код банку 351005. Вищезазначена заборгованість виникла внаслідок порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості № 14/12-216 від 28.052.2012 року. Згідно довідки Філії «Запорізьке РУ» ПАТ КБ «Приватбанк» від 08.09.2016 № 08.7.0.0.0/33 боржником ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» відкрито у банку рахунок № 2278, для виплати заробітної плати працівникам підприємства. У відповідності до ст. 43 Конституції України, ст. 115 Кзпп та ст. 24 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата має виплачуватись працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені у колективному договорі, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Арешт рахунків не дає можливості здійснити розрахунки по виплаті заробітної плати. Таким чином, накладення арешту на рахунок боржника № 2278, відкритий в Філії «Запорізьке РУ» ПАТ КБ «Приватбанк», який призначений для виплати заробітної плати унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян, що працюють на підприємстві. З урахуванням викладеного відповідач (скаржник) просить суд: - скасувати постанову Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 30.08.2016р. про арешт коштів ТОВ Мелітопольські теплові мережі в частині накладення арешту на рахунок №2278 в Філії Запорізьке регіональне управління ПАТ КБ Приватбанк, код банку 313399; - зобов'язати Мелітопольський міськрайонний ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зняти арешт з коштів на рахунку ТОВ Мелітопольські теплові мережі - №2278 в Філії Запорізьке регіональне управління ПАТ КБ Приватбанк, код банку 313399.

Стягувач (позивач) Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, в судове засідання 05.10.2016р. не з'явився, проте 03.10.2016р. на адресу суду від позивача надійшли заперечення на скаргу, в яких останній зокрема зазначає, що згідно з п 4.1.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін'юсту від 02.04.12 № 512/5, зареєстрованому в Мін'юсті 02.04.14 за № 489/20802, на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших фінансових установах, накладається арешт, про що виноситься постанова державного виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчими документами, виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій та вказується номер рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС. В свою чергу Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21.01.04 N 22, регламентовані дії банків, які отримали постанови державних виконавців про арешт коштів боржника, рахунки якого відкриті в цьому банку. Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця. Пунктом 10.3 Інструкції передбачено, що арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах. Отже, зазначає, що з наведених норм чинного законодавства, державним виконавцем Мелітопольського МРВДВС ГТУЮ у Запорізькій області дотримано всіх вимог законодавства при винесенні постанови від 30.08.2016 року про накладення арешту на кошти, що містяться на рахунку Філії «Запорізьке РУ» ПАТ КБ «Приватбанк» та належать Боржнику. Крім того, вказує, що до компетенції державного виконавця не входить перевірка цільового призначення рахунків боржника, відкритих в банках. В той же час, статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язано державного виконавця зняти арешт з рахунку боржника в разі надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом. В усіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з коштів може бути знятий за рішенням суду. Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець має право зняти арешт із рахунків тільки у випадках накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках із спеціальним режимом використання за умови одержання від банку відповідних документів або за рішенням суду. Таким чином, рахунки, з яких здійснюється виплата заробітної плати робітникам підприємства боржника, не є рахунками зі спеціальним режимом. Крім того, вказує, що ДК «ОСОБА_2 України» не є газовидобувною компанією. Інших джерел погашення заборгованості за спожитий природний газ, ніж її стягнення в судовому порядку з своїх контрагентів у ДК «ОСОБА_2 України» не існує. Таким чином, зазначає, що державним виконавець при винесені оскаржуваної постанови діяв у спосіб, визначений Законом, та в межах наданих йому повноважень, у зв'язку з чим просить в задоволенні скарги відмовити.

Представник від Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання 05.10.2016р. не з'явився, однак 05.10.2016р. на адресу суду від ВДВС надійшов відгук на скаргу, в якому останній вказує, що на примусовому виконанні у Мелітопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться зведене виконавче провадження до складу якого входить зокрема наказ №908/342/16 виданий Господарським судом Запорізької області 25.04.2016р.Після відкриття виконавчого провадження, у зв'язку з тим, що боржником у строк для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державному виконавцю не надано, керуючись ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем розпочато примусове виконання цього рішення. У зв'язку з чим, 30.08.2016 керуючись ст.ст. 11,52 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було накладено арешт на кошти боржника, що містяться на всіх рахунках в Запорізьке РУ ПАТ КБ "ПриватБанк", м.Запоріжжя, МФО 313399, які направлені до установи банку. Згідно з оскаржуваною постановою накладено арешт в межах суми стягнення на всіх рахунках боржника. Зазначає, що рахунок №2278 в Філії «ЗРУ ПАТ КБ «Приватбанк» не передбачає встановлення спеціального режиму, зазначеного у ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження». Отже, скаргу боржника вважає безпідставною, та такою, що не підлягає задоволенню оскільки державний виконавець діяв в спосіб і порядок встановлений Законом України «Про виконавче провадження», тому в задоволенні скарги просить відмовити.

Крім того, 05.10.2016р. на адресу суду від ВДВС надійшло клопотання, в якому останній просить розглянути скаргу без участі уповноваженого представника Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Розглянувши заявлене клопотання, заслухавши думку представника відповідача (заявника) з цього приводу, судом клопотання про розгляд скарги без участі уповноваженого представника ВДВС задоволено.

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути скаргу по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення скарги по суті, за відсутністю в судовому засіданні уповноважених представників позивача і ВДВС.

Розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мелітопольські теплові мережі на дії Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, представлені письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невідємною частиною судового процесу.

Згідно приписів ст. 115 ГПК України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який, у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», є виконавчим документом та підлягає виконанню державною виконавчою службою.

При розгляді скарги суд застосовує положення Закону України «Про виконавче провадження» прийнятих до 05.10.2016р. (на час прийняття оскаржувальної постанови).

В силу ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

В судовому засіданні встановлено, що рішенням господарського суду Запорізької області по справі №908/342/16 від 04.04.2016 р. позовні вимоги Дочірньої компанії ОСОБА_2 України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, м. Київ до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мелітопольські теплові мережі, Запорізька область, м. Мелітополь задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мелітопольські теплові мережі 428492, 00 грн. боргу, 72131,57 грн. пені, 29994, 40 грн. штрафу, 11055,09 грн. втрат від інфляції грошових коштів, 5031,52 грн. 3 % річних та 8 200, 57 грн. судового збору.

25.04.2016р. на примусове виконання рішення від 04.04.2016 р. по справі №908/342/16 господарським судом виданий відповідний наказ.

18.08.2016р. головним державним виконавцем Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51943801 по примусовому виконанню наказу № 908/342/16 від 25.04.2016р.

30.08.2016р. головним державним виконавцем Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти боржника, що містяться на всіх рахунках в Запорізьке РУ ПАТ КБ "ПриватБанк", м.Запоріжжя, МФО 313399.

Зазначеною постановою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках: - в Публічному акціонерному товаристві "Перший Українській міжнародний банк", код банку 334851;- в Філії "Запорізьке регіональне управління"ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", код банку 313399; - в Публічному акціонерному товаристві "УКРСИББАНК", код банку 351005.

У відповідності до ст. 121-2 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Предметом оскарження у даній скарзі є дії Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, що полягають у накладенні арешту на кошти боржника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мелітопольські теплові мережі, а саме, в частині накладення арешту на рахунок № 2278, відкритий в Філії «Запорізьке РУ» ПАТ КБ «Приватбанк», який призначений для виплати заробітної плати.

Як зазначено в п. 9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України якщо у відповідній скарзі йдеться про оскарження дій (бездіяльності) органу Державної виконавчої служби у зведеному виконавчому провадженні, то вона підлягає розглядові господарським судом у тій частині, яка стосується виконання рішення (ухвали, постанови) господарського суду, але не загального суду чи іншого органу, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки". На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно з п 4.1.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін'юсту від 02.04.12 № 512/5, на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших фінансових установах, накладається арешт, про що виноситься постанова державного виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчими документами, виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій та вказується номер рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС.

Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21.01.04 N 22, регламентовані дії банків, які отримали постанови державних виконавців про арешт коштів боржника, рахунки якого відкриті в цьому банку. Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця.

Пунктом 10.3 Інструкції передбачено, що арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах.

Згідно до ч. 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, згідно п. 6 ч. 3 зазначеного Закону, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

За приписами ст. 32 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 65 Закону державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Статтею 65 Закону України Про виконавче провадження встановлено порядок звернення стягнення на кошти боржника - юридичної особи.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону, державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також; за повідомленнями стягувача.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 Закону, державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Частиною 5 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що не підлягають стягненню в порядку, встановленому цим Законом: -кошти, що перебувають на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки";

- суми авансових платежів та попередньої оплати за контрактами підприємств суднобудівної промисловості (клас 30.11 група 30.1 розділ 30, клас 33.15 група 33.1 розділ 33 КВЕД ДК 009:2010), отримані від замовників морських, річкових суден, інших плавучих засобів та суднової техніки, суднових двигунів, суднових приладів і оснащення або від замовників ремонту, модернізації морських, річкових суден, інших плавучих засобів та суднової техніки, суднових двигунів, суднових приладів і оснащення, а також кошти у вигляді кредитів, які зазначені підприємства спрямовують на будівництва або ремонту морських, річкових суден, а також на виготовлення : суднової техніки, суднових двигунів, суднових приладів і оснащення, що перебувають на окремих рахунках зазначених підприємств.

Доводи скаржника обґрунтовані посиланнями на норми Конституції України, Кодексу законів про працю України, Закону України «Про оплату працю», однак суд зазначає що данні норми матеріального права регулюють трудові відносини, а данні правовідносини виникли при виконанні судового рішення господарського суду і вони регулюються Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, та іншими Законами.

Така позиція суду узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною у постанові від 10.03.2016р. по справі №908/2962/13.

Отже, доводи скаржника відносно того, що незаконно накладений арешт на рахунок з якого виплачується заробітна плата, суд відхиляє, оскільки законодавством будь-яких обмежень щодо накладення арешту на кошти боржника, які знаходяться на його банківських рахунках, не встановлено, крім ч.5 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» .

Заявник не надав суду доказів, що державному виконавцю було відомо про будь-які обмеження режиму використання рахунків, на які накладено арешт. Кошти направлені на виплату заробітної плати - це кошти, на які Законом не накладено заборони щодо їх стягнення. Крім того, до компетенції державного виконавця не входить перевірка цільового призначення рахунків боржника, відкритих в банках.

За таких обставин, дії державного виконавця з накладення арешту на кошти боржника є правомірними, оскільки державний виконавець не мав відомостей про цільове використання рахунків і з'ясування цих обставин не входить до кола його обов'язків.

Тому, суд дійшов висновку, що державний виконавець при винесенні постанови про арешт коштів боржника від 30.08.2016р. діяв у спосіб, визначений ЗУ «Про виконавче провадження» та в межах наданих йому повноважень, а отже вимоги скарги в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

Що стосується вимог скаржника про зобов'язання Мелітопольського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зняти арешт з коштів на рахунку ТОВ Мелітопольські теплові мережі - №2278, то суд також відмовляє в її задоволенні, оскільки зазначені вимоги заявника є похідними від вимоги про скасування постанови про арешт коштів ТОВ Мелітопольські теплові мережі в частині накладення арешту на рахунок №2278, а судом не встановлено підстав, за для скасування зазначеної постанови.

Згідно п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012 р. за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

На підставі вищезазначеного суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мелітопольські теплові мережі, м. Мелітополь Запорізької області на дії Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області є необґрунтованою і у суду відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст., ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Доводи скарги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мелітопольські теплові мережі, м. Мелітополь Запорізької області на дії Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у справі №908/342/16 визнати неправомірними.

2. Скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мелітопольські теплові мережі, м. Мелітополь Запорізької області на дії Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відхилити.

3. Копію даної ухвали направити сторонам у справі та Мелітопольському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, (72311, м. Мелітополь, вул. Вакуленчука, 99).

Суддя Н.Г.Зінченко

Ухвала оформлена в повному обсязі та підписана 05 жовтня 2016 р.