ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року Справа № 915/975/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Лагуна-Н,

61001, м.Харків, пр-т.Московський, 99,

до відповідача: Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України,

54001, м.Миколаїв, вул.Адміральська, буд. 27/1, код 22440366

про: визнання недійсним рішення адміністративної колегії .

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: не зявився.

Від відповідача: ОСОБА_1 за довіреністю.

Суть спору:

Позивач 09.09.2016 року звернувся до господарського суду з позовом визнати недійсним рішення адміністративної колегії територіального обласного відділення Антимонопольного комітету України від 29 червня 2016 року за № 15-ріш по справі №1-26.250/22-2016 «про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу». Також позивач просить суд зупинити дію рішення адміністративної колегії територіального обласного відділення Антимонопольного комітету України від 29 червня 2016 року за № 15-ріш по справі № 1-26.250/22-2016 «про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» на час розгляду справи.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: розпорядження адміністративної колегії № 23-р від 26.04.2016 року по справі № 1-26.250/22-2016; вимоги Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.02.2016р. № 1-292/80-306 «Про надання інформації»; поштового повідомленням № 421; листа ТОВ Лагуна-Н № 432/04 від 05.04.2016р.; запиту від 24.02.2016 року № 1-232/80-306; норм ст. 255 Цивільного кодексу України, ст. 62 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та мотивовані тим, що ТОВ Лагуна-Н не погоджується з прийнятим рішенням Адміністративної колегії та вважає, що воно ґрунтується на невірних висновках, отриманих при неповному досліджені обставин справи, та таким що не відповідає вимогам чинного законодавства України і підлягає скасуванню з наступних причин:

Лист з вимогою про надання інформації було вручено 09.03.2016 року. Тобто, за твердженням відповідача, інформація мала бути надана у термін до 21.03.2016 року включно.

ТОВ «Лагуна-Н» не погоджується з висновками відповідача, оскільки лист з вимогою про надання інформації було отримано лише 25 березня 2016 року, про що є відмітка реєстрації вхідної кореспонденції в журналі обліку вхідної кореспонденції, про що ТОВ «Лагуна-Н», на виконання пункту 20 вимоги від 24.02.2016 року №31-292/20-306, повідомило Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України листом від 25.03.2016 року за №823/03.

До того ж, у зв'язку з хворобою (та знаходженням на лікарняному) відповідальної особи за формування даних і підготовку відповіді, ТОВ «Лагуна-Н» зверталось листом № 432/04 від 05.04.2016 року та просило відстрочити термін надання відповіді на запит від 24.02.2016 № 1-292/80-306 на 10 календарних днів. Крім того, ТОВ «Лагуна-Н» пояснювало, що лист з вимогою помилково було отримано іншим підприємством і передано керівництву ТОВ «Лагуна-Н» тільки 25.03.2016 року. ТОВ «Лагуна-Н» вважає, що своєчасно та в повному обсязі надало інформацію на вимогу, в термін 12-ти днів з моменту отримання самої вимоги, тобто підліковуючи строк з 25.03.2016 року. В противагу, відповідачем не надано ніяких доказів, що 09.03.2016 року лист з вимогою отримав саме працівник ТОВ «Лагуна-Н».

Відповідач у відзиві повністю заперечує на позов, просить суд відмовити у його задоволенні посилаючись на те, що позивач звів свої позовні вимоги до зауважень, міркувань та припущень, а не до конкретних фактів, які можна було б вважати нез'ясованими та/або недоведеними відділенням. Належних та допустимих доказів, як то вимагає Конституція України та ГПК України, на спростування висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, товариством суду не надано.

04.10.2016 року суд оголошував перерву у судовому засіданні до 11.10.2016 року.

11.10.2016 року позивач свого представника в судове засідання не направив, разом з тим надав до канцелярії суду листа за вх. № 17047/16 від 11.10.2016 року (о 10-00) в якому просив суд відкласти розгляд справи у звязку з терміновим викликом представника в службове відрядження у м.Одесу.

Представник відповідача у судовому засіданні просить суд не відкладати розгляд справи, вважає поведінку позивача такою, що направлена на затягування розгляду справи.

Вказане клопотання господарським судом визнається необгрунтованим та відхиляється, оскільки по-перше, не підтверджено належними доказами, по-друге перебування представника юридичної особи у відрядженні чи відїзді не є достатньою підставою для перенесення судового розгляду оскільки представництво інтересів відповідача могло здійснюватися будь-якою іншою особою в силу повноваження, що грунтується на довіреності. Поважною причиною такого перенесення може вважатися та обставина, існування якої зумовлено факторами об'єктивного характеру, які не залежать від волі заявника, тобто ні за яких обставин не можуть бути ним змінені чи усунуті.

11.10.2016 року за результатами розгляду справи, суд на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін суд, -

встановив:

1) 24 лютого 2016 року Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, у звязку із проведенням дослідження ринку роздрібної торгівлі нафтопродуктами в Миколаївській області, на підставі статтей 7, 17, 22, 22-1 Закону України «Про Антимонопольний Комітет України», п. 8 Положення про територіальне відділення, затвердженого розпорядженням Голови Антимонопольного Комітету від 23.02.2001 року за № 32-р, зареєстрованого у Міністерстві Юстиції України 30.03.2001р. за № 291/5482, оформило до ТОВ «Лагуна-Н» вимогу «Про надання інформації» від 24.02.2016р. № 1-292/80-306, яку було скеровано на юридичну адресу позивача 26.02.2016р. та отримано останнім 09.03.2016р. про що свідчать такі докази:

- наявна у справі вимога від 24.02.2016р. № 1-292/80-306;

- рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 421, дата подання 26.02.2016р. з відміткою про вручення 09.03.2016р. з підписом особи за довіреністю;

- фіскальний чек від 26.02.2016 року;

- роздруківка відстеження поштових відправлень Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта».

2) 25.03.2016 року позивач листом № 823/03 повідомив відповідача про отримання вимоги за № 1-292/80-306 від 24.02.2016р. 25 березня 2016 року.

У судовому засіданні було зясовано, що лист № 823/03 був направлений до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 25.03.2016р. факсограмою.

3) 05.04.2016 року позивач у своєму листі № 432/04 звернувся до головного Миколаївського територіального відділення Антимонопольного комітету України з проханням у звязку з хворобою (та знаходженням на лікарняному) відповідальної особи за формування даних і підготовку відповіді, відстрочити термін надання відповіді на запит від 24.02.2016 № 1-292/80-306 на 10 календарних днів.

За твердженнями обох сторін, зазначений лист було направлено відповідачу електронною поштою.

4) Листом № 1-292/80-489 від 05.04.2016 року голова територіального відділення Антимонопольного комітету України повідомив ТОВ "Лагуна-Н" про те, що відповідно до даних поштового повідомлення про вручення, вимога від 24.02.2016 року була отримана товариством 09.03.2016 року. Головою відділення був встановлений 12-денний термін надання інформації на пункти 1-19 вимоги, тобто інформація мала бути надана до 21.03.2015 року включно. Станом на 05.04.2016 року на адресу відділення не надходило від ТОВ "Лагуна-Н" жодної інформації на пункти 1-19 вимоги від 24.02.2016 року.

5) 06.04.2016 року листом № 886/04 позивач надав запитувану інформацію за вимогою № 1-292/8-306 від 24.02.2016 року відповідачу, яку останній отримав 07.04.2016р.

6) 29.06.2016 року адміністративна колегія Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийняла рішення № 15-ріш у справі № 1-26.250/22-2016 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції товариством з обмеженою відповідальністю "Лагуна-Н" пунктом 1 резолютивної частини якого визнано дії товариства з обмеженою відповідальністю "Лагуна-Н", які полягали у неподанні інформації Миколаївському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на вимогу від 24.02.2016 № 1-292/80-306 у встановлені головою територіального відділення строки, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» а саме: неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

Другим пунктом цього рішення, за вчинення порушення, викладеного в пункті 1 цього рішення, на товариство з обмеженою відповідальністю "Лагуна-Н" було покладено штраф відповідно до абзацу четвертого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у розмірі 68000,00 гривень.

Предметом даного позову виступає нематеріальна вимога позивача про визнання недійсним вказаного рішення з причин невстановлення відповідачем достовірності отримання товариством поштової кореспонденції від Антимонопольного комітету.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами статті 43 ГПК України, проаналізувавши обставини справи згідно з нормами чинного законодавства які регулюють спірні відносини, суд дійшов висновків про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

По-перше, підстави для визнання недійсним та скасування рішення органу Антимонопольного комітету України визначені законодавством про захист економічної конкуренції, зокрема, Законом України «Про захист економічної конкуренції».

Так, стаття 59 цього Закону визначає наступні підстави для зміни, скасування, визнання недійсним рішень органів Антимонопольного комітету України: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладеним у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Саме встановлення судом зазначених вище обставин вказує на порушення принципів об'єктивно всебічності та повноти проведеного дослідження чи розслідування і прийнятого рішення.

Разом із тим позивач у позові не зазначає, які саме обставини, що мають значення для справи, відділення неповно з'ясувало; не вказує, які обставини, що мають значення для справи і які визнано встановленими, не доведено відділенням в ході розгляду даної справи; не вказує, які саме висновки відділення, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи; не наводить жодної норми матеріального чи процесуального права, що були порушені територіальним відділенням при прийнятті оскаржуваного рішення.

Отже, позивач фактично у позовній заяві не наводить правових підстав для визнання недійсним та скасування рішення відділення за нормами Закону України «Про захист економічної конкуренції».

По-друге, відповідно до статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності субєктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною другою статті 12 зазначеного Закону передбачено, що повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених законом.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 7 цього Закону у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема, вимагати від субєктів господарювання, обєднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження, між іншим, при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від субєктів господарювання, обєднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), субєктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження) (пункти 5, 12 частини першої статті 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

Аналогічні повноваження закріплено й у Положенні про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України 23 лютого 2001 року № 32-р та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 березня 2001 року за № 291/5482, зокрема, пункт 3 частини першої, між іншим передбачає, що відділення АМК має повноваження вимагати від субєктів господарювання, обєднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Крім того, виходячи зі змісту статей 22, 221 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо подання субєктами господарювання та інш. документів, інформації тощо, необхідних для виконання цими органами завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, є обовязковими для виконання у визначені ними строки.

Отже, виходячи із положень вищезазначених норм чинного законодавства, відділення АМК у межах наданих йому повноважень мало право витребувати у ТОВ «Лагуна-Н» відповідну інформацію, необхідну для дослідження ринку світлих нафтопродуктів на території Миколаївської області, а позивач у свою чергу зобовязаний був надати таку інформацію у встановлені строки.

Матеріали справи свідчать про те, що відділенням, на адресу ТОВ "Лагуна-Н" (за місцезнаходженням цього суб'єкта господарювання), визначену згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (61001, м.Харків, пр. Московський, 99), листом із повідомленням про вручення поштового відправлення було направлено вимогу від 24.02.2016р. № 1-292/80-306.

Цією вимогою було запитано інформацію, в тому числі копії документів, що необхідні для проведення дослідження ринку світлих нафтопродуктів на території Миколаївської області.

Термін надання інформації на вимогу становив 12 днів з дня її отримання. Та, як вище було встановлено відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення № 421 та відстеження пересилання поштових відправлень на офіційному сайті УДППЗ "Укрпошта", лист з вимогою, відповідно до змісту Правил надання послуг поштового зв'язку, було вручено адресату за довіреністю 09.03.2016 року.

Таким чином, інформація на вимогу мала бути надана позивачем відповідачу у термін до 21.03.2016 року включно.

Водночас, запитувана вимогою інформація була отримана територіальним відділенням від ТОВ "Лагуна-Н" лише 07.04.2016 року, що є суттєвим порушенням встановленого строку її надання.

Отже, товариство несвоєчасно надало інформацію територіальному відділенню на адресовану йому вимогу, порушивши встановлений у ній термін на 17 днів.

Згідно пункту 91 Правил надання послуг поштового зв'язку, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. № 270, поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв'язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються на об'єкті поштового зв'язку.

Доказом отримання поштового відправлення, як зазначено у Правилах надання послуг поштового зв'язку, є наявність у повідомленні про вручення поштового відправлення дати його вручення та прізвища одержувача (адресат чи уповноважена особа).

Такі дані містяться у повідомленні про вручення поштового відправлення № 421.

Виходячи з того, що відповідно до вимог Правил надання послуг поштового зв'язку, поштове відправлення вручається лише адресату чи його уповноваженій особі, у відділення не повинно виникати будь - яких сумнівів щодо того, що вимога, як зазначає позивач, була вручена неналежній особі, а саме: представнику іншого підприємства.

Згідно з правилами ст.ст. 34, 36 Господарського процесуального кодексу України України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Позивач не надав суду жодного доказу того, що вимога була отримана не ТОВ "Лагуна-Н", а представником іншого підприємства та якого саме підприємства, та за яких обставин, та з чиєї вини.

Згідно пункту 13.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" № 15 від 26.12.2011р. закон не визначає певної форми витребування інформації, у зв'язку з чим його може бути здійснено в будь-якій письмовій формі, крім тієї, щодо якої є пряма заборона закону, з урахуванням, однак, того, що в разі заперечення суб'єктом господарювання факту отримання ним запиту про надання інформації орган Антимонопольного комітету України з огляду на вимоги статті 33 ГПК має подати господарському суду належні докази надсилання такого запиту. Відповідні докази мають свідчити про надіслання запиту за місцезнаходженням суб'єкта господарювання, визначеним згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, і про отримання його від підприємства зв'язку уповноваженою на це особою відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №70.

Встановлені в ході розгляду справи фактичні обставини свідчать, що відділення направило вимогу позивачу із дотриманням Правил надання послуг поштового зв'язку, матеріали справи містять достатньо доказів про належне надіслання вимоги за місцезнаходженням позивача, визначеним згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, та докази про отримання вимоги від підприємства зв'язку уповноваженою на це особою позивача.

Що стосується журналу реєстрації вхідної кореспонденції, то слід зауважити, що зазначений журнал обліку вхідної кореспонденції підтверджує факт саме реєстрації вхідної кореспонденції товариства, однак не є доказом отримання цим товариством (чи його уповноваженою особою) кореспонденції саме в день занесення у журнал, зокрема, вхідних реквізитів (дати та номеру) документу.

Згідно зі ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не довів суду обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог щодо визнання недійсним рішення адміністративної колегії відділення від 29.06.2016р. № 15-рі. Наведені товариством у позові доводи є необґрунтованими та недоведеними.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повний текст рішення складено 17.10.2016 року.

Суддя О.Г.Смородінова