ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" жовтня 2016 р.Справа № 916/4748/15

Господарський суд Одеської області у складі:

суддя Зайцев Ю.О.

секретар судового засідання Себова О.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 на підставі довіреності №12282 від 31.12.2015р.;

ОСОБА_2 на підставі довіреності №12284 від 31.12.2015р.;

Від відповідача-1: ОСОБА_3 на підставі довіреності №35 від 16.02.2016р.

Від відповідача-2: ОСОБА_4 на підставі довіреності №103 від 25.01.2016р.;

Від третьої особи-1: не зявився;

Від третьої особи-2: не зявився;

Від заявника: ОСОБА_5 (особисто) на підставі довіреності №19/8155-10 від 27.07.2016р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" на дії головного державного виконавця Іллічівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області по справі № 916/4748/15.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Судноплавна компанія "Укрферрі"

до відповідачів Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" (відповідач-1) та Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (відповідач-2);

за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області (третя особа-1), Міністерства інфраструктури України (третя особа-2);

про витребування майна із чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

СУТЬ СПОРУ: розглядається скарга в порядку ст. 121-2 ГПК України.

27.11.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Судноплавна компанія "Укрферрі" звернулось до господарського суду Одеської області із позовною заявою до Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.11.15р. (суддею Рога Н.В.) було порушено провадження у справі №916/4748/15/ із призначенням її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Рішенням господарського суду Одеської області від 01.03.2016р. у справі № 916/4748/15 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Судноплавна компанія "Укрферрі" було задоволено повністю.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 08.06.2016р. рішення господарського суду Одеської області по справі №916/4748/15 було залишено без змін.

30.06.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області від Філії Українського державного центру транспортного сервісу "Ліски" на Одеській залізниці надійшла касаційна скарга на рішення господарського суду Одеської області від 01.03.2016р. у справі № 916/4748/15.

11.08.2016р. на адресу господарського суду Одеської області надійшла скарга (вх.ГССО№2-4229/16) Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт на дії головного державного виконавця Іллічівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області.

Листом господарського суду Одеської області від 12.08.2016р. (суддею Рога Н.В.) було повідомлено Державне підприємство Іллічівський морський торговельний порт (вх. №2-4229/16 від 11.08.2016р.), що скаргабуде розглянута після повернення матеріалів справи до суду першої інстанції.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.08.2016р., постанову Одеського апеляційного господарського суду від 08.06.2016р. та рішення господарського суду Одеської області від 01.03.2016р. у справі № 916/4748/15 скасовано частково, справу передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Згідно протоколу передачі судової справи від 30.08.2016р. скаргу Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт в порядку ст. 121-2 ГПК України по справі №916/4748/15 було передано на розгляд судді Зайцеву Ю.О.

У вищевказаній скарзі скаржник просить суд скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 21.07.2016р. ВП № 51623407 та оголосити відповідну ухвалу.

В обґрунтування поданної скарги скаржник зазначає, що Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» не приймало на баланс товарно-матеріальні цінності, що знаходяться на теплоході «Каледонія» , стягувачем не було забезпечено належні умови для виконання боржником рішення, отже для фіксування факту повернення паливно-мастильних матеріалів необхідне залучення сторін виконавчого провадження.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.08.2016 року по справі №916/4748/15 було прийнято скаргу Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт (вх. ГСОО №2-4229/16 від 11.08.2016р.) на дії головного державного виконавця, в порядку ст.121-2 ГПК України - до розгляду.

Головний державний виконавець Іллічівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судовому засіданні 03.10.2016р. зазначає, що вимогу викладену у скарзі не визнає та просить суд у задоволенні скарги відмовити повністю, з урахуванням обставин, які були викладені у письмових запереченнях на скаргу (вх.ГСОО№23961/16 від 03.10.2016р.)

У своїх письмових запереченнях на скаргу головний державний виконавець зазначає, що 11.07.2016р. на адресу Іллічівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшла заява представника ТОВ «СК «Укрферрі» про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу про примусове виконання рішення №916/4748/15, виданого господарським судом Одеської області 23.06.2016р., розглянувши вищевказану заяву та додані до неї документи, головним державним виконавцем Відділу Колечко Д.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого документа ВП №51623407 від 13.07.2016р. Боржнику було вказано про необхідність самостійно виконати вимоги виконавчого документа в строк до 20 липня 2016р. та надати документальне підтвердження повного виконання рішення.

Державний виконавець зазначає, що копія вищезазначеної постанови була направлена рекомендованою кореспонденцією з повідомлення про вручення сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження 14.07.2016р. за вих..№19/2101-10 та отримана боржником 15.07.2016р., про що свідчить відповідна відмітка в матеріалах виконавчого провадження, які було оглянуто судом у судовому засіданні 03.10.2016р., також у день винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем було надіслано на офіційну електронну адресу Державного підприємства Іллічівський морський торговельний портскан-копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

У звязку з ненаданням боржником документального підтвердження повного виконання рішення суду у строк наданий державним виконавцем для його самостійного виконання було розпочато примусове виконання наказу про примусове виконання рішення №916/4748/15, виданого господарським судом Одеської області 23.06.2016р. та винесена відповідна постанова про стягнення з боржника виконавчого збору в дохід Держави.

Дослідивши матеріали заяви, заслухавши пояснення представника скаржника та стягувача, суд доходить до такого висновку.

Судом встановлено, що рішення господарського суду одеської області по справі №916/4748/15 набрало чинності 23.06.2016р. і у скаржника виник обовязок щодо виконання рішення господарського суду одеської області від по справі №916/4748/15.

Скаржником не доведено належними та припустимими доказами що, з дати набрання чинності рішення господарського суду Одеської області по справі №916/4748/15 їм вжито заходів щодо добровільного виконання рішення господарського суду Одеської області по справі №916/4748/15.

Не виконання добровільно рішення господарського суду Одеської області по справі №916/4748/15 призвело до відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення.

Згідно ст. 45 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

У відповідності до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

У постанові Верховного суду України від 28.01.2015 у справі № 3-217гс14 вказано, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися. Окрім того, положеннями ч. 3 ст. 27 зазначеного закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Проаналізувавши норми ч. 2 ст. 25, ч. 1 ст. 28 Закону України „Про виконавче провадження, господарський суд вважає, що державний виконавець має повноваження приймати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору вже на наступний день, після закінчення строку, встановленого державним виконавцем для самостійного виконання боржником рішення суду, за умови повного невиконання боржником рішення суду у цей строк (неотримання державним виконавцем від боржника документального підтвердження повного виконання рішення суду).

Поряд з цим, Законом України від 12.02.2015 № 191-МІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція), який набув чинності 05.04.2015, ч. 1 ст. 28 Закону України „Про виконавче провадження була викладена в такій редакції: „У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

За цих обставин, господарський суд вважає, що виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо рішення суду повністю не виконано боржником в установлений державним виконавцем для самостійного виконання строк, незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

У відповідності з п. 9.1, 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 121-2 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, тому відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи та норми чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін, додані до скарги докази та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність правових обставин для задоволення скарги Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт (вх.№2-4229/16 від 11.08.2016р.) в порядку ст.121-2 ГПК України по справі №916/4748/15.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт (вх.№2-4229/16 від 11.08.2016р.) в порядку ст.121-2 ГПК України по справі №916/4748/15- відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 03 жовтня 2016 р.

Суддя Ю.О. Зайцев