РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2016Справа №910/4699/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Т Інвест"

до Національного авіаційного університету України

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,

на стороні відповідача - ОСОБА_1

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Гумега О.В.

Представники:

від позивача: Круглюк Г.В. за довіреністю б/н від 15.02.2016

від відповідача: Білий В.М. за довіреністю № 06-03/21 від 18.01.2016

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Т Інвест" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного авіаційного університету України (відповідач), в якому просить суд визнати протиправними дії Національного авіаційного університету України, направлені на припинення виконання зобов'язань за угодою про відшкодування вартості електричної енергії №31/Е від 08.06.2015, що укладена між Національним авіаційним університетом України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Т Інвест"; зобов'язати Національний авіаційний університет України припинити дії щодо припинення виконання зобов'язань за Угодою про відшкодування вартості електричної енергії № 31/Е від 08.06.2015, що укладена між Національним авіаційним університетом України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Т Інвест", з підстав, які зазначені у листі Національного авіаційного університету України від 04.02.2016 № 06.11/238.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що листом №06.11/238 від 04.02.2016 відповідач повідомив позивача про припинення зобов'язань за Угодою про відшкодування вартості електричної енергії № 31/Е від 08.06.2015 (далі - Угода) та долучив примірник додаткової угоди про розірвання Угоди. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки: виконання відповідачем своїх зобов'язань за Угодою щодо передачі ТОВ "Т Інвест" електричної енергії ліцензуванню не підлягає, а Національному авіаційному університету України не було заборонено передання електричної енергії ТОВ "Т Інвест"; відповідачем порушений порядок розірвання відповідної угоди, встановлений ч. 4 ст. 188 ГК України; відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності можливості виконати належним чином зобов'язання за Угодою, у зв'язку з обставинами, за які жодна з сторін не відповідає; дії відповідача щодо припинення виконання зобов'язань за Угодою свідчать про односторонню відмову відповідача від виконання взятих на себе зобов'язань за цією угодою, що суперечить приписам ст. 193 ГК України. Позивач вважає зазначені дії відповідача такими, що порушують його права за Угодою та створюють загрозу їх порушення, у зв'язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Позовна заява подана позивачем разом із заявою про забезпечення позову, в якій позивач просив заборонити відповідачу вчиняти дії щодо припинення виконання зобов'язань за угодою про відшкодування вартості електричної енергії № 31/Е від 08.06.2015, що укладена між Національним авіаційним університетом України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Т Інвест".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2016 (суддя Пригунова А.Б.) порушено провадження у справі № 910/4699/16 та призначено її до розгляду на 13.04.2016.

13.04.2016 через відділ діловодства суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, згідно якого заперечував проти позову з підстав, викладених у відзиві.

Судом оголошувалась перерва, в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

13.05.2016 через відділ діловодства суду позивач подав клопотання про відкладення розгляду даної справи, у зв'язку з участю представника в іншому судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2016 відкладено розгляд справи та продовжено строк розгляду спору у даній справі на п'ятнадцять днів в порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 13.06.2016 представник позивача надав клопотання про витребування доказів у даній справі, в якому просив суд витребувати від відповідача докази укладення останнім з електропостачальною організацією договорів щодо постачання електричної енергії в будинку по вул. Симиренка, 1 у місті Києві; докази перебування будинку по вул. Симиренка, 1 у місті Києві на балансі у відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів у справі.

Розгляд даної справи відкладався в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2016 залучено до участі у розгляді даної справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 та викликано у судове засідання ректора Національного авіаційного університету України - ОСОБА_2.

20.07.2016 через відділ діловодства суду позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просив суд визнати протиправними дії Національного авіаційного університету України, направлені на припинення виконання зобов'язань за угодою про відшкодування вартості електричної енергії №31/Е від 08.06.2015 , що укладена між Національним авіаційним університетом України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Т Інвест", з підстав, які зазначені у листі Національного авіаційного університету України від 04.02.2016 № 06.11/238; зобов'язати Національний авіаційний університет України припинити дії щодо припинення виконання зобов'язань за угодою про відшкодування вартості електричної енергії № 31/Е від 08.06.2015, що укладена між Національним авіаційним університетом України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Т Інвест", з підстав, які зазначені у листі Національного авіаційного університету України від 04.02.2016 № 06.11/238.

Також представник позивача подав заяву про відкладення розгляду даної справи, у зв'язку з можливістю врегулювання спору у справі № 910/4699/16 мирним шляхом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2016 розгляд справи відкладено на 03.08.2016 о 17:30 год.

28.07.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 20.07.2016 з повідомленням місця реєстрації третьої особи.

28.07.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 20.07.2016 з інформацією щодо наявності у ОСОБА_2. та ОСОБА_3 повноважень на укладення договорів про відшкодування вартості електричної енергії від імені Національного авіаційного університету України в 2015 році.

Розпорядженням В.о. керівника апарату Господарського суду міста Києва від 03.08.2016 № 04-23/1503 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/4699/16 у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя суддею Пригуновою А.Б.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2016 справу № 910/4699/16 передано на розгляд судді Гумезі О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2016 справу № 910/4699/16 прийнято до провадження судді Гумеги О.В. та призначено розгляд справи на 19.09.2016 о 12:00 год.

19.09.2016 через відділ діловодства суду від представника позивача на виконання вимог ухвали суду від 05.08.2016 надійшла заява, згідно якої позивач підтвердив відсутність в провадженні господарського суду чи іншого органу, який у межах своєї компетенції вирішує господарський спір, справи зі спору між позивачем та відповідачем з приводу Угоди про відшкодування вартості електричної енергії № 31/Е від 08.06.2015, а також позивач підтвердив відсутність рішення цих органів з такого спору.

19.09.2016 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з перебуванням представника у судовому засіданні, яке відбудеться у Київському апеляційному господарському суді.

19.09.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позовні вимоги незаконними та необґрунтованими, а тому просив суд відмовити позивачу у їх задоволенні. Відповідач зазначив, що ним помилково було укладено Угоду про відшкодування вартості електричної енергії №31/Е від 08.06.2015, оскільки Національний авіаційний університет України не має відповідної ліцензії (ліцензії на здійснення виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії, здійснення функцій гарантованого покупця, здійснення функцій системного оператора, здійснення функцій оператора ринку), а ТОВ "Т Інвест" не орендує державне майно, балансоутримувачем якого є Національний авіаційний університет України. Відповідач також зазначив, що направив позивачу додаткову угоду про розірвання Угоди, проте така додаткова угода позивачем не підписана, договірні відносини між сторонами за Угодою тривають.

В судове засідання, призначене на 19.09.2016, представник відповідача з'явився.

Представник позивача в судове засідання 19.09.2016 не з'явився, але повідомив суд про причини неявки, подавши 19.09.2016 через відділ діловодства суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник третьої особи в судове засідання 19.09.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 05.08.2016 не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні, призначеному на 19.09.2016, судом розглянуте та задоволене клопотання позивача, подане 19.09.2016 через відділ діловодства суду, про відкладення розгляду справи, у зв'язку з перебуванням представника у судовому засіданні, яке відбудеться у Київському апеляційному господарському суді.

В судовому засіданні 19.09.2016 судом також перевірено виконання сторонами та третьою особою вимог ухвали суду від 05.08.2016 та встановлено, що позивач та третя особа вимоги зазначеної ухвали не виконали.

Враховуючи клопотання позивача про відкладення розгляду справи, нез'явлення представника третьої особи, невиконання позивачем, третьою особою вимог ухвали суду від 05.08.2016 та положення п. 1, 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 19.09.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2016 відкладено розгляд справи на 03.10.2016 о 15:00 год.

03.10.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів, зокрема, постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2016 у справі № 910/6868/16, з огляду на аналогічні спірні правовідносини сторін.

В судове засідання, призначене на 03.10.2016, представники позивача та відповідача з'явились.

Представник третьої особи в судове засідання 03.10.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 05.08.2016 та від 19.09.2016 не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до абз. 1 підпункту 3.9.2 підпункту 3.9 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Водночас, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, інших учасників судового процесу, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір в судовому засіданні 03.10.2016 судом встановлено не було.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 03.10.2016 без участі представника третьої особи, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та з огляду на встановлений статтею 69 ГПК України строк вирішення спору.

Розгляд заяви про забезпечення позову, яка була подана разом з позовною заявою, судом не здійснювався з огляду на те, що позивач не підтримав вказану заяву.

Представник позивача в судовому засіданні 03.10.2016 надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, поданої 20.07.2016 через відділ діловодства суду.

Вищенаведена заява позивача прийнята судом до розгляду.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.10.2016 заперечував проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, поданому 19.09.2016 через відділ діловодства суду.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 03.10.2016 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

08.06.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Т Інвест" (сторона 2, позивач) та Національним авіаційним університетом України (сторона 1, відповідач) укладено Угоду про відшкодування вартості електричної енергії №31/Е (далі - Угода).

Відповідно до п.1.1 Угоди сторона 1 передає електричну енергію стороні 2 для забезпечення потреб електроустановок сторони 2 з дозволеною потужністю 30 кВт, а сторона 2 відшкодовує стороні 1 вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цієї Угоди.

Згідно п.7.3. Угоди вона укладається на строк до 31.12.2018 року та може бути розірвана і в іншій термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством або договором.

Листом №06.11/238 від 04.02.2016 відповідач, керуючись статтею 607 Цивільного кодексу України, повідомив позивача про припинення з 23.02.2016 зобов'язань за Угодою через неможливість їх виконання та долучив до вказаного листа два примірника додаткової угоди № 1 про розірвання Угоди про відшкодування вартості електричної енергії №31/Е від 08.06.2015.

Позивач вважає такі дії неправомірними, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, вказуючи, що Угода укладена сторонами в порушення вимог чинного законодавства України, а тому відповідач вважає за необхідне припинити правовідносини за цією Угодою.

Згідно із ст. 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що укладена між сторонами Угода про відшкодування вартості електричної енергії №31/Е від 08.06.2015 за своєю правовою природою є господарським договором, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 20 ГК України та Розділу ІІ ЦК України.

Вказана угода є підставою для виникнення у її сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно з статтями 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статтями 11, 202, 509, 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ГК України, яка кореспондується зі ст. 525 ЦК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

За змістом ч.ч. 2, 3, 4 ст. 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Таким чином, законодавством України передбачений порядок укладення, зміни та розірвання господарських договорів, визначені підстави припинення зобов'язання.

Враховуючи положення вищезазначених норм та умови Угоди відповідач має законне право розірвати договір за власною ініціативою, не порушуючи при цьому прав позивача.

Зокрема, згідно п.7.3 Угоди вона укладається на строк до 31.12.2018 року та може бути розірвана і в іншій термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством або договором.

Як вбачається з матеріалів справи, листом №06.11/238 від 04.02.2016 відповідач повідомив позивача про припинення зобов'язань за Угодою та долучив до вказаного листа два примірника додаткової угоди № 1 про розірвання Угоди про відшкодування вартості електричної енергії №31/Е від 08.06.2015. Отримання позивачем листа №06.11/238 від 04.02.2016 з додатками до нього позивачем не заперечується.

З матеріалів справи також вбачається, що станом на час розгляду даної справи по суті додаткову угоду позивачем не підписано, договірні відносини між сторонами за Угодою про відшкодування вартості електричної енергії №31/Е від 08.06.2015 тривають.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 цієї статті, в якій також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як зобов'язання припинення дій, спрямованих на розірвання укладеного правочину.

Під час розгляду справи позивачем належними і допустимими доказами в розумінні ст.ст. 32-34 ГПК України не доведено, в чому полягає порушення, невизнання або оспорювання його прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів зі сторони відповідача, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про відсутність у позивача належних та достатніх обґрунтувань своїх вимог.

Згідно ст. ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Доводи позивача, викладені у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відмову в задоволенні позову судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.10.2016.

Суддя Гумега О. В.