ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р.Справа № 916/1623/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Лавриненко Л.В., Поліщук Л.В.

при секретарі - Мукієнко О.Ф.

за участю представників:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: не зявився

Від третьої особи: ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси

на рішення господарського суду Одеської області

від 31 серпня 2016 року

у справі № 916/1623/16

за позовом: Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичне обєднання Проект монтаж наладка

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державної фінансової інспекції в Одеській області

про стягнення 10 224 грн. збитків.

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року комунальне підприємство Теплопостачання міста Одеси звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичне обєднання Проект монтаж наладка(далі ТОВ ЕО Проект монтаж наладка), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державної фінансової інспекції в Одеській області, про стягнення збитків у розмірі 10 224 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що за результатами проведеної Державною фінансовою інспекцією в Одеській області ревізії фінансово-господарської діяльності позивача було встановлено завищення вартості проектних робіт на суму 10224 грн. за договором №ТГО-342/14 на виконання робіт з розробки проектно-кошторисної документації від 08.08.2014р., укладеного між сторонами та виконаного повністю у двосторонньому порядку.

ТОВ ЕО Проект монтаж наладка не визнало позов посилаючись на те, що відповідно до умов договору №ТГО-342/14 від 08.08.2014р. виконало розробку проектно-вишукувальної документації, яку за актом від 13.01.2015р. передало позивачу. На момент прийняття робіт у позивача були відсутні будь-які претензії щодо обсягу, вартості та якості робіт. Вартість проектно-вишукувальних робіт встановлена за домовленістю сторін у договорі та після його виконання змінена бути не може, з огляду ще й на те, що положення договору в частині встановлення його ціни не визнані недійсними та до них не внесено зміни. Крім того, у звязку з не проведенням експертизи твердження позивача про завищення вартості виконаних робіт є лише припущенням. Акт ревізії не є належним доказом порушення відповідачем зобовязань за договором та спричинення збитків позивачу, оскільки акт ревізії не є ані пе6рвинним документом, а ні експертизою у розумінні ч.4 ст. 853 ЦК України.

Рішенням господарського суду Одеської області від 31 серпня 2016 року (суддя Шаратов Ю.А.) у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі з мотивів недоведеності позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням КП Теплопостачання міста Одеси звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю викладених у рішенні висновків місцевого суду вимогам законодавства та порушенням норм матеріального права, а саме: ст.ст. 22, 623, 858, 891 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 08.08.2014 року між КП Теплопостачання міста Одеси (замовник) та ТОВ «ЕО «Проект монтаж наладка» (виконавець) було укладено договір №ТГО-342/14 на виконання робіт з розробки проектно-кошторисної документації, за умовами якого виконавець зобовязався виконати роботи по проектуванню «Реконструкція ділянки теплової траси по вул. Іцхака Рабіна (від пер. Вишневського ТК 1005 до пл. Деревянко ТК 1120), відповідно до вимог ДСТУ БД.1.1-7:2013 «Правила визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво» та згідно завдання на проектування, наданого замовником (додаток №1) у строки, визначені календарним планом (додаток №2), а замовник зобовязався прийняти та оплатити роботу згідно з умовами даного договору. Результатом виконання робіт, визначених в п.1.1. договору, є проектно-кошторисна документація. Строк виконання робіт зазначений у календарному плані (п.п.1.1., 1.2., 1.3. договору).

Умовами п.п. 2.1., 2.2., 2.4. даного договору визначено, що загальна вартість робіт по договору визначається на підставі протоколу узгодження договірної ціни (додаток №3) та складає 940 342 грн. (у т.ч. ПДВ 20% - 156 724 грн.). Після укладання договору замовник перераховує виконавцю авансовий платіж у розмірі 50% від узгодженої договірної ціни, що складає 470 171грн. (у т.ч. ПДВ 20% - 78 362грн.). Розрахунок за виконані роботи здійснюється на підставі акту виконаних робіт протягом 10-ти банківських днів з моменту підписання відповідного акту, шляхом перерахування грошових коштів (з урахуванням раніше сплаченого авансового платежу) на розрахунковий рахунок виконавця, згідно виставленого рахунку.

За умовами п.п. 5.1., 5.2. договору виконавець відповідає за недоліки, виявлені згодом у ході будівництва, а також у процесі експлуатації обєкта, створеного на основі виконаної проектно-кошторисної документації і результатів пошукових робіт. У разі виявлення недоліків у ПКД або в пошукових роботах виконавець на вимогу замовника зобовязаний безкоштовно переробити проектно-кошторисну документацію або здійснити необхідні додаткові пошукові роботи, а також відшкодувати завдані збитки.

У п. 10.1. договору сторони визначили, що він набуває чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2014р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Також сторонами було укладено додатки до даного договору - завдання на проектування, календарний план робіт, протокол погодження договірної ціни та кошториси на проектні та вишукувальні роботи №№ 2.5., 2.5.1., 2.5.2., 2.5.3., 2.5.4.

Судом установлено, що обумовлені договором проектно-вишукувальні роботи були виконані виконавцем та прийняті замовником без зауважень, що підтверджується накладною № 04-12/14 від 26.12.2014р., актом здачі-приймання виконаних робіт № 4/12-14ПМН від 13.01.2015р. та сторонами не заперечується.

Відповідно до платіжних доручень № 11954 від 08.08.2014р. на суму 499 200грн., №15717 від 13.01.2015р. на суму 438369,60 грн. позивач сплатив ТОВ «ЕО «Проект монтаж наладка» вартість виконаних робіт за договором № ТГО-342/14 від 08.08.2014р.

В період з 06.08.2015р. по 29.10.2015р. Державною фінансовою інспекцією в Одеській області було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності КП Теплопостачання міста Одеси за період з 01.07.2014р. по 31.07.2015р., за результатами якої складено акт №810-16/20 від 05.11.2015р.

Відповідно до складеного ДФІ в Одеській області акту №810-16/20 від 05.11.2015р. «Про результати ревізії фінансово-господарської діяльності КП «ТМО» за період з 01.07.2014р. по 31.07.2015р.» виявлено завищення вартості проектних робіт за договором № ТГО-342/14 від 08.08.2014р. в сумі 10224 грн., що призвело до матеріальної шкоди.

24.12.2015 року КП Теплопостачання міста Одеси звернулося до ТОВ «ЕО «Проект монтаж наладка» з претензією № 02/01-01-864 щодо сплати надмірно виплачених коштів, на що отримало відповідь від 12.01.2016р. №17/01-16ТГО, в якій позивачу повідомлено, що проектна документація відповідає технічному завданню, вимогам ДСТУ та пройшла державну експертизу сертифікованими фахівцями, з огляду на що у поверненні коштів було відмовлено.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду з даним позовом про стягнення з відповідача збитків у розмірі 10 224 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив із того, що позивачем не доведено порушення відповідачем умов договору на виконання робіт з розробки проектно-кошторисної документації, укладеного між сторонами, а відтак і наявності складу цивільного правопорушення, що унеможливлює застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його правомірним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Так, позовні вимоги в даному випадку обґрунтовуються актом ревізії № 810-16/20 від 05.11.2015р. ДФІ в Одеській області, при цьому, розмір завищеної вартості робіт позивач та третя особа вважають заподіяними комунальному підприємству збитками.

За приписами частини першої та другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та визначено, що особа, якій їх завдано, має право на їх відшкодування.

Згідно частини другої статті 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань (виключає його відповідальність).

Враховуючи предмет спору у даній справі, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення боржником зобов'язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв'язку між порушенням стороною зобов'язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов'язання.

Тобто, слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки. За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 887 ЦК України визначено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до приписів статей 837, 843, 845 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

Відповідно до ч.1 ст. 853 ЦК України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Так, із встановлених судом обставин справи вбачається, що у даному випадку правовідносини між сторонами виникли на підставі договору, в якому сторони вільно на власний розсуд визначили обєм робіт, що підлягають виконанню, та їх вартість, оскільки відповідно до наведених вимог законодавства ці умови є обовязковими для сторін, тому вони були ними виконані.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що сторони узгодили кошторисну документацію, договірну ціну, та належним чином виконали свої зобовязання за договором; на виконання умов договору замовником було проведено оплату виконаних робіт у повному обсязі, відповідно до договірної ціни, що була визначена сторонами як у проектно-кошторисній документації, так і у договорі, позивач прийняв виконані роботи, не заявивши при цьому про недоліки, як того вимагають положення ст. 853 ЦК України.

Під час судового розгляду даної справи позивачем не доведено понесення ним додаткових, не передбачених договором витрат, що перевищують загальну вартість робіт по договору, з вини відповідача і за відсутності погодження позивача з такими витратами.

Враховуючи вищенаведені положення законодавства, проаналізувавши акт ревізії Державної фінансової інспекції в Одеській області з урахуванням Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 №499/2011, колегія суддів приходить до висновку, що такий акт лише фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобовязання, визначені договором та підтверджені відповідним актом виконаних робіт. Отже, акт ревізії фінансово-господарської діяльності не є належним доказом порушення відповідачем зобовязань за договором та спричинення збитків позивачу. Тому правильним є висновок місцевого суду щодо недоведеності позивачем належними доказами факту завдання йому збитків протиправними діями відповідача.

Відтак, оскільки між сторонами у справі було укладено договір на виконання робіт з розробки проектно-кошторисної документації, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача отримано останнім як оплату належно виконаних за договором робіт, то такі кошти набуто за наявності правової підстави договору і вони не можуть вважатися збитками, у зв'язку з чим судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог КП «Теплопостачання міста Одеси».

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно, всебічно та обєктивно зясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та прийнято рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

З огляду на приписи ст. 49 ГПК України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 31 серпня 2016 року у справі № 916/1623/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Лавриненко Л.В.

ОСОБА_3