РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2016Справа №910/14457/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/14457/16

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал

Страхування";

до товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-

Гарант"

про стягнення 2 067,46 грн.

Представники сторін:

від позивача: Кузьмик І.П., довіреність № 11016-01/с від 11.01.2016р.;

від відповідача: Ліповуз Д.І., довіреність № 01/340-49 від 04.01.2016р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (надалі - відповідач) про стягнення 2 067,46 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2016р. порушено провадження у справі №910/14457/16 та розгляд справи призначено на 08.09.2016р.

02.09.2016р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та витребувані судом докази.

У судовому засіданні 08.09.2016р. представник відповідача подав відзив, в якому позов не визнає, оскільки довідка ДАІ, на яку посилається позивач, не може бути належним та допустимим доказом по справі.

З метою повного та об'єктивного дослідження матеріалів справи та у зв'язку з необхідністю витребування нових доказів, господарський суд відклав розгляд справи на 06.10.2016.

У судовому засіданні 06.10.2016 представник позивача надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 06.10.2016 надав суду усні пояснення по суті спору, проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судового засідання, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 06.10.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

27.08.2013 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (далі - позивач) та ОСОБА_3 (далі - страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №735/13-Т/Дн, за умовами якого страховиком застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією автомобіля "Хюндай".

26.04.2014 на проспекті Ленінському, біля ТЦ «Золоте кільце» в м. Донецьку, сталася ДТП за участю автомобіля «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5

Згідно страхового акту №735/13-Т/Дн-1-1 від 10.12.2014 позивачем визнано ДТП страховим випадком і на виконання умов Договору страхування платіжними дорученнями №28088 від 12.12.2014 виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 2 577,46 грн.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України).

Аналогічні положення містять й приписи ст.27 Закону України "Про страхування", адже до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом (ч.1 ст. 1191 ЦК України).

Таким чином, виходячи з системного аналізу вищезазначених норм закону, до позивача в межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за регресними вимогами.

На підставі ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля "Тойота" застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа- Гарант" (далі - відповідач) згідно Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0567897.

Якщо цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у певного страховика, останній стає відповідальною особою, адже внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за завдану застрахованою ним особою шкоду. Він бере на себе всю відповідальність за свого страхувальника за заподіяну джерелом підвищеної небезпеки шкоди, оскільки застрахував такий страховий ризик, як відповідальність за заподіяну джерелом підвищеної небезпеки шкоду.

З огляду на наведене, саме винна особа (або особа, відповідальна за збиток), повинна компенсувати сплачене страхове відшкодування новому кредитору (в даному випадку позивачу).

За оцінкою суду, в матеріалах справи немає доказів вини водія ОСОБА_5 у вчиненні ДТП, а саме відсутня постанова суду про притягнення останнього за наслідками згаданої події до адміністративної відповідальності, інформації щодо прийняття судового рішення з цього приводу матеріали справи також не містять.

В матеріалах справи наявна відповідь Головного управління МВС України в Донецькій області Управління державної автомобільної інспекції на запит позивача, в якій зазначено, що адміністративний матеріал спрямований для прийняття остаточного рішення до Куйбишевського районного суду м. Донецька.

В свою чергу, Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у відповідь на запит позивача зазначив, що на адресу суду справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_5 з Куйбишевського районного суду м. Донецька не надходила та не передавалася.

Крім того, в зазначеній відповіді Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області зазначено, що згідно перевірки Єдиного Державного реєстру судових рішень, рішення по вищевказаній справі в базі зазначеного реєстру відсутнє.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (презумпція невинуватості).

На підставі ст.221 КУпАП, виключно судами розглядаються справи про, передбачені ст.124 КУпАП, адміністративні правопорушення (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна).

Положеннями ст.34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За оцінкою суду довідка ДАІ та Відомість № 9380105 не можуть вважатись належними доказами на підтвердження наявності (відсутності) вини ОСОБА_5 саме у вчиненні ДТП, а доводять лише ознаки порушення Правил дорожнього руху України.

Таким чином, за відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження вини ОСОБА_5 в скоєнні ДТП, внаслідок якої пошкоджено застрахований у позивача автомобіль "Хюндай", суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 2 067,46 грн.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з покладенням судового збору на позивача, в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.10.2016 р.

Суддя А.І. Привалов