РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2016Справа №910/14258/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

до Приватного підприємства «Буд-Ритейл 6»

про стягнення 1 932 740,97 грн.

суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Мальована Т.В. - представник за довіреністю № 09-32/325 від 01.07.16

від відповідача Слюсар Т.В. - представник за довіреністю від 05.10.16

В судовому засіданні 12.10.2016 в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Приватного підприємства «Буд-Ритейл 6» про стягнення 1 932 740,97 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08.10.2013 між сторонами було укладено договір оренди № 2, на підставі якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно - Комплекс торгово-розважального центру «Оскар» з автопарковкою за адресою: Херсонська обл., м. Нова Каховка, вул. Празької комуни, 55 та зобов'язався сплачувати орендну плату за користування вказаним майном. Проте, в порушення умов договору, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював розрахунки по орендним платежам, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість з червня 2015 по вересень 2015 у розмірі 1 458 164,67 грн. Крім того, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань позивачем нарахована пеня у розмірі 325 288,92 грн., 3% річних у розмірі 37 321,57 грн. та інфляційні втрати - 111 956,81 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.08.2016 порушено провадження у справі № 910/14258/16 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 07.09.2016.

У судове засідання, призначене на 07.09.2016, з'явився представник позивача, який на виконання вимог ухвали суду надав документи, що були долучені до матеріалів справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 07.09.2016 розгляд справи було відкладено до 21.09.2016.

У судове засідання, призначене на 21.09.2016, з'явився представник позивача.

21.09.2016 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшло клопотання відповідача про продовження строку розгляду справи та її відкладення на один місяць з метою проведення переговорів щодо укладення мирової угоди.

Представник позивача щодо поданого клопотання заперечувала, оскільки останнє спрямоване на затягування розгляду справи.

Заслухавши представника позивача та дослідивши клопотання відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання ПП "Буд-Ритейл 6".

Ухвалою суду від 21.09.2016 продовжити строк розгляду спору у справі № 910/14258/16, розгляд справи відкладено на 05.10.2016.

У судовому засіданні за клопотанням представника відповідача оголошувалась перерва до 12.10.2016.

11.10.2016 позивач через загальний відділ діловодства суду подав письмові пояснення з доказами для долучення до матеріалів справи.

12.10.2016 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву відповідно до якого проти позову заперечував з наступних підстав. Так, за доводами відповідача, позивачем в порушення умов договору та норм чинного законодавства в односторонньому порядку було змінено розмір орендної плати та встановлено у розмірі 489 078,56 грн. Тобто позивач починаючи з квітня 2015 року почав нараховувати орендну плату у розмірі 489 078,56 грн, з яких індексація становить 110 827,54 грн, а тому просить суд відмовити у позову повністю.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та проси суд задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позові та письмових поясненнях.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити у позові у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

08 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (надалі - орендодавець/позивач) та Приватним підприємством «Буд-Ритейл 6» (надалі - орендар/відповідач) було укладено договір оренди комплексу торгово-розважального центру «Оскар» з автопарковкою № 2 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове оплатне володіння та користування нерухоме майно, а саме: Комплекс, торгово-розважального центру супермаркету «Оскар» з автопарковкою, який розташований за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, вул.. Паризької комуни, буд. 55.

Згідно з п. 2.2. договору факт передачі об'єкта оренди орендарю підтверджується актом приймання-передачі об'єкта оренди, який оформляється в двох примірниках (по одному для кожної сторони), підписується уповноваженими представниками орендодавця та орендаря, підписи яких скріплюється печатками сторін.

Як вбачається із матеріалів справи 10.10.2013 сторонами підписано та скріплено печатками акт приймання-передачі, за яким орендодавець передав, а оренда прийняв у оплатне володіння та користування нерухоме майно, а саме Комплекс, торгово-розважального центру супермаркету «Оскар» з автопарковкою, який розташований за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, вул.. Паризької комуни, буд. 55.

Загальна сума орендної плати за місяць користування об'єктом оренди становить 343 864,56 грн, в т.ч. ПДВ. Орендна плата починає нараховуватися з дати підписання акту приймання-передачі об'єкта оренди в оренду та припиняє нараховуватися з дати підписання акту приймання-передачі (повернення) об'єкта оренди. Орендна плата за неповний місяць визначається пропорційно до кількості днів, протягом яких відбувалося фактичне користування об'єктом (п. 3.1. договору).

Відповідно до п. 3.3. договору орендна плата нараховується щомісячно в останній робочий день місяця та сплачується орендарем щомісячно до 20 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому відбулося користування об'єктом оренди, шляхом її безготівкового перерахування на банківських рахунок орендодавця, зазначений у цьому договорі в розділі «Адреси, реквізити та підписи сторін». Підставою для перерахування орендарем орендної плати є рахунки, що виставляються орендодавцем з 01 по 15 число місяця, що слідує за місяцем, в якому відбулося користування об'єктом оренди, та акта наданих послуг, який орендодавець направляє орендарю підписаний зі своєї сторони у двох примірниках для підписання разом із рахунком. Рахунки та акти наданих послуг вручаються уповноваженому представнику орендаря під розпис або направляються останньому поштою з повідомленням про вручення. Орендар впродовж 5 (п'яти) робочих днів з дня отримання від орендодавця відповідного акту наданих послуг, зобов'язаний підписати його та 1 (один) примірник повернути орендодавцю, або в той же строк надати письмову мотивовану вимогу від його підписання. Якщо протягом 5 (п'яти) робочих днів з дня отримання відповідно акту наданих послуг, останній не буде підписаний, або орендар не надасть орендодавцю мотивованих зауважень до результатів наданих послуг, послуги вважаються наданими належним чином та підлягають оплаті в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 4.2.2. договору орендар зобов'язався сплачувати орендну плату та комунальні платежі та/або відшкодовувати витрати на утримання об'єкта оренди відповідно до умов цього договору.

Додатковою угодою № 2 від 06.10.2014 сторони внесли зміни до договору оренди, якими виклали абзац 1 підпункту 3.1. договору у наступній редакції: «загальна сума орендної плати за місяць за користування об'єктом оренди згідно з цим договором становить 378 251,02 грн з ПДВ».

Також, даною додатковою угодою сторони доповнили пункт 3.1. договору абзацом 3 у наступній редакції: «орендна плата індексується кожні шість місяців на офіційний індекс інфляції, що публікується Державним комітетом статистики України за попередні шість місяців».

Окрім цього, п. 3 додаткової угоди сторони погодили, що дія даного договору діє до 07 жовтня 2015 року включно.

За доводами позивача, відповідачем в порушення умов договору невчасно та не у повному обсязі сплачувалася орендна плата, зокрема відповідачем частково не оплачено орендну плату за червень 2015 року та повністю не оплачено орендні платежі за липень-вересень 2015 р., у зв'язку з чим в останнього виник борг у розмірі 1 458 164,67 грн. З метою досудового врегулювання спору, позивачем направлялася на адресу відповідача претензія з вимогою погасити борг, яка залишена з боку відповідача без реагування, а тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості з відповідача.

Отже, спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов'язання по сплаті орендних платежів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Частиною 1 ст. 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується із положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи (акт приймання-передачі об'єкта оренди від 10.08.2013, акти виконаних робіт (наданих послуг), підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками від 30.06.2015, від 31.07.2015, від 31.08.2015, рахунки фактури № 39622 від 08.06.2015, № 40510 від 08.07.2015, № 41366 від 07.08.2015, № 42302 від 08.09.2015) підтверджується факт передачі нерухомого майна в оренду, користування ним відповідачем у спірний період та існування за відповідачем станом на момент звернення позивача до суду заборгованості зі сплати орендної плати у розмірі 1 458 164,67 грн.

Матеріалами справи підтверджується факт направлення на адресу відповідача акту виконаних робіт (надання послуг) від 30.09.2015 на суму 472 775,95 грн., відповідачем не заперечується факт його отримання та не підписання, а також надання письмово обґрунтованого заперечення щодо не підписання такого акту. А відтак послуги вважаються наданими позивачем у відповідності до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи договору строк виконання грошового зобов'язання відповідача по сплаті орендних платежів за договором на момент розгляду справи настав.

Частиною 3 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що одним із основних обов'язків орендаря є внесення орендної плати своєчасно і в повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони. Це стосується відповідача, який мав довести суду, що він зобов'язання за договором оренди виконав своєчасно та в повному обсязі, відповідно до їх умов.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті орендних платежів у розмірі 1 458 164,67 грн є правомірними та обґрунтованими.

Крім іншого, позивач просить суд стягнути з відповідача пені у розмірі 325 288,92 грн інфляційні нарахування у розмірі 111 965,81 грн та 3% річних у розмірі 37 321,57 грн.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором оренди строк свого обов'язку по сплаті орендних платежів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що за прострочення сплати орендованої плати за користуванням об'єктом оренди,несвоєчасну оплату комунальних платежів та/або відшкодування витрат на утримання об'єкта оренди, орендар сплачує орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Отже, враховуючи факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання щодо оплати орендних платежів, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 325 288,92 грн. за обґрунтованим розрахунком позивача, з яким погоджується суд.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача 3 % річних, суд встановив, що розмір 3 % річних становить суму більшу, ніж заявлено позивачем. Оскільки, з урахуванням норм п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України, суду не надано право виходити за межі позовних вимог без відповідного клопотання позивача, то до стягнення підлягає сума, яка заявлена позивачем, зокрема - 37 321,57 грн - 3% річних.

За розрахунком суду розмір інфляційних втрат за прострочення сплати орендних платежів за договором, за період визначений позивачем становить 110 395,69 грн, зокрема:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
22.07.2015 - 28.07.20167231.601.079568.697800.29
22.08.2015 - 28.07..561.08742715.39531793.95
22.09.2015 - 28.07..561.06330759.12519837.68
22.10.2015 - 28.07..951.07736352.49509128.44

Враховуючи наведене, матеріальні втрати позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за визначений позивачем період є меншим, у зв'язку з чим господарський суд виконав власний розрахунок, за яким підлягає стягненню з відповідача на користь позивача інфляційні нарахування в розмірі 110 395,69 грн, в іншій частині інфляційних нарахувань слід відмовити.

Заперечення відповідача щодо односторонньої зміни з боку позивача розміру орендних платежів є безпідставними та спростовуються доказами наявними в матеріалах справи.

Так, зокрема додатковою угодою № 2 від 06.10.2014 сторони доповнили пункт 3.1. договору абзацом 3 у наступній редакції: «орендна плата індексується кожні шість місяців на офіційний індекс інфляції, що публікується Державним комітетом статистики України за попередні шість місяців».

Прийняття даної умови договору також підтверджується і послідовними діями відповідача у вигляді підписання актів виконаних робіт (наданих послуг) від 30.06.2015 на суму 489 078,56 грн, від 31.07.2015 на суму 489 078,56 грн та від 31.08.2015 на суму 489 078,56 грн. Крім цього, у матеріалах справи наявні докази направлення на адресу відповідача акту виконаних робіт (наданих послуг) від 30.09.2015 на суму 472 775,92 грн. Отримання вказаного акту та не підписання його з боку відповідача не заперечувалося відповідачем у судовому засіданні, як і не надано жодних доказів щодо обґрунтованої письмової відмови щодо його підписання.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «БУД-РИТЕЙЛ 6» (03186, м.Київ, вул. Соціалістична, будинок 5, корпус 2; ідентифікаційний код 36581523 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (01001, м. Київ, провулок Шевченка, будинок 12; ідентифікаційний код 00039002) 1 458 164 (один мільйон чотириста п'ятдесят вісім тисяч сто шістдесят чотири) грн 67 коп. - основної суми заборгованості; 325 288 (триста двадцять п'ять тисяч двісті вісімдесят вісім) грн 92 коп. - пені; 37 321 (тридцять сям тисяч триста двадцять одну) грн 57 коп. - 3% річних; 110 395 (сто десять тисяч триста дев'яносто п'ять) грн 69 коп. - інфляційних нарахувань та 28 967 (двадцять вісім тисяч дев'ятсот шістдесят сім) грн 56 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. В частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 1 570,12 грн відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.10.2016.

Суддя Пукшин Л.Г.