ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2016 року Справа № 904/5315/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів: Науменка І.М., Євстигнеєва О.С.,

секретар судового засідання Петровська А.В.,

за участю сторін:

від скаржника ДПІ у Ленінському районі: ОСОБА_1А,, довіреність № 9459/10/04-67-10-36 від 23.05.2016 р.,

ліквідатор: ОСОБА_2, паспорт серія АМ № 451692 від 08.05.2001 р.,

від ліквідатора: ОСОБА_3, довіреність № 3 від 01.09.2016 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2016 р. у справі

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТОС - КРИМ", м.Дніпро

до товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТОС - КРИМ", м.Дніпро

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2016 р. у даній справі (суддя Полєв Д.М.) товариство з обмеженою відповідальністю "ЛОТОС-КРИМ" визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 6 місяців, до 14.01.2017р.; ліквідатором банкрута призначено голову ліквідаційної комісії ОСОБА_2; кандидатуру арбітражного керуючого ОСОБА_4 відхилено.

Згадана постанова обґрунтована посиланням на те, що вартості майна боржника недостатньо для задоволення вимог кредиторів, при цьому до звернення ліквідатора до господарського суду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника, було дотримано вимоги цивільного та господарського законодавства щодо добровільної ліквідації юридичної особи.

Не погодившись з даною постановою, Державна податкова інспекція у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову господарського суду скасувати, провадження у справі припинити.

Податковий орган вважає, що відсутні підстави для визнання товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТОС - КРИМ" банкрутом, постанова господарського суду не містить всіх допустимих доказів, тому неможливо встановити реальний стан боржника та його платоспроможності.

Судом першої інстанції належним чином не було проведено аналізу активів боржника та належним чином не з'ясовано питання про недостатність вартості майна боржника для задоволення вимог кредиторів, оскільки визнаючи боржника банкрутом, суд у будь-якому випадку має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів.

Ліквідаційною комісією не дотримано приписи ч.7 ст.111 ЦК України щодо добровільної ліквідації боржника та позбавило орган ДФС можливості проведення перевірки та визначення наявності або відсутності заборгованості зі сплати податків, зборів, інших платежів.

У відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор банкрута просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову господарського суду залишити без змін.

Ліквідатор вважає, що Державна податкова інспекція у Ленінському районі м.Дніпропетровська не є стороною у даній справі у розумінні ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а оскаржувана в апеляційному порядку постанова про визнання боржника банкрутом не стосується її прав та обов'язків, тому не мала права апеляційного оскарження прийнятої у справі постанови відповідно до положень ст.91 ГПК України.

Місцевим господарським судом на підставі доказів у справі були належним чином перевірені та встановлені обставини щодо наявності правових підстав для порушення справи про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТОС-КРИМ" за особливостями, передбаченими нормами ст.95 Закону України "Про відновлення платоспроможності і боржника або визнання його банкрутом", а також для визнання його банкрутом в порядку норм вказаної статті.

Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" у поданій апеляційній скарзі просить постанову господарського суду скасувати, справу направити на новий розгляд.

Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" зазначає, що господарський суд вийшов за межі своїх повноважень зменшивши строк ліквідаційної процедури до 6-ти місяців. Таке зменшення строків ліквідаційної процедури унеможливить встановити обставини справи, які б свідчили чому у боржника відсутні майнові активи та не має дебіторської заборгованості за наявності боргу по кредитному договору.

На думку скаржника, господарський суд порушив процедуру призначення ліквідатора по справі та норми ст.ст.95, 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та надав перевагу заінтересованій особі по справі, призначивши її ліквідатором без достатніх на те підстав.

У відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову господарського суду залишити без змін.

Ліквідатор зазначає, що введення ліквідаційної процедури на строк, менший 12 місяців відповідає п.28 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 р. № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

При визначенні кандидатури на виконання повноважень ліквідатора боржника, господарським судом були дотримані вимоги ст.114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши відповідність оскаржуваної постанови нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційне провадження за скаргою Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області підлягає припиненню, а апеляційна скарга публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на судовий захист.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст.14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до статті 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Статтею 9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що справи про банкрутство юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 91 ГПК України передбачено, що апеляційну скаргу мають право подати також особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Згідно ч.6 ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі.

В силу особливостей процедури банкрутства, коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи з метою попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

За ст. 1 Закону учасниками провадження у справі про банкрутство є: сторони (конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут)), забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Виходячи зі змісту наведеної правової норми, державна податкова інспекція в Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області не може мати іншого правового статусу, окрім статусу кредитора боржника, тобто - сторони у справі про банкрутство.

В силу ч.3 ст.95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

Отже, у справі про банкрутство, з урахування особливостей та в порядку передбаченому ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", особа може набути статусу кредитора - сторони у справі про банкрутство, лише після прийняття постанови про визнання банкрутом та у разі звернення із кредиторськими вимогами до боржника.

Частиною 1 статті 210 ГК України встановлено, що правами кредиторів щодо неплатоспроможних боржників користуються також визначені законом органи справляння податків, зборів (обов'язкових платежів).

Наведена правова норма не встановлює автоматичного визнання цих органів кредиторами у всіх справах про банкрутство. Статус кредитора щодо неплатоспроможного боржника набувається через вказані вище процедури.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Державна податкова інспекція у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в порядку ч.3 ст.95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не зверталась із заявою до господарського суду з вимогами до боржника, у зв'язку з наявністю заборгованості по сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів).

Доказів наявності грошових вимог до боржника податковий орган не надав і суду апеляційної інстанції.

Отже, податковий орган не набув статусу кредитора боржника, а тому не має правових підстав для звернення до суду з даною апеляційною скаргою.

Доводи Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська, що визнання боржника банкрутом унеможливлює проведення перевірки останнього та встановлення обсягу податкових зобов'язань по сплаті податків, а також порушують права податкового органу, не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки, факт прийняття постанови про визнання боржника банкрутом не обмежує право контролюючого органу щодо проведення податкової перевірки банкрута.

Згідно до п.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України", якщо апеляційну скаргу подано, зокрема, особою, яка не має права її подавати, то у таких випадках апеляційний господарський суд повинен відмовити у прийнятті апеляційної скарги і винести з цього приводу відповідну ухвалу з посиланням на статті 91 або 106 ГПК України. У разі помилкового порушення апеляційного провадження в зазначених випадках суд апеляційної інстанції припиняє таке провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК України.

Враховуючи викладене, з метою усунення процесуального порушення при прийнятті до провадження апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, колегія суддів вважає за необхідне припинити апеляційне провадження за згаданою скаргою.

Щодо апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" колегія суддів враховує таке.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2016 р. заява голови ліквідаційної комісії товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТОС-КРИМ" про порушення провадження у справі про банкрутство в порядку ст.95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" прийнята до розгляду.

Ухвалою господарського суду від 07.07.2016 р. порушено провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТОС-КРИМ" за процедурою передбаченою ст.95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з ч. 1 ст. 95 Закону про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, якщо вартості майна боржника юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом.

Такий порядок передбачений нормами ст.ст.105, 110, 111 ЦК України, які містять загальні положення про ліквідацію юридичної особи.

Спрощена процедура банкрутства, яка передбачена ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (банкрутство боржника, що ліквідується власником), випливає з процедури добровільної ліквідації юридичної особи, тобто ліквідації юридичної особи за рішенням її учасників (власників) або органу, уповноваженого на це установчими документами.

Необхідними передумовами для звернення із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника в порядку ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є дотримання вимог законодавства України щодо добровільної ліквідації юридичної особи.

Згідно протоколу б/н загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТОС-КРИМ" від 16.11.2016 р. учасником товариства прийнято рішення про припинення діяльності підприємства, призначення головою ліквідаційної комісії ОСОБА_5

На виконання вимог ч. 1 ст.105 ЦК України боржник звернувся до державного реєстратора реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ для здійснення реєстраційної дії по внесенню відомостей про припинення юридичної особи.

Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № 1 станом на 09.06.2016 р. містить запис про перебування товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТОС-КРИМ" в стані припинення за рішенням власників.

На виконання вимог ч.2 ст.105 ЦК України ліквідатор боржника помістив в друкованому засобі масової інформації, в якому публікуються відомості про державну реєстрацію юридичної особи, що припиняється, а саме в Бюлетені державної реєстрації від №336 (31) за 2015 рік оголошення про припинення товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТОС-КРИМ" шляхом ліквідації.

Згідно ч.7 ст. 111 ЦК України, для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку. До моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

18.01.2016 р. голова ліквідаційної комісії повідомив Державну податкову інспекцію у Ленінському районі м.Дніпропетровська, Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, Ленінський районний центр зайнятості м.Дніпропетровська, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Дніпропетровську, Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Дніпропетровська, Ленінську районну виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності м.Дніпропетровська про прийняття товариством з обмеженою відповідальністю "ЛОТОС-КРИМ" рішення про ліквідацію підприємства та призначення голови ліквідаційної комісії.

31.03.2016 р. ліквідатором було складено фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва.

Згідно ч.8 ст. 111 ЦК України ліквідаційна комісія після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, який містить відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог, а також про результати їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Відповідно до пункту 5 Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 р. № 879 інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов'язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка.

З метою вжиття належних заходів для проведення інвентаризації майна боржника, ліквідатором було надіслано відповідні запити до реєструючих органів, зокрема, до Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області, Державної служби з безпеки на транспорті, Державної авіаційної служби України, Державної фіскальної служби України Дніпропетровська митниця, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

За результатами розгляду пред'явлених кредиторських вимог до боржника, проведеної інвентаризації активів і зобов'язань, головою ліквідаційної комісії складено проміжний ліквідаційний баланс боржника станом на 27.05.2016 р., який був затверджений рішенням зборів учасників товариства (протокол № 2703/2016 від 27.05.2016 р.).

З проміжного ліквідаційного балансу боржника вбачається, що кредиторська заборгованість становить 11 207,83 тис. грн.; дебіторська заборгованість, основні засоби, товарно-матеріальні цінності, нематеріальні активи відсутні; виявлений під час інвентаризації майна залишок грошових коштів складає 14,87 тис. грн.

З урахуванням наведеного, матеріалами справи підтверджено, що вартості майна боржника недостатньо для задоволення вимог кредиторів, при цьому до звернення ліквідатора до господарського суду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника, було дотримано вимоги діючого законодавства України добровільної ліквідації юридичної особи.

03.06.2016 р. на засіданні загальних зборів учасників боржника прийнято рішення про призначення ліквідатором боржника ОСОБА_2 (протокол № 0306/2016 від 03.06.2016 р.).

Згідно з ч. 2 ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", за результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна. Обов'язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності у нього статусу арбітражного керуючого.

Згідно з положеннями частини 1 статті 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна визначається судом самостійно із застосуванням автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Пунктами 4.2., 4.3., 4.6., 4.8.2. Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство, затвердженого Постановою Пленуму Вищого господарського суду України №1 від 16.01.2013 року, передбачено, що у разі надходження заяви про порушення справи про банкрутство та прийняття суддею рішення про наявність підстав для її прийняття, до винесення відповідної ухвали суддя до дванадцятої години робочого дня в межах строку, встановленого частиною 1 статті 12 Закону про банкрутство, визначає коефіцієнт складності справи про банкрутство та вчиняє електронний запит на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого. Справи за коефіцієнтом складності поділяються на п'ять категорій, зокрема, до першої категорії відносять справи за спрощеним порядком провадження, передбаченим статтею 95 Закону про банкрутство. Електронний запит на автоматизований відбір кандидата арбітражного керуючого здійснюється за встановленою формою з обов'язковим зазначенням коефіцієнту складності справи і необхідної для розгляду конкретної справи спеціалізації арбітражного керуючого та є підставою для проведення автоматизованого відбору кандидата арбітражного керуючого. Автоматизований відбір кандидата арбітражного керуючого для призначення у справу про банкрутство першої категорії складності здійснюється з числа арбітражних керуючих, які відповідно до Реєстру відповідають першому і другому рівню кваліфікації та які взяті на облік у відповідному апеляційному господарському суді.

Отже, законодавством про банкрутство не передбачено винятків щодо вчинення суддею, якому передано на розгляд заяву про порушення справи про банкрутство боржника в порядку статті 95 Закону про банкрутство, електронного запиту щодо автоматичного визначення кандидатури арбітражного керуючого на призначення ліквідатором підприємства-боржника, за наявності правових підстав для прийняття такої заяви до розгляду.

При цьому, враховуючи особливості провадження у справі про банкрутство за статтею 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд не позбавлений можливості відхилити визначену автоматизованою системою відбору арбітражних керуючих кандидатуру арбітражного керуючого та призначити ліквідатором боржника, що ліквідується власником, особу, яка виконувала повноваження голови ліквідаційної комісії в досудовому порядку, виходячи з власної оцінки кандидатур та обставин справи.

Господарським судом було вчинено електронний запит на автоматизоване визначення кандидатури арбітражного керуючого.

Згідно довідки від 31.05.2016 р. автоматизованою системою у даній справі визначено кандидатуру арбітражного керуючого ОСОБА_4

Арбітражний керуючий ОСОБА_4 надіслав господарському суду заяву від 01.07.2016р. №5/06/с щодо участі у справі в якості ліквідатора боржника.

Боржником подано клопотання про покладення обов'язків ліквідатора на голову ліквідаційної комісії ОСОБА_2

Відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" при призначенні ліквідатора боржника суд має зазначити мотиви, з яких призначено певну кандидатуру та відхилено інші, що були запропоновані.

Так, судом першої інстанції встановлено, що арбітражний керуючий ОСОБА_4 здійснює професійну діяльність в м. Запоріжжя.

Водночас, голова ліквідаційної комісії ОСОБА_2 мешкає у м. Дніпро, місцезнаходженням товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТОС-КРИМ" згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є м. Дніпро, тобто територіально голова ліквідаційної комісії знаходиться за місцезнаходженням боржника внаслідок чого може ефективніше виконувати обов'язки ліквідатора, ніж арбітражний керуючий ОСОБА_4, чия діяльність буде ускладнена віддаленістю його місцезнаходження від місцезнаходження боржника. Також зазначена територіальна віддаленість призведе до збільшення витрат в процедурі банкрутства (витрати на відрядження, добові, проживання у готелях, витрати на паливно-мастильні матеріали, тощо).

Крім того, у боржника відсутні майнові активи (нерухоме майно, транспортні засоби та ін.), за рахунок яких можлива оплата послуг арбітражного керуючого ОСОБА_4 та відшкодування його додаткових витрат.

Таким чином, призначення ліквідатором арбітражного керуючого ОСОБА_4 є недоцільним, оскільки це призведе до щомісячних витрат у розмірі не менше 2 (двох) мінімальних заробітних плат та унеможливить навіть мінімальне погашення вимог кредиторів у справі, що суперечить основним завданням застосування процедури банкрутства до підприємства та грубо порушує права кредиторів.

При цьому, господарським судом враховано, що арбітражний керуючий ОСОБА_4 не надав до суду витребувані ухвалою від 30.06.2016 р. відомості, з урахуванням п.п. 6.1., 6.4., 6.5., 6.7. Розділу VI Наказу Міністерства юстиції від 15.03.2013р. № 447/5 Про затвердження Правил організації діловодства та архіву арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), щодо організаційних та технічних можливостей виконувати обовязки ліквідатора та інші обставини, які свідчать про здатність арбітражного керуючого належним чином виконувати передбачені Законом обовязки.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про необхідність визнання боржника банкрутом, відповідно до положень ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором боржника голови ліквідаційної комісії ОСОБА_2 є правомірними, обґрунтованими та такими, що відповідають обставинам справи та нормам законодавства.

Щодо посилання публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на те, що господарський суд вийшов за межі своїх повноважень зменшивши строк ліквідаційної процедури до 6-ти місяців, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідаційна процедура вводиться строком на дванадцять місяців без можливості його продовження.

З урахуванням обставин конкретної справи та з метою забезпечення ефективної роботи ліквідатора банкрута ліквідаційна процедура може бути введена на строк, менший ніж 12 місяців (п.28 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 р. №01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності і боржника або визнання його банкрутом").

Таким чином, місцевим господарським судом встановлено строк ліквідаційної процедури в межах наданих йому повноважень.

При цьому, якщо строку, на який відкрито ліквідаційну процедуру не буде достатньо для вчинення ліквідатором дій, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суду не позбавлений можливості продовжити строк ліквідаційної процедури боржника, в межах строку, встановленого ст.37 Закону.

Враховуючи викладене, доводи публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції та не визнаються судом такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної постанови.

Керуючись п.1 ч.1 ст.80, ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне провадження за скаргою Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2016 р. у справі №904/5315/16 припинити.

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2016 р. у справі №904/5315/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді І.М.Науменко

ОСОБА_6