РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2016Справа №910/14047/16
За позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

До Всеукраїнської благодійної організація "Український фонд культури"

Про стягнення 123 796,96 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Предтавники:

від позивача: Мазурок Я.В. (дов.№155/2/03-63 від 06.01.2016)

від відповідача: Гай А.І. (посв. №434/09)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 05.10.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01.08.2016 Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою №155/1/03-4599 від 26.07.2016 до Всеукраїнської благодійної організація "Український фонд культури" (надалі - відповідач) про стягнення 123 796,96 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Всеукраїнська благодійна організація "Український фонд культури" в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору належним чином не виконало взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість з оплати наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2016 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/14047/16, розгляд справи призначено на 29.08.2016.

В судових засіданнях 29.09.2016 та 21.09.2016 оголошувались перерви до 21.09.2016 та 5.10.2016.

20.09.2016 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом і подальший розгляд справи відбуватиметься з урахуванням положень вказаної заяви.

В судове засідання, призначене на 05.10.2016, представники сторін з'явились та надали пояснення по справі..

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2006 між Позивачем та Відповідачем було укладено договір №1370 про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, предметом цього Договору є надання послуг на теплопостачання та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої енергії у гарячій воді та експлуатаційних витрат; обслуговування та утримання внутрішньо будинкових інженерних систем централізованого опалення (ЦО), постачання холодної води та водовідведення (ХВП) та їх абонентських уводів в нежитловому приміщенні (будинку) за адресою: вул. Липська, 16-А.

Під час розгляд справи станом на 20.09.2016 відповідач сплатив позивачеві основну суму боргу, 3 % річних та інфляційні втрати, таким чином позивач просить стягнути з відповідача пеню та судовій збір.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивачем не дотримано умов п. 3 договору Сторін, яким передбачено інші, крім судових форм вирішення спорів при виникненні несплат ( п. 3.1.1, 3.1.4, 3.1.5, 3.1.6), - жодних з неї позивач не скористався.

Окрім того, Позивач стверджує, що згідно з розрахунками кожному субабоненту щомісячно направляються платіжні вимоги-доручення для сплати за теплову енергію та технічне обслуговування - копій таких документів Позивач як докази суду не надав.

Позивач порушив норми ст. 7 Порядок і строки розгляду претензії» Господарського процесуального кодексу України, зокрема вимогу: При розгляді претензії підприємства та організації в разі необхідності повинні звірити розрахунки, провести судову експертизу або вчинити інші дії для забезпечення досудового врегулювання спору.

Поквапливе звернення Позивача до суду без спроби досудового врегулювання, як це має місце у даному випадку, суперечить нормам ділового партнерства і практиці вирішення непорозумінь між багатолітніми партнерами.

Одержавши Ухвалу Господарського суду міста Києва про порушення провадження по справі № 910/14047/16, тобто вперше дізнавшись про наявність боргу від суду, а не від Позивача, Відповідач на день написання цього заперечення уже погасив Позивачеві дві третини заборгованості на суму 129656 гривень 18 копійок, а на день прийняття рішення заборгованість була погашена в повному обсязі.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст.193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а у відповідності до ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Так, у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Як вбачається із розрахунку позовних вимог, позивачем нараховано 16 824,82 грн. - пені.

Матеріалами справи підтверджено той факт, що відповідач порушив свої зобов'язання за Договором, відтак повинен понести відповідальність у виді сплати штрафу.

Водночас, слід зазначити, що згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, п.3 ч.1 ст.83 ГПК України за рішенням суду розмір пені може бути зменшений у виняткових випадках, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.42 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/211 від 07.04.2008 якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків. При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов'язання боржником.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 16.09.2011 у справі №5005/4542/2011.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що розмір санкцій становить надмірно велику суму, те, що відповідачем виконано зобов'язання за Договором із незначним простроченням, нарахована сума пені надмірно велика і стягнення з відповідача у повному обсязі може негативно позначитися на його подальшій господарській діяльності, призвести до банкрутства, використовуючи своє право, надане ст. 233 ГК України та відповідно до п.3 ч.1. ст. 83 ГПК України, суд вважає за доцільне зменшити розмір пені до 1 грн. .

Судові витрати відповідно до статті 49 ГПК України покладаються судом на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Витрати по оплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Всеукраїнської благодійної організації "Український фонд культури" (01021, м. Київ, вул. Липська, буд. 16-А; Код: 00034884) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ-001, вул. Володимирська, 51-А; Код: 03366500) пеню в розмірі 1 грн. 00 коп. судовий збір в розмірі 1 856 грн. 95 коп.

3. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 11.10.2016

Суддя М.О. Лиськов