ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р.Справа № 923/299/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: В.В. Лашина

Суддів: Т.А. Величко

ОСОБА_1

при секретарі Р.О. Кияшко

Представники сторін в судове засідання не з'явилися.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті"

на рішення господарського суду Херсонської області

від 07.06.2016.

по справі №923/299/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Євросервіс"

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Євросервіс» (у наступному за текстом ТОВ ВКП «Євросервіс») звернулося до господарського суду Херсонської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі ТОВ «Порше Мобіліті») про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 16 грудня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1926, про стягнення з ТОВ ВКП «Євросервіс» на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованості за кредитним договором № 50012918 від 25.06.2015 р. за рахунок коштів від реалізації предмета застави - автомобіля марки Volkswagen, модель Touareg, 2014 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1.

Свої вимоги позивач обґрунтував порушенням вимог ст.ст. 7, 131, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 24, 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», положення п. 3.1, 3.2 ОСОБА_3 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р., так як напис вчинено щодо рухомого майна - предмета застави, яке зареєстроване та фактично знаходиться в м. Херсоні, тобто, поза територіальними межами нотаріального округу (м. Київ), в якому нотаріус здійснює нотаріальну діяльність; 2) напис вчинено на підставі неналежних документів; 3) в порушення приписів статті 61 Конституції України в розрахунок включено подвійне стягнення штрафних санкцій; 4) в порушення приписів ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» стягувачем не надіслано повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання та реєстрації відповідних відомостей в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також через те, що згідно графіку погашення кредиту погашення кредиту має здійснюватися з 15.08.2015 р., а відповідач нарахував штрафні санкції з 25.06.2015 р.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 07 червня 2016 року (суддя Соловйов К.В.) позовні вимоги задоволені. Визнаний таким, що не підлягає виконанню зазначений виконавчий напис, вчинений 16.12.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1926. З ТОВ «Порше Мобіліті» на користь позивача стягнуто 1378 грн. судового збору.

Не погоджуючись з цим рішенням, ТОВ «Порше Мобіліті» в апеляційній скарзі просить його скасувати та постановити нове, яким у задоволені позову відмовити, посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, а також на порушення норм матеріального права, оскільки вимогу про дострокове повернення кредиту було отримано позивачем 04.11.2015 р., а тому у відповідності до умов договору позивач повинен був повернути заборгованість по кредиту в строк до 10 листопада 2015 року. Скаржник зазначає, що ним було подано усі необхідні документи, визначені законодавством, для вчинення виконавчого напису. При цьому, ТОВ «Порше Мобіліті» вказує, що Закон України «Про нотаріат» не повязує наявність безспірної заборгованості з наявністю спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом і пені. Тобто, скаржник вважає, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не зобовязаний перевіряти розмір заборгованості, а лише встановлює її наявність відповідно до наданих документів.

В відзиві на апеляційну скаргу ТОВ ВКП «Євросервіс» просить залишити апеляційну скаргу ТОВ "Порше Мобіліті" без задовлення, вважаючи її необгрунтованою, а оскаржуване судове рішення без змін.

Усі сторони були належним чином повідомлялися про час, дату і місце судового розгляду, однак своїми процесуальними правами не скористалися, своїх представників у судові засідання апеляційної інстанції не направили.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та

перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Частиною першою статті 174 Господарського кодексу передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 627 Цивільного кодексу України унормовано, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Водночас, статтею 1049 названого Кодексу встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

За визначеннями статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно до ст. 610 названого Кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

ОСОБА_3 статті 217 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарську - правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Окрім цього, статтею 589 ЦК України визначені правові наслідки невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, зокрема, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 590 названого Кодексу звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Водночас, статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати, зокрема, такий позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинення виконавчих написів врегульовано главою 14 Закону України «Про нотаріат», згідно зі ст.ст. 87, 88 якого для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Статтею 89 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 червня 2015 року між ТОВ ВКП «Євросервіс» та ТОВ «Порше Мобіліті» укладений кредитний договір № 50012918, з додатками до цього договору: «Графік погашення кредиту» та «Загальні умови кредитування», за якими ТОВ «Порше Мобіліті» надало ТОВ ВКП «Євросервіс» кредит в сумі 1 054 032,07 грн. та додатковий кредит в сумі 376 440,05 грн. строком на 60 місяців та сплатою 24,90 % річних за користування кредитними коштами із цільовим призначенням: «на придбання Автомобіля марки VW, модель Тouareg, кузов № НОМЕР_2, об'єм двигуна 2967 куб.см, рік випуску 2014» та «оплата страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору», а ТОВ ВКП «Євросервіс», у свою чергу, зобов'язалося повернути у повному обсязі кредитні кошти згідно Графіку погашення кредиту, а також, сплатити передбачену даним договором плату за користування цими коштами.

Згідно із п. 3.2, 3.2.1 Умов кредитного договору ТОВ «Порше Мобіліті» має право визнати термін повернення кредиту та додаткового кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання кредитного договору у випадку порушення позивачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше один календарний місяць.

Пунктом 3.3 Умов кредитування ТОВ ВПК «Євросервіс» зобов'язаний повернути відповідачеві у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення позивачем розраховується відповідачем та вказується в повідомленні) протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу.

У відповідності до п. 5.1 Умов позивач зобов'язався забезпечити повернення кредиту та додаткового кредиту, сплату плати за користування кредитом та додатковим кредитом у повному обсязі на умовах кредитного договору.

Згідно з п. 8.1 Умов у разі порушення позивачем терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та /або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, ТОВ ВПК «Євросервіс» зобовязано сплатити ТОВ «Порше Мобіліті» пеню у розмірі 10 % річних від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. Сплата пені не звільняє позивача від сплати процентів за фактичний строк користування кредитом та/або додатковим кредитом.

Пунктом 8.2 Умов передбачено, що у разі порушення позивачем терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, що визначений у п. 3.3 Умов, за винятком порушення позивачем терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту, відповідно до Графіка погашення кредиту, позивач сплачує штраф у розмірі 20 % від суми кредиту.

Положеннями пункту 8.3 Умов визначено, що ТОВ «Порше Мобіліті» направляє ТОВ ВПК «Євросервіс» перший лист щодо сплати штрафу у розмірі 250 грн. за кожний випадок порушення позивачем зобов'язань за п. 5.1-5.4 Умов. Якщо позивач у розумний строк після направлення першого листа продовжує порушувати вказані положення, відповідач направляє позивачеві другий лист. У такому випадку штраф за порушення позивачем умов п. 5.1-5.4 складатиме 300 грн. Якщо позивач у розумний строк після направлення другого листа продовжує порушувати вказані положення, відповідач має право направити третій лист. У такому випадку штраф за порушення позивачем умов п. 5.1-5.4 складатиме 350 грн.

Згідно з п. 9.4. Умов повідомлення та вимоги, які передбачено цими Умовами, повинні надсилатися у письмовій формі рекомендованим поштовим відправленням на адрес у сторони, що вказана у кредитному договорі (або іншу адресу, про яку сторона повідомить у письмовій формі); відправлене таким чином повідомлення вважатиметься отриманим стороною на 3-й (третій) робочий день з дня відправлення.

У забезпечення зобов'язань ТОВ ВПК «Євросервіс» за вказаним кредитним договором, 20 липня 2015 року між сторонами укладений договір застави № 50012918 транспортного засобу, а саме: автомобілю Volkswagen Тouareg, кузов №WVGZZZ7PZED034118, об'єм двигуна 2967 куб.см, рік випуску 2014, колір - білий, державний номер НОМЕР_1, за умовами якого позивач відповідає перед відповідачем заставленим майном за належне виконання позивачем кредитних зобов'язань. Договір застави посвідчений нотаріально за № 909.

30 жовтня 2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до ТОВ ВПК «Євросервіс» з вимогою щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, яка складається з 1 026 454,77 грн. несплаченого кредиту, 106 838,98 грн. несплачених чергових платежів, 1811,51 грн. штрафних санкцій згідно із п. 8.3 договору. При цьому, відповідачем було вказано, що у разі неповернення кредитної заборгованості, позивачу буде нараховано штраф згідно до ст. 8 Умов кредитування в розмірі 20 % від суми кредиту 210 806,41 грн. Зазначене повідомлення було належним чином відправлене та отримане ТОВ ВПК «Євросервіс» 04 листопада 2015 року /а.с. 99-104/.

У зв'язку з неналежним виконанням позивачем умов кредитного договору відповідач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису на вказаному договорі застави транспортного засобу.

16 грудня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинений виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 1926, за яким запропоновано звернути стягнення на рухоме майно, належне ТОВ ВПК «Євросервіс», яке передане в заставу на підставі договору застави транспортного засобу № 50012918 від 20.07.2015 р., і за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, запропоновано задовольнити наявні станом на 16.10.2015 р. вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі 1 335 911,67 грн., з яких 96 838,98 грн. несплачених чергових платежів, 1811,51 грн. штрафних санкцій, 1 026 454,77 грн. сума кредиту до повернення, 210 806,41 грн. штрафу (в розмірі 20 % від суми кредиту).

При цьому, для вчинення виконавчого напису ТОВ «Порше Мобіліті» надало нотаріусу кредитний договір, договір застави, зведену облікову виписку з рахунку клієнта станом на 16.10.2015 р. та станом на 16.12.2015 р., рахунки-фактури про погашення кредиту

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що частину з стягнутої за оспорюваним виконавчим написом заборгованості стягнуто за відсутності доказів встановлення факту прострочення певних зобов'язань: щодо зобов'язання з дострокового повернення 1 026 454,77 грн. суми кредиту; частина з стягнутої за виконавчим написом заборгованості має спірний характер, а саме, 1811,51 грн. стягнутих, як штраф, згідно до п. 8.3 Умов, оскільки, фактично, такий штраф у вказаному розмірі відповідачем до позивача не застосований, а також з того, що застосування до позивача трьох штрафів у загальному розмірі 900 грн. (які є складовою 1811,51 грн. штрафних санкцій) здійснено в порушення закону. При цьому, господарським судом було надано оцінку як вимогам позивача, так й запереченням відповідача, із визнанням певних доводів позивача безпідставними та зазначенням про це у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Аналізуючи матеріали справи, судова колегія вважає, що судом першої інстанції цілком вірно встановлені обставини справи, ним дана правильна юридична оцінка із застосуванням до спірних правовідносин належних норм матеріального права й з дотриманням норм процесуального права.

Посилання ТОВ «Порше Мобіліті» на подання ним усіх необхідних документів для вчинення оспорюваного виконавчого напису від 16.12.2015 р., судова колегія вважає неспроможними.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р., нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

Пунктом 1 Переліку документів від 29.06.1999 р. № 1172 встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Отже, виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Зазначеною нормою не визначений конкретний перелік документів, які підтверджують безспірність вимог, а тому нотаріус у кожному конкретному випадку перевіряє документи, надані стягувачем.

При цьому, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Аналогічна правова позиція відображена у постановах Вищого господарського суду України від 18 травня 2016 року у справі № 910/27264/15, від 25 травня 2016 року у справі № 917/1460/15, від 15 червня 2016 року у справі № 910/29733/15, від 12 липня 2016 року у справі № 918/1339/15.

ОСОБА_3 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012 р. передбачений алгоритм дій нотаріуса при вчиненні виконавчого напису, зокрема, у пунктах: 3. Умови вчинення виконавчого напису; 4. Зміст виконавчого напису; 5. Викладення виконавчого напису; 6. Обрахування розміру суми стягнення; 7. Дослідження доказів при вчиненні виконавчого напису, тощо.

Аналізуючи наведені вище норми чинного законодавства слід дійти висновку, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться у Переліку документів № 1172 від 29.06.1999 р., чи подані всі передбачені зазначеним Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов'язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.

Наведене вище спростовує твердження скаржника про те, що нотаріус не повинен перевіряти розмір заборгованості.

Судова колегія зазначає, що для вчинення виконавчого напису ТОВ «Порше Мобіліті», окрім договорів, були надані зведені облікові виписки з рахунка клієнта та рахунки-фактури, що складені в односторонньому порядку. На даних виписках відсутнє волевиявлення ТОВ ВПК «Євросервіс», за яким останнє визнає заборгованість та нараховані штрафні санкції.

З даних виписок не вбачається достовірність розрахунків між сторонами, на що повинен був звернути увагу нотаріус при вчиненні виконавчого напису, не посвідчені вони банківської установою та не підтверджені саме банком, який здійснює обслуговування рахунку ТОВ «Порше Мобіліті» та на який ТОВ ВПК «Євросервіс» повинно здійснювати передбачені умовами кредитного договору платежі.

Таким чином, ТОВ «Порше Мобіліті» не було доведено належними документами нотаріусу наявність заборгованості взагалі.

Також помилковими вважає судова колегія й посилання ТОВ «Порше Мобіліті» на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справах від 06.02.2013 р. у справі № 6-30987св12, в якій викладена правова позиція, що законодавство не повязує наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника з наявністю спору щодо розміру зобовязань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом і пені.

Зазначена позиція не є обовязковою для господарських судів, та, окрім цього, не відповідає висновкам Верховного Суду України, викладеними у постанові від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15, про те, що наявність спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника.

За таких обставин, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення господарського суду Херсонської області відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» залишити без задоволення, а рішення господарського суду Херсонської області від 07.06.2016 р. по справі № 923/299/16 - без змін.

Головуючий суддя В.В. Лашин

Суддя О.Л. Воронюк

Суддя Т.А. Величко