ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" жовтня 2016 р. № 918/1070/16

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого - судді Торчинюка В.Г., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юлія"

до відповідачів: ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

про стягнення страхового відшкодування в сумі 134 662 грн. 69 коп.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Юлія" звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення страхового відшкодування в сумі 134 662 грн. 69 коп.

Вказана позовна заява не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), а тому підлягає поверненню з посиланням на статтю 63 ГПК України з огляду на таке.

Статтею 56 ГПК України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобовязані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

При розгляді позовної заяви та доданих до неї документів судом встановлено, що позивачем не надано належних доказів надсилання відповідачам копій доданих до позовної заяви документів.

Так зокрема, до позовної заяви ТОВ "Юлія" в якості доказу направлення відповідачу, копії позовної заяви та доданих до неї документів, додано фіскальний чек від 14 вересня 2016 року № 0986 та опис вкладення до цінного листа, з яких вбачається про відправлення відповідачу копії позовної заяви з додатками про стягнення страхового відшкодування на 23 аркушах (жодних уточнень, яких саме додатків не зазначено).

Позовні матеріали не містять доказів які б свідчили про направлення відповідачу у справі додатків до позовної заяви згідно з зазначеним переліком, а наданий опис вкладення у цінний лист не дає можливості встановити, що саме ті додатки, які надані ТОВ "Юлія" з поданою до суду позовною заявою від 07 жовтня 2016 року були надіслані для відповідача.

За таких обставин, поданий опис вкладення до цінного листа не може бути визнаний судом як належний доказ надіслання доданих до позовної заяви документів для відповідача, як того вимагає стаття 56 та пункт 2 частини 1 статті 57 ГПК України.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позивачем не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Окрім того, пунктом 3 частини 1 статті 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору в встановленому порядку та розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платники, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

За приписами статті 3 цього Закону судовий збір справляється, серед іншого, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" передбачено, що з 1 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі дорівнює 1 378 грн.

Отже за подання позову майнового характеру позивач мав сплатити судовий збір в розмірі 1,5 процента від суми позову, що становить 2 019 грн. 94 коп.

Разом з тим, ТОВ "Юлія", як доказ сплати судового збору за розгляд позовної заяви, додало платіжне доручення від 14 липня 2016 року № 262 року про перерахування грошових коштів в сумі 1 930 грн. 25 коп., тоді як, відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір", мало сплатити судовий збір в сумі 2 019 грн. 94 коп.

Суд зазначає, що надане платіжне доручення від 14 липня 2016 року № 262 не є належним та допустимими доказом сплати судового збору в повному обсязі, як то передбачає чинне законодавство України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Разом з тим суд звертає увагу, що в силу вимог частини 3 статті 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущенного порушення.

З огляду на зазначене, керуючись пунктами 4, 6 частини 1 статті 63 та статтею 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юлія" та додані до неї документи повернути без розгляду.

Суддя Торчинюк В.Г.