ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р. Справа № 914/465/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Бонк Т.Б.

суддів Бойко С.М.

Якімець Г.Г.

при секретарі судового засідання : Борщ І.О.

за участю представників:

від прокуратури - Макогон Ю.І. (посвідчення № 020325 від 06.09.2013 року)

від позивача - Дидак І.Г. (голова сільської ради)

від відповідача (скаржник) - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ромас" від 06.05.2015 року

на рішення господарського суду Львівської області від 17.03.2015р. (суддя Бортник О.Ю.)

у справі № 914/465/15

за позовною заявою Прокурора Сокальського району Львівської області в інтересах держави в особі Острівської сільської ради, с. Острів, Львівська область,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ромас", смт.Жвирка, Львівська область,

про стягнення 26 905,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 17.03.2015р. у справі № 914/465/15 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Ромас" на користь Острівської сільської ради 26 811,12 грн. набутих без достатньої правової підстави. Стягнуто з ТОВ "Ромас" в доход державного бюджету 1827грн. судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що з висновку № 7539 судової будівельно-технічної експертизи за матеріалами кримінального провадження, складеного 24 жовтня 2014 року, та Довідки від 22.01.2015 про участь у перевірці Жовківської об'єднаної Державної фінансової інспекції вбачається, що обсяги фактично виконаних робіт по капітальному ремонту дороги по вул. Миру в с. Борятин Сокальського району Львівської області не відповідають обсягам робіт, які зазначено у проектно-кошторисній документації та актах приймання будівельних робіт. В зв'язку з наведеним завищення вартості виконаних робіт у акті становить 26 811,12 грн. У матеріалах справи відсутні та відповідачем суду не подані докази, того, що таке завищення вартості робіт сталось не з вини відповідача у справі. Враховуючи, що позивачем оплачено 58536,53 грн. вартості виконаних за актом робіт, в якості авансу, а правова підстава, на якій була перерахована передоплата в сумі 26811,12 грн. з огляду на вищевикладене згодом відпала, то вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

В апеляційній скарзі відповідач просить дане рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Мотивує свої вимоги тим, що висновок № 7539 судової будівельно - технічної експертизи є сумнівними та суперечливими, містить протиріччя, зокрема, сам спосіб дослідження шляхом буріння шурфів на пікетах не дає можливості всесторонньо встановити відповідні об'єми виконаних робіт; станом на момент проведення експертизи відповідачем було лише частково виконані роботи; з моменту проведення робіт пройшло більше 1,5 року тощо.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача (скаржника) в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про місце та час розгляду справи.

Апеляційний господарський суд, враховуючи законодавчо встановлені процесуальні строки розгляду апеляційної скарги, те, що явка представників сторін не визнавалася обов'язковою, що участь представників сторін в судовому засіданні є правом, а не обов'язком, сторони мають право обрати іншого представника в разі неможливості участі уповноваженого представника, та відсутність інших процесуальних перешкод для розгляду справи в даному судовому засіданні, вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та у відзиві, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, а рішення господарського суду першої інстанції - скасувати з наступних підстав.

Судами встановлено, що між Острівською сільською радою та ТОВ «Ромас» 06.09.2013 р. укладено договір підряду № 31 (далі - договір) на виконання відповідачем з власних матеріалів робіт по капітальному ремонту вул. Миру в с.Борятин Сокальського району Львівської області.

У матеріалах справи відсутні докази визнання такого договору недійсним.

Згідно п.1.1. договору замовник доручає в межах договірної ціни та зведеного кошторисного рахунку виконати роботи по капітальному ремонту по вул. Миру в с.Борятин Сокальського району Львівської області, а підрядник бере на себе зобов'язання з власних матеріалів виконання відповідного обсягу ремонтних робіт. Замовник зобов'язується провести оплату виконаних підряднику робіт на умовах даного договору.

Згідно п.п. 2.1, 2.2. договору загальна вартість робіт по даному договору визначається на підставі кошторисної документації і становить 204 933, 6 грн. з ПДВ. Загальні вартість робіт може уточнюватися у зв'язку зі зміною ціни на матеріали, енергоресурси, паливо, механізми, заробітну плату, а також з виникненням додаткових видів робіт за взаємною згодою сторін.

Згідно п.4.3, п. 4.4. договору кінцевий розрахунок за виконані роботи по об'єкту проводиться підрядником не пізніше 10-ти днів після повного завершення робіт, оформлення всіх відповідних актів та форм. Замовник зобов'язаний перерахувати підряднику аванс в сумі 30% від кошторисної вартості робіт для придбання матеріалів, інвентаря, необхідного обладнання тощо до початку виконання робіт.

Згідно п. 8.4 договору договір діє до 31 грудня 2013 року, а в частині зобов'язань сторін - до повного виконання їх за договором.

26.12.2013р. сторонами підписано акт приймання виконаних на підставі Договору № 31 від 06.09.2013 р. будівельних робіт за грудень 2013р. Відповідно до цього акта відповідачем виконано для позивача роботи з капітального ремонту дороги вул. Миру в селі Борятин, у тому числі й з улаштування основ із щебеню, на суму 58 536,53 грн.

Матеріалами справи підтверджено перерахунок позивачем відповідачу 58 536,53 грн. (а.с. 105,106) в якості авансу на підставі п. 4.4. договору для придбання матеріалів, інвентаря тощо.

Також з'ясовано, що у ході досудового розслідування за фактом внесення неправдивих відомостей до актів виконаних робіт під час проведення капітального ремонту вул. Миру на підставі висновку № 7539 від 24.10.2014р. судової будівельно-технічної експертизи за матеріалами кримінального провадження за ознаками ч.1 ст. 366 КК України встановлено, що обсяги фактично виконаних робіт не відповідають обсягам, зазначеним у проектно-кошторисній документації та актах приймання будівельних робіт форми № КБ-2в. Зокрема, сумарна витрата щебеню фракції 10-20 мм та 40-70 мм по акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 р. на 108,4561м. куб. більша, ніж встановлено при обстеженні; планування площ механізованим способом в актах приймання виконаних будівельних робіт на 115м2 більше, ніж встановлено при обстеженні; улаштування одношарових основ товщиною 15 см із щебеню фракції 40-70 мм на 115м2 більше, ніж встановлено при обстеженні; на кожен 1 см зміни товщини виключати виключено на 1923 м2, ніж встановлено при дослідженні.

Також, у матеріалах справи наявна копія Довідки про участь у перевірці від 22.01.2015 року, виданої спеціалістом з фінансових питань Жовківської об'єднаної державної фінансової інспекції, з якої вбачається, що перевірку проведено на підставі документів, наданих слідчим СВ Сокальського РВ ГУМВСУ у Львівській області, для з'ясування фінансових питань щодо дотримання законності при проведенні ТОВ «Ромас» капітального ремонту дороги по вул. Миру в с.Борятин Сокальського району. Перевіркою встановлено, що беручи до уваги Висновок судової будівельно-технічної експертизи № 7539 від 24.10.2014 року, на підстав проведеного арифметичного перерахунку завищення вартості виконаних робіт становить 26 811,12 грн., а враховуючи, що вищевказані роботи оплачені замовником робіт, то загалом Острівській сільській раді завдано матеріальну шкоду на загальну суму 26 905,12 грн.

Предметом позову позивачем обрано стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок неналежного виконання умов договору підряду в сумі 26 811,12 грн. (згідно заяви про зменшення позовних вимог).

Підставою позову позивач прокуратура в особі Острівської сільської ради вважає завищення вартості виконаних робіт, встановленого перевіркою спеціаліста державної фінансової інспекції, а враховуючи те, що вказані роботи були оплачені замовником робіт (Острівською сільською радою), то відповідно, Острівській сільській раді було завдано матеріальну шкоду на суму завищення вартості робіт.

При подачі позову позивач керується п.7.3. договору, згідно якого, у випадку неналежного виконання підрядником свого зобов'язання, останній відшкодовує замовнику заподіяні збитки, та ст. 611 ЦК України, де збитки передбачені як наслідки порушення зобов'язання.

Отже, як встановлено, між сторонами виникли відносини на підставі договору підряду по капітальному ремонту вулиці Миру в с.Борятин Сокальського району.

Згідно з нормами ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Матеріалами справи встановлено, що 26.12.2013р. сторонами підписано акт приймання виконаних на підставі Договору № 31 від 06.09.2013р. будівельних робіт за грудень 2013р. Відповідно до цього акта відповідачем виконано для позивача робіт з капітального ремонту дороги вул. Миру в селі Борятин, у тому числі й з улаштування основ із щебеню, на суму 58 536,53 грн.

Згідно ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно п.п. 3.1, 3.2 договору підрядник був зобов'язаний виконати всі роботи в об'ємі та терміни, передбачені договором і змінами до нього і здати роботи замовнику протягом дев'яноста календарних днів; виконувати роботу в повному обсязі; з письмового дозволу замовника виконувати додаткові роботи, передбачені даним договором.

Згідно ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Згідно ст. 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Як вбачається з матеріалів справи, договір не передбачає додатків до нього у формі кошторису. В матеріалах справи наявна копія зведеного кошторисного розрахунку вартості капітального ремонту вулиці Миру у с.Борятин Сокальського району від 11 липня 2013 року (а.с.84-93) на суму 226 тис. грн., такий складений до укладення договору у справі. Сторонами у договорі погоджено загальну вартість робіт у розмірі 204 933,6 грн.

Умови оплати вартості робіт передбачені п. 4.3 договору та п.4.4. договору, якими врегульовано порядок здійснення кінцевого розрахунку за виконані роботи та порядок перерахунку авансу в сумі 30 % від кошторисної вартості робіт для придбання матеріалів.

Згідно ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

У матеріалах справи наявна копія платіжного доручення № 273 від 12 вересня 2013 року (а.с.105) про перерахунок коштів Острівською сільською радою на користь ТОВ «Ромас» в сумі 61 480,08 грн. (призначення платежу - «суб. з Д/Б 2013р ав. на пр. мат. для кап. рем. дор. вул. Миру в с. Бор., дог № 31 від 06.09.2013 року»).

Як встановлено з матеріалів справи (ас.106) сума в розмірі 2 942,55 грн. була повернута на рахунок Острівської сільської ради, а відтак, відповідачу було перераховано 58 537,53 грн. в якості авансу на придбання будівельних матеріалів. Оплата авансу передбачена п.4.4. договору саме до початку виконаних робіт.

Згідно ст. 843 ЦК України ціна роботи у договорі підряду включає як відшкодування витрат підрядника, так і плату за виконану ним роботу.

Відтак, апеляційний суд зазначає що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження оплати позивачем відповідачу коштів саме за виконані роботи після їх виконання за зазначеним актом здачі - приймання виконаних робіт, в той час як вищевказана оплата відбулася до початку виконання робіт та до підписання акту здачі - прийняття робіт для придбання підрядником будівельних матеріалів.

Разом з тим, позивачем не доведено непридбання відповідачем матеріалів саме на спірну суму.

Згідно ст. 839 ЦК України підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб

Згідно ст. 849 ЦК України Замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Згідно ст. 852 ЦК України Якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

Згідно ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові.

Згідно ст. 858 ЦК України Якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника:

1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк;

2) пропорційного зменшення ціни роботи;

3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Підрядник, який надав матеріал для виконання роботи, відповідає за його якість відповідно до положень про відповідальність продавця за товари неналежної якості.

У даному випадку, позивачем у грудні 2013 року було прийнято роботи від відповідача за актом приймання -виконаних робіт без зауважень на суму 58536,53 грн.

Крім того, позивачем не доведено, що за спірним актом приймання -передачі виконаних робіт відбулася остаточна здача всіх робіт по капітальному ремонту вулиці Миру в с.Борятин, оскільки загальна вартість ремонтних робіт була передбачена на суму 204 933,6 грн., а договір в частині зобов'язань сторін діє до повного їх виконання. Крім того, договором не конкретизовано показник довжини вулиці Миру в с.Борятин.

Як вбачається з висновку експерта, при проведенні огляду було встановлено, що на об'єкті дослідження проведені роботи лише влаштування щебеневої основи.

Згідно до статті 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Судом встановлено, що договір підписано без зауважень, цей договір виконувався обома сторонами відповідно до погоджених ними умов. З матеріалів справи не вбачається, що договір в частині визначення ціни було визнано в установленому порядку недійсним повністю або частково з підстав її завищення, чи до нього внесені відповідні зміни.

З матеріалів справи не вбачається, що вказаний договір в частині визначення ціни був визнаний в установленому законом порядку недійсним у звязку із завищенням ціни чи до нього були внесені відповідні зміни. Крім цього, позивачем не вчинялось і будь - яких дій щодо коригування суми оплати за участю підрядника в установленому порядку.

Відповідно до ч.3 ст.653 Цивільного кодексу України, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання сторін змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору або з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Частиною 4 ст.653 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на висновки перевірки фінансовою інспекцією, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

Позов обґрунтовано завищенням вартості робіт у актах приймання -передачі та кошторисних документах порівняно із фактично виконаними роботами, що встановлено висновком експертизи у кримінальному провадженні за ч.1 ст. 366 КК України за фактом внесення неправдивих відомостей до актів виконаних робіт під час проведення капітального ремонту по вул. Миру в с.Борятин Сокальського району. Перевіркою спеціаліста фінансової інспекції оцінено вартість завданої матеріальної шкоди Сокальській міській раді таким завищенням вартості робіт.

Згідно ст. 101 Кримінального процесуального кодексу висновок експерта не є обов'язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Згідно ст. 35 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Апеляційний суд зазначає, що вказаним висновком експертизи встановлено лише факт наявності невідповідності обсягу фактично виконаних робіт порівняно з документально зазначеними сторонами обсягами робіт, проте не встановлено грошову вартість такого завищення робіт, що має значення для вирішення даного спору.

У матеріалах справи відсутній вирок чи інший кінцевий документ кримінального провадження на підтвердження того, чи дійсно мало місце внесення неправдивих відомостей в акт виконаних робіт, чи судом у кримінальній справі не було спростовано висновків зазначеного висновку експертизи, і якою саме особою було вчинено таке протиправне діяння.

Крім того, з долученого висновку експерта не вбачається встановлення показників довжини та ширини дороги, відомостей щодо виконання ремонтних робіт по довжині всієї дороги чи її частини.

А тому апеляційний суд оцінює висновок експертизи у кримінальному проваджені у сукупності з іншими доказами.

Судом апеляційної інстанції призначалася судова будівельно-технічна експертиза у даній справі, проте проведення такої не було оплачене відповідачем.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст.ст. 224, 225 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства (ст. 225 ЦК України).

В силу ст.ст. 610, 611, 614, 1166, 1192 ЦК України, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди (збитків); наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою винної особи та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. При цьому, саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою, в свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, правоохоронним органами відкрито кримінальне провадження за фактом внесення неправдивих відомостей до актів приймання - передачі за ч.1 ст. 366 КК України (службове підроблення). Зазначене свідчить про те, що правоохоронними органами встановлюється особа, винна у даному кримінальному правопорушенні.

Враховуючи зазначене, позивачем не доведено, що саме відповідач заподіяв йому матеріальні збитки Острівській сільській раді, оскільки як договір підряду, так і акт виконаних робіт підписаний від імені представників обох сторін. Враховуючи наведене, матеріалами справи не підтверджено причинового зв'язку між діями саме відповідача та завданням шкоди позивачу.

Згідно ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Відтак, апеляційний господарський суд вважає, що позовна вимога про стягнення матеріальної шкоди, враховуючи обставини даної справи, є необґрунтованою, а відтак, у позові про стягнення матеріальної шкоди слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Вирішуючи спір у справі, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з п. 3.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв'язку з цим господарський суд першої інстанції, з'ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції при прийнятті рішення керувався нормами ст. 1212 ЦК України при прийнятті оскаржуваного рішення.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Вказані положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Вказані положення застосовуються також, зокрема до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. З аналізу норм статей 177 та 190 ЦК України вбачається, що гроші є речами і вважаються майном.

Стаття 1212 ЦК України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте з допомогою інших спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 вересня 2014 р. у справі N 6-122цс14).

Правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов'язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо вимоги повернути замовнику попередньо сплачені кошти у зв'язку з неналежним виконанням підрядником умов договору (постанова Верховного Суду України від 14 жовтня 2014 р. у справі N 3-129гс14).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов'язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня. (Постанова Верховного Суду України від 23.03.2016, № 6-2978цс15).

Відтак, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що у даному випадку відносини між сторонами виникли на підставі договору підряду; передача грошових коштів та підписання акту приймання виконаних робіт відбулися на підставі договору підряду в момент його чинності, а тому відсутні підстави для застосування ст. 1212 ЦК України за даних обставин.

Слід зазначити, оскільки сторонами у справі було укладено договір надання послуг, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як оплату належно виконаних за Договором робіт, то такі кошти набуто за наявності правової підстави - Договору, і вони не можуть вважатися ні збитками, ані безпідставно набутим майном. (Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом України у постанові від 22.01.2013 № 5006/18/13/2012).

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, а рішення господарського суду першої інстанції - скасувати з прийняттям у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

При скасуванні рішення суду проводиться новий розподіл судових витрат на підставі ст.49 ГПК України, а тому з визначеного прокурором позивача - Острівської сільської ради в доход Державного бюджету слід стягнути 1827,0 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції. Апеляційний суд вважає за доцільне судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за скаржником.

Керуючись, ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ромас" від 06.05.2015 року - задоволити.

Рішення господарського суду Львівської області від 17.03.2015р. у справі № 914/465/15 - скасувати. Прийняти нове рішення.

У позові прокурора Сокальського району Львівської області в інтересах держави в особі Острівської сільської ради, с. Острів, Львівська область, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ромас", смт. Жвирка, Львівська область, про стягнення 26 811,12 грн. - відмовити.

Стягнути з Острівської сільської ради (80051, Львівська область, Сокальський район, с. Острів, ) в доход Державного бюджету України - 1827,0грн. судового збору.

Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Справу направити в місцевий господарський суд.

Повний тест постанови виготовлено 10.10.2016 року

Головуючий - суддя Т.Б. Бонк

Судді С.М. Бойко

Г.Г. Якімець