УХВАЛА

10.10.2016Справа № 5011-34/6378-2012
За заявою відповідачів про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2012 у справі №5011-34/6348-2012

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Багатопрофільне підприємство «Солідарність»; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Диво-Світ»; 3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Солтрейд»

про стягнення 194 572 627,87 грн., та 75 985,08 шв. франків.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Мусієнко Г.І. (представник за довіреністю);

від відповідача-1 (заявника) - Кутько Г.С., Бартків В. (представники за довіреностями);

від відповідачів -2 та 3 (заявників) - не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва надійшла указана заява, яка була визнана судом такою, що відповідає вимогам ст. 121 ГПК України та прийнята до розгляду.

У судове засідання відповідачі 2 та 3 представників не направили.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву, заслухавши пояснення представників сторін, які приймали участь у судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини та об'єктивно оцінивши надані сторонами докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви по суті, суд встановив наступне.

На підставі ст. 121 ГПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Як убачається з наведеного обґрунтування поданої заяви, боржники мають намір та бажання виконати рішення суду в добровільному порядку, але неспроможні відразу виконати в повному обсязі.

Так, 25.02.2013 на виконання судового рішення у справі №5011-34/6378-2012 Господарським судом міста Києва було видано наказ від 25.02.2013, з виконання якого 25.03.2013 відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ м. Києва була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 37160509.

У межах вказаного виконавчого провадження 21.05.2013 ДВС було винесено постанову про стягнення з солідарних боржників виконавчого збору на загальну суму 19453575,44 грн. та 7198,90 шв. франків, а постановами від 21.05.2013 та від 27.05.2013 ДВС було накладено арешт на кошти на рахунках боржників в межах суми стягнення 213989329,81 грн. та 79187 франків 88 сантимів.

При цьому, ДВС у листі №13-0-34-2353/5-356/14 було відмовлено Боржнику-1 у наданні можливості використовувати кошти, на які накладено арешт, навіть для виплати заробітної плати працівникам, сплати податків та зборів не підлягає задоволенню.

Пізніше, 09.04.2014 ДВС було накладено арешт на конкретне майно, що належить Боржникам, а 17.04.2014 накладено арешт на все майно, що належить Боржнику-1.

За результатами проведеної у межах виконавчого провадження оцінки суб'єктом оціночної діяльності було складено Звіт про оцінку будівлі, на яку накладено арешт постановою від 09.04.2014, та вартість майна склала 122100100 грн. без ПДВ.

На клопотання солідарних боржників про продаж у першу чергу рухомого майна, що наявне у власності Боржників, державний виконавець відмовив, направивши їм вимогу від 08.09.2015.

Призначені державним виконавцем перші та другі торги не відбулися через відсутність покупців, у зв'язку з чим майно було оцінено за актами від 23.10.2015 та від 01.12.2015.

Проведення третіх торгів було зупинено через сплив шестимісячного строку чинності звіту про оцінку майна, у зв'язку з чим ДВС було призначено нового суб'єкта оціночної діяльності, яки за результатами проведеної оцінки визначив вартість майна станом на 02.08.2016 у розмірі 96299000 грн. без ПДВ.

Докази призначення наступних торгів у матеріалах справи на час розгляду скарги відсутні.

Тобто, з одного боку обраний стягувачем та державним виконавцем спосіб виконання рішення суду фактично не забезпечив його ефективного та повного виконання протягом тривалого строку (на протязі майже трьох років), і так само майнові права стягувача повністю не відновлені.

З іншого боку суд дослідив пояснення та надані в їх обґрунтування Боржниками документи та дійшов висновку, про наявність об'єктивних обставин, які ускладнюють та роблять неможливим на даний час саме повне виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2012 у даній справі № 5011-34/6378-2012.

Із наданих Боржниками та не спростованих Стягувачем пояснень вбачається, що об'єкт стягнення за наказом є забезпеченням за кредитним договором між Стягувачем та Боржником-2, тому відповідно кошти від продажу об'єкта насамперед будуть спрямовані на забезпечення стягнення за іншим судовим рішенням та в межах іншого виконавчого провадження, і ще сума коштів у розмірі 10% суми стягнення буде спрямована на сплату виконавчого збору.

Тому спрямування коштів від продажу об'єкта на виконання судового рішення у даній справі № 5011-34/6378-2012 можливе лише у разі, якщо ціна продажу буде більшою ніж сума стягнення.

Окрім того має місце особливість статуту об'єкту - документально цей об'єкт незавершеного будівництва не існує, оскільки у бухгалтерському обліку у жодного з боржників як об'єкт нерухомості відсутній, тому що державна реєстрація його, як об'єкту незавершеного будівництва, не здійснювалась, а підприємства володіють майновими правами. Фізичний стан готовності об'єкта на початок 2013 року згідно з Актом перевірки склав по готовності будівництва - 90%, по іншим роботам - 20%.

З пояснень Боржників слідує, що вони мають намір залучити інвестиційні кошти для налагодження діяльності та погашення заборгованостей та активно займаються цим питанням, проте інвестиційна привабливість України наразі низька, що підтверджується оприлюдненим 21.06.2016 рейтингом інвестиційної привабливості країн BDO International Business Compass 2016, розроблений німецьким офісом міжнародної мережі аудиторських і консалтингових компаній BDO в співпраці з Гамбургським інститутом світової економіки. У 2016 році Україна впала на 41 позицію порівняно з попереднім періодом і зайняла 130 місце.

Додатково до цього стан ринку нерухомості, також пов'язаний з інвестиційною привабливістю України в цілому, не дозволяє на сьогодні реалізувати належне Боржникам майно за вартістю, яка надасть можливість виконати рішення суду у повному обсязі, що підтверджується як вищеописаними судом намаганнями державного виконавця продати майно, так і тим, що останнім часом збанкрутіла велика кількість банківських установ, а їх майно виставлено на продаж, і це майно забиває активність ринку кількістю пропозицій, однак також вкрай погано продається.

Просідання ринку нерухомості підтверджується тим, що згідно повторно проведеної оцінки майна, його ціна станом на серпень 2016 року впала на 25801100 по відношенню до стартової ціни, за якою проводилися прилюдні торги у жовтні 2015 року.

З огляду на наведені обставини на ринку має місце швидкий продаж майна з суттєвою втратою вартості майна, що не спрямоване на забезпечення інтересів стягувача, щодо виконання на його користь рішення те тільки у розумні строки, а рішення виконується і так вже три роки, а й у повному обсязі.

При цьому суд встановив, що майна та коштів солідарних Боржників у разі примусового продажу, на сьогодні буде недостатньо для виконання рішення суду, що підтверджується залученими до справи: переліком наявного у солідарних боржників майна, відомостями про відсутність коштів на рахунках та прогнозним розрахунком отримання коштів від примусового продажу зазначеного майна на прилюдних торгах.

Отже, у випадку виконання рішення на даний час та з наявного майна Боржників будуть порушені майнові інтереси стягувача на виконання на його користь рішення у повному обсязі.

При цьому, сама можливість задоволення майнових вимог стягувача виконанням рішення погіршується ще й тим, що має місце скрутне матеріальне становище Боржників, яке може призвести до банкрутства, а отже і до появи нових кредиторів та до затягування внаслідок банкрутства розрахунку з усіма кредиторами, а отже і з Позивачем.

Досліджуючи майновий стан боржників судом встановлено, що Боржник-1 має безспірну вимогу кредитора у розмірі 194535754,37 грн. та 71988,98 франків, підтверджену рішенням Господарського суду міста Києва від 08.08.2012 у даній справі №5011-34/638-2012, та безспірну вимогу кредитора у розмірі 44384864,60 грн. та 4478,59 дол. США у якості солідарного боржника за рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2012 у справі №5011-18/5927-2012.

Боржник-2 має безспірну вимогу кредитора у розмірі 44384864,60 грн. та 4478,59 дол. США, підтверджену рішенням суду Господарського суду міста Києва від 16.10.2012 у справі № 5011-18/5927-2012 та безспірну вимогу кредитора у розмірі 194535754,37 грн. та 71988,98 франків у якості солідарного боржника підтверджену рішенням Господарського суду міста Києва від 08.08.2012 у справі № 5011-34/6378-2012.

Боржники-3 маж безспірну вимогу кредитора у розмірі 194535754,37 грн. та 71988,98 франків у якості солідарного боржника підтверджену рішенням Господарського суду міста Києва від 08.08.2012 у справі № 5011-34/6378-2012.

Одночасно, господарська діяльність солідарних Боржників зупинена ще в 2013 році та Боржники не мають грошових коштів на рахунках, що підтверджується копіями балансів БП «Солідарність» ТОВ за 2014-2016 роки, ТОВ «Солтрейд» за 2014-2016 роки та ТОВ «КОМПАНІЯ «ДИВОСТВІТ» за 2013 -2016 роки, і банківською випискою по рахунках ТОВ «КОМПАНІЯ «ДИВОСТВІТ».

За приписами ч. 3 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати (більше 435 000,00 грн.), які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Описані вище судом безспірні вимоги мали бути задоволені ще протягом квітня 2013 року, тому за приписами вказаної норми Закону є обставини, які можуть бути розглянуті як підстави для порушення судом провадження у справі про банкрутство кожного з солідарних боржників. І також описаний вище прогнозний розрахунок отримання коштів від примусового продажу майна Боржників на прилюдних торгах свідчить, що за рахунок реалізації майна вимоги кредиторів не можуть бути задоволені.

Стаття 121 ГПК України вказує, що за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, суд, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Тобто, ГПК України не містить вичерпного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, як і не містить переліку виняткових випадків відстрочки або розстрочки виконання рішення.

За судовою практикою до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для розстрочки його виконання, належать, між іншим, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника (рішення Конституційного Суду України від 26.06.13 № 5-рп/2013).

Тому висновок про винятковість випадку та його обгрунтованість робиться судом у кожному конкретному випадку, та, згідно із ст. 43 ГПК України є оцінкою судом доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обґрунтованому розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Проаналізувавши наведені вище обставини виконання рішення суду та господарської діяльності боржників, суд зазначає, що по суті скрутне матеріальне становище Боржників, блокування та зупинення їх господарської діяльності внаслідок виконання рішення суду, а також загроза банкрутства Боржників з огляду на фінансові показники їх діяльності виключають їх з процесу виконання рішення суду, оскільки не дають змоги залучити інвестицій та не дозволяють відновити господарську діяльність, яка могла би приносити прибуток та дозволити виконати рішення суду.

Технічний та юридичний стан об'єкту - незавершеного будівництва ТОЦ «Петрівка», а також той факт, що він є забезпеченням за іншим кредитним договором, не дозволяють розраховувати на те, що його продаж надасть суттєвих надходжень коштів для задоволення вимог стягувача у даному спорі.

Низька інвестиційна привабливість України та стан ринку нерухомості не дають можливості спрогнозувати продаж майна Боржників за ціною, яка б могла задовольнити вимоги стягувача та забезпечити виконання рішення суду. І при цьому вартості майна солідарних Боржників у разі примусового продажу на прилюдних торгах об'єкту буде недостатньо для виконання рішення суду.

Судом враховано, що жодна з перелічених обставин сама по собі не є «винятковою», оскільки пов'язана з особливостями господарської діяльності боржників, проте вказані обставини у сукупності впливають на можливість виконання рішення суду у повному обсязі, а саме - роблять фактично неможливим повне виконання рішення суду, тому сукупність цих усіх обставин разом утворює винятковий випадок у розумінні ст. 121 ГК України (описаний процес виконання рішення та господарська діяльність боржників у сукупності).

Судом проаналізовано наведений Боржниками аналіз джерел погашення заборгованості, обґрунтування строку та графіку розстрочки, та суд визнав їх обґрунтованими та такими, що спроможні забезпечити виконання рішення суду у повному обсязі та протягом строку, який є розумним та обґрунтованим з огляду на необхідність значної суми для погашення заборгованості та на час, необхідний для акумулювання цієї суми.

Так, на балансі (та за балансом) Боржників обліковується рухоме майно, що може бути реалізоване для часткового виконання рішення суду. Майно хоча і амортизоване, проте має ринкову вартість. Боржником-3 укладено попередній договір купівлі-продажу частини рухомого майна, але основний договір купівлі-продажу рухомого майна не може бути укладений через наявність арешту, накладеного державним виконавцем.

Кошти від указаного договору купівлі-продажу рухомого майна сплановані для спрямування на погашення заборгованості, у випадку її розстрочення за наданим Боржниками графіком у період до 01.09.2020.

07.10.2015 Боржник-1 передав наявне в нього право користування (майнове право) та свій обов'язок щодо видатків зі збереження та експлуатації будівлі центру сімейного дозвілля «Дивосвіт» підприємству «Ок'ІТ» ТОВ на строк до 06.10.2020, у свою чергу «Ок'ІТ» ТОВ створює на базі зазначеного майна бізнесцентр класу «Б», а Боржник-1 отримає змогу отримувати дохід з жовтня 2020 року, а до цього часу не буде мати витрат, необхідних для збереження та перепрофілювання діяльності зазначеної будівлі.

З наведених Боржниками відкритих джерел («Огляд ринку офісної нерухомості Київа. Перше півріччя 2016р», Української торгової гільдії) орендна ставка за 1 м.кв. офісу класу «Б» складає 6-18 дол.США, у той же час у районі Оболонь м. Києва відсутні бізнес центри взагалі, що дає Боржникам підстави вважати цілком можливим заповнення бізнес центру на протязі року, тому прогнозоване генерування будівлею коштів станом на 01.10.2020, з урахуванням стабілізації економіки та зростанням ставок оренди, складе 1807000 грн., тоді як вартість самої офісної будівлі з діючими договорами оренди приміщень буде значно вище ніж оціночна вартість об'єкта у рамках виконавчого провадження (96299000 грн.).

Також боржники прогнозують отримання доходів від будівлі «Торгівельно-офісного центру «Петрівка», щодо якого Боржник-1 знайшов інвестора, який погодився за власні кошти добудувати об'єкт, та з яким попередній договір укладено 01.07.2016. Сторони погодили можливість укладення основного договору у разі отримання Боржником-1 розстрочки виконання судового рішення.

Сторони погодили, що інвестор за власний кошт закінчує будівництво та вводить в експлуатацію об'єкт, тобто Боржник-1 на це витрат не несе, та натомість, враховуючи що сума вкладених інвестицій буде зарахована в рахунок плати за користування майном, то у період користування майном з 01.01.2018 по 31.12.2024 плата за користування майном розмірі 200 гривень за 1 кв.м є фіксованою.

Отже, інвестиції у будівництво та введення в експлуатацію будівлі, які будуть зараховані у якості плати за користування майном з 01.01.2018 по 31.07.2020, дадуть змогу Боржнику-1 та Боржнику-2 отримати функціонуючу офісну будівлю класу «Б» з діючими договорами оренди приміщень та починаючи з 01.08.2020 по 31.12.2024 Боржник-1 буде щорічно отримувати 19152000 гривень, а починаючи з 2025 року 42620544 грн., які зможе направляти на погашення існуючої заборгованості перед Стягувачем.

При цьому судом враховано, що дохід від продажу об'єкту у межах виконавчого провадження за оцінкою складе 96299000 грн., що не покриє присуджену до стягнення суму, тоді як запланована передача в оренду загальна площа будівель ЦСД «Дивосвіт» та ТОЦ «Петрівка» складає 15500 м.кв., а мінімальна ринкова вартість комерційної площі у торгівельно-офісних центрах Києва згідно з наявною у відкритому доступі інформації перевищує 25000 грн. 1 м.кв., а за умов відновлення економічної ситуації у країні до 2020 року буде значно вище і очікується у розмірі 40000 - 50000 гривень за 1 м.кв., що дозволить отримати достатній прибуток щоб погасити заборгованість.

Враховуючи вищенаведені документально підтверджені доводи Боржників, які суд дослідив та визнав обґрунтованими, а також дослідивши графік розстрочення заборгованості, наданий Боржниками, суд дійшов висновку про обгрунтованість поданої ними заяви про розстрочення платежів згідно графіку, але при цьому на переконання суду, та враховуючи заплановані економічні показники боржників, достатнім є розстрочення до червня 2025 року включно, тому вимоги заяви задовольняються частково. Платіж у іноземній валюті (у франках) суд вважає за доцільне зазначити при розстрочці виконання рішення так, як він був присуджений до стягнення - у валюті (франках), та віднести до сплати у складі у останнього платежу.

При цьому, відхиляючи заперечення Позивача (стягувача), суд зазначає, що метою надання даної розстрочки є як забезпечення виконання рішення суду протягом об'єктивно розумного строку та в повному обсязі, що повністю забезпечить майнові права Позивача, який, у випадку наявності інфляційних процесів та знецінення коштів не позбавлений права та можливості заявити вимоги про стягнення втрат від інфляції. І також судом враховано, що виконання рішення суду без надання розстрочки виконання рішення майнових прав Позивача (стягувача) не забезпечить, оскільки не призведе до повного виконання рішення та стягнення присуджених рішенням коштів.

Враховуючи все вищенаведене та керуючись ст.ст. 86, 121 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Багатопрофільне підприємство «Солідарність», Товариства з обмеженою відповідальністю «Диво-Світ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Солтрейд» про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2012 у справі №5011-34/6348-2012 задовольнити частково та розстрочити виконання рішення наступними частинами:

- з листопада 2016 року по серпень 2020 року включно - по 20000 грн. щомісячно;

- у вересні 2020 року - 1616000 грн.;

- з жовтня 2020 року по травень 2025 року включно - 3403000 грн.;

- у червні 2025 року - 71988 франків 98 сантимів (по курсу НБУ на дату рішення 595569,94 грн.) та 1496120,85 грн.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя Р.Б. Сташків