РІШЕННЯ

10 жовтня 2016 року Справа № 415/3073/16-ц

Провадження № 30/913/986/16

За позовом Публічного акціонерного товариства КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ "ПРИВАТБАНК", м. Дніпро

до відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Лисичанськ Луганської області

про стягнення 45771 грн. 79 коп.

Господарський суд Луганської області у складі судді Голенко І.П.

Секретар судового засідання-помічник судді Гуленко К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув.

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про стягнення за генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 22.09.2015 в сумі 45771 грн. 79 коп., що складається з основної заборгованості у сумі 28650 грн. 87 коп., 2937 грн. 52 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 9670 грн. 99 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, 4512 грн. 41 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом за договором б/н від 25.06.2013.

Позов мотивований фактом невиконання відповідачем умов генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 22.09.2015 та договору банківського обслуговування б/н від 25.06.2013 в частині оплати у встановлені строки кредиту, процентів та комісії.

Ухвалою суду від 09.09.2016 було порушено провадження у справі відповідно до приписів господарського судочинства з огляду на те, що з матеріалів справи вбачається, що відповідачем у справі є саме фізична особа - підприємець ОСОБА_1.

Сторони правом на участь своїх представників у судовому засіданні не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у справі рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 64-66).

Явка учасників процесу в судове засідання не визнавалася обов'язковою.

При цьому, сторони не заявили клопотання про відкладення розгляду справи з наведенням відповідного обґрунтування необхідності такого відкладення та доданням доказів поважності неприбуття у дане судове засідання.

Пунктом 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 2.1 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (зі змінами) передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідач не надав до матеріалів справи відзиву на позовну заяву та інші витребувані судом документи, що не є перешкодою для розгляду справи за наявними в ній матеріалами згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, суд розглядає справу за наявними матеріалами, враховуючи наступне: сторони належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду цієї справи; будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи від позивача та відповідача не надходило; явка сторін не була визначена судом обов'язковою; нез'явлення відповідача у засідання не перешкоджає вирішенню цього спору.

Дослідивши обставини справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

25.06.2013 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідачем у справі) було подано позивачу у справі заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а. с. 15).

У цій заяві зазначено, що підписавши її, відповідач згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по Розрахунковим карткам, розташованим на сайті банку, тарифами банку, які разом з цією заявою та картками зі зразками підписів і відбитком печатки складають Договір банківського обслуговування.

Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, що діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011, керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила).

Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам.

Підписавши заяву, Банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку.

Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 25.06.2013 разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку, складають Договір банківського обслуговування б/н від 25.06.2013.

Відповідно до Договору банківського обслуговування б/н від 25.06.2013 відповідачу було відкрито поточний рахунок № 1267.

У заяві відповідача про відкриття поточного рахунку від 25.06.2013 є застереження, в якому зазначено, що в разі відсутності або недостачі коштів на рахунку клієнта (в разі перевищення суми платежу над залишком власних коштів) банк може встановити клієнту на рахунок кредитний ліміт.

Банк за наявністю вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, про розмір якого банк повідомляє клієнта на свій розсуд або у письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір процентної ставки за використання кредитного ліміту регламентується Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, розташованих у сіті Інтернет на сайті Банку, які разом з цією анкетою (заявою) складають Договір банківського обслуговування.

Так, умови надання, використання та обслуговування кредитного ліміту, а також будь-які операції з ним, визначені в розділі 3.2.1 Умов та Правил.

Пункт 3.2.1.1.1 Умов та Правил визначає, що кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - кредит) надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів Клієнту, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку та Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування ліміту Клієнту, що здійснюється шляхом проведення його платежів зверх залишку коштів на поточному рахунку Клієнта, за наявністю вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування. При цьому виникає дебетове сальдо.

Відповідно до п. 3.2.1.4.1. Умов та Правил за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта Клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційна відсоткова ставка).

За період використання кредиту з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дати з наступного 20-го до 25 числа місяця, розмір відсоткової ставки становить 0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п. 3.2.1.4.1.1. Умов та Правил).

При не обнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, Клієнт сплачує Банку за користування кредитом проценти у розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню (п. 3.2.1.4.1.2. Умов та Правил).

При порушенні Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми остатку непогашеної заборгованості (п. 3.2.1.4.1.3. Умов та Правил).

Згідно з п. 3.2.1.4.4 Умов та Правил Клієнт сплачує Банку винагороду за використання ліміту 1-го числа місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, який існував на кінець банківського дня за попередній місяць. Клієнт доручає банку здійснити списання винагороди зі своїх рахунків.

Між сторонами у справі 22.09.2015 з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань за кредитними договорами, в тому числі від 25.06.2013 б/н було підписано генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н.

Згідно із п. 1.1 угоди сторони погодили за договором від 25.06.2013 б/н зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: проценти на 0,0 грн., комісію на 0,0 грн., пеню на 5316 грн. 78 коп. та штраф на 3929 грн. 97 коп., а заборгованість з 22.09.2015 за ним складає 21995 грн. 90 коп. Датою остаточного погашення заборгованості встановлено 30.09.2017.

Відповідно до п. 1.5 угоди у разі порушення позичальником будь-якого з зобов'язань більше ніж на 1 день строком повернення кредиту є другий день з моменту такого порушення.

Пунктом 2.1 угоди передбачено, що банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 30050 грн. 67 коп. на строк 24 місяці з 22.09.2015 по 30.09.2017 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 30050 грн. 67 коп. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплату процентів в розмірі 1,5% в місяць на суму заборгованості, що є несплаченою по кредиту. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 01 по 25 числа кожного місяця позичальника надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1503 грн. 74 коп. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості за кредитом, процентів та інших витрат у відповідності до Умов та правил.

Банк виконував свої зобов'язання за генеральною угодою шляхом надання кредитних коштів, що підтверджується наданою суду випискою з банківського рахунку.

В порушення умов договору відповідачем не виконувалися взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту, сплати відсотків та комісії у встановлені договором строки.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням укладеної генеральної угоди б/н від 22.09.2015 станом на 30.05.2016 відповідач має заборгованість у сумі 45771 грн. 79 коп., яка складається з заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками, пені, заборгованості з комісії за користуванням кредитом.

Заборгованість за тілом кредиту складає 28650 грн. 87 коп. за період з 30.11.2015 по 30.05.2016 та заборгованість за відсотками складає 2937 грн. 52 коп. за період з 30.11.2015 по 30.05.2016.

У відповідача утворилась заборгованість саме з комісії за користування кредитом у розмірі 4512 грн. 41 коп. Дана заборгованість виникла за період з 30.11.2015 по 30.05.2015.

В пункті 2.2 угоди встановлено, що у разі порушення позичальником строків погашення заборгованості позичальник сплачує банку штраф в розмірі 9670 грн. 99 коп., який був заявлений до стягнення не як штраф, а як пеня. Хоча зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається про нарахування позивачем саме штрафу в сумі 9670 грн. 99 коп. на підставі вказаного вище пункту.

Отже, позивачем у прохальній частині позову помилково зазначено про стягнення пені замість штрафу.

Так, станом на 30.05.2016 штраф складає 9670 грн. 99 коп.

Таким чином, позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом про стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 28650 грн. 87 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 2937 грн. 52 коп., штрафу в сумі 9670 грн. 99 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 4512 грн. 41 коп.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існують кредитні відносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

У відповідності до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною /сторонами/.

Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам.

Підписавши заяву, Банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, тобто уклали відповідний договір, який містить умови щодо надання кредиту.

Відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж Кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто - неналежне виконання.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Грошовим є зобов'язання, за яким боржник зобов'язується сплатити кредитору певну суму грошових коштів.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, а саме: виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Згідно зі ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено факт порушення відповідачем зобов'язань за генеральною угодою від 22.09.2015 в рамках договору банківського обслуговування б/н від 25.06.2013, а саме: відповідач не виконав зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та комісії в терміни, передбачені вищезазначеним договором.

Матеріалами справи підтверджено, що за останнім утворилась прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 28650 грн. 87 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 2937 грн. 52 коп., заборгованість з комісії за користування кредитом у розмірі 4512 грн. 41 коп.

Щодо заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача 9670 грн. 99 коп. штрафу, суд зазначає наступне.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Оскільки відповідач допустив прострочення зобов'язань за договором, йому нараховано та заявлено до стягнення штраф в сумі 9670 грн. 99 коп.

Згідно із ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст.546 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 2 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції встановлено заборону нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території цих населених пунктів.

Банки та інші фінансові установи зобов'язані скасувати зазначеним у статті 2 Закону особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

За приписами ст. 1 наведеного Закону періодом проведення антитерористичної операції визначено час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про введення в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Вказаним Законом, який є спеціальним, дія якого поширюється лише на визначене коло суб'єктів, визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Листом від 27.10.2014 № 18-112/64138 Національний банк України нагадав всім банкам про необхідність суворого і безумовного дотримання вимог Закону України „Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та повідомив, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у десятиденний строк з дня опублікування Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р затверджено Перелік населених пунктів населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено м. Лисичанськ Луганської області.

Крім того, Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 відповідно до ст. ст. 107, 112 Конституції України введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Відповідно до ст. ст. 10, 11 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" антитерористична операція проводиться лише за наявності реальної загрози життю і безпеці громадян, інтересам суспільства або держави у разі, якщо усунення цієї загрози іншими способами є неможливим. Рішення щодо проведення антитерористичної операції приймається залежно від ступеня суспільної небезпеки терористичного акту керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України за письмовим дозволом Голови Служби безпеки України або керівником координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України за письмовим дозволом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим з Головою Служби безпеки України. Про рішення щодо проведення антитерористичної операції негайно інформується Президент України.

Згідно з ч. ч. 1, 7 ст. 4 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" координацію діяльності суб'єктів, які залучаються до боротьби з тероризмом, здійснює Антитерористичний центр при Службі безпеки України.

Статтею 1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" встановлено, що районом проведення антитерористичної операції є визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Відповідно до рішення РНБО України від 13.04.2014, уведеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014, Антитерористичним центром при Службі Безпеки України видано наказ від 07.10.2014 №33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", згідно якого визначено районом проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07.04.2014.

Отже, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014 визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, з урахуванням визначеної компетентним органом території проведення антитерористичної операції та терміну її проведення, норми даного закону щодо введення мораторію на нарахування штрафу підлягають застосуванню до цих правовідносин.

Тому, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу слід відмовити у зв'язку з необґрунтованістю.

Станом на день розгляду справи сторонами не надано доказів погашення заявлених до стягнення сум.

Відповідач ніяким чином не заперечив проти заявлених позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 28650 грн. 87 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 2937 грн. 52 коп., заборгованість з комісії за користування кредитом у розмірі 4512 грн. 41 коп. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Згідно зі статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1086 грн. 85 коп.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 45771 грн. 79 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, код 14360570, заборгованість за кредитом у розмірі 28650 грн. 87 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 2937 грн. 52 коп., заборгованість з комісії за користування кредитом у розмірі 4512 грн. 41 коп., судовий збір у розмірі 1086 грн. 85 коп., видати позивачу наказ після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано - 11.10.2016.

Суддя І.П. Голенко

Надр. 3 прим.

1- до справи

2 - позивачу за адресою м. Дніпро, а/с 1800,

3 - відповідачу за адресою м. Лисичанськ Луганської області, кв. Молодіжний, б. 3, кв. 120, рекомендованим листом з повідомленням