ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.10.16р. Справа № 904/6491/16
За позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДНІПРОТЕХСЕРВІС", м. Дніпро

до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Дзержинського", м. Камя`нське

про стягнення 415 807,29 грн.

Суддя: Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність від 16.03.16;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність № 13 від 29.01.16.

СУТЬ СПОРУ:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДНІПРОТЕХСЕРВІС" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Дзержинського" про стягнення заборгованості у розмірі 415 807,29 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням умов договору поставки №14-1727-02 від 09.10.14.

Ухвалою суду від 09.08.16 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 21.09.16.

У судовому засіданні 21.09.16 оголошено перерву до 05.10.16. Клопотанням від 04.10.16 позивач зменшив суму позову до 408 131,39 грн.

Представник позивача у судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, надав пояснення по справі, відповів на поставленні питання.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, проти позову заперечує. Просить суд розстрочити виконання рішення на чотири місяця.

Справа розглядається за наявними матеріалами, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України).

В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 05.10.16 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Між Позивачем (продавець) і Відповідачем (покупець), укладений договір поставки №14-1727-02 від 09.10.14 (договір) та додаткові угоди до нього №№1,3,4,5,7 Згідно предмету цього Договору, продавець зобовязується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію, іменовану надалі товар. Згідно п. 1.2 договору, кількість, номенклатура,ціна,умов оплати та термін поставки товару визначені в специфікаціях, що додаються до договору і складають його невідємну частину. Умовами додаткової угоди № 5, сума договору з моменту підписання сторонами додаткової угоди №5 становить 2 167 896,00 грн., разом з ПДВ. Відповідно до п.9.4 договору, термін дії договору - з моменту його підписання сторонами до 31.12.15, а в частині гарантійних зобовязань щодо обладнання - до моменту їх спливу.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач виконав умови договору і поставив Відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними, податковими та товарно-транспортними накладними, рахунками та довіреностями до них (а.с.23-39), а саме:

- видатковою накладною №РН-0000031 від 22.10.15 на 234996,00, ТТН №31 від 22.10.2015 р., рах-ф. № СФ-0000038 від 23.07.15 (предоплата) на 787716,00 грн. та рахунком №59 від 22.10.15 (по факту поставки) на 234996,00 грн., податковою накладною № 4 від 22.10.15 на 117498,00 та податковою накладною № 8 від 28.07.15 на 393858,00 грн.

- видатковою накладною №РН-0000030 від 21.10.15 на 276360,00, ТТН №30 від 21.10.2015 р., рах-ф. № СФ-0000038 від 23.07.15 (предоплата) на 787716,00 грн. та рахунком №58 від 21.10.15 (по факту поставки) на 276300,00 грн., податковою накладною № 3 від 21.10.15 на 138180,00 грн.

- видатковою накладною №РН-0000029 від 20.10.15 на 276360,00, ТТН №29 від 20.10.2015 р., рах-ф. № СФ-0000038 від 23.07.15 (предоплата) на 787716,00 грн. та рахунком №55 від 20.10.15(по факту поставки) на 276300,00 грн., та податковою накладною № 2 від 20.10.15 на 138180,00.

- видатковою накладною №РН-0000028 від 19.10.15 на 66000,00, ТТН №28 від 19.10.2015 р., рах-ф. № СФ-0000045 від 12.08.15 (предоплата) на 66000,00 грн. та рахунком №54 від 19.10.15 (по факту поставки) на 66000,00 грн.,податковою накладною № 5 від 19.08.15 на 33000,00 та податковою накладною №1 від 19.10.15 на 33000,00 грн. Всього на суму 426 858,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до умов п.п.3.1.,3.2,3.3.,3.4.,3.5. Договору №14-1727-02 від 09.10.14 та п.4.2. додаткових угод №4 та №5 відповідач зобов'язаний здійснити другу оплату 50% від вартості поставленого Товару протягом 20-ті днів після поставки Товару на підставі виставлених рахунків по факту поставки.

Однак, відповідач порушив умови договору і не розрахувався повністю за отриманий товар з позивачем. Отриманий товар частково сплатив в сумі 53000,00 грн.

Внаслідок цього, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на день розгляду справи складає 373 858,00 грн.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення суми основного богу в розмірі 373 858,00 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку із простроченням виконання грошового зобов'язання, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних згідно наступного розрахунку:

за видатковою накладною №РН- 0000028 від 19.10.15 за період з 08.11.15 по 21.06.16;

за видатковою накладною №РН- 0000029 від 20.10.15 за період з 09.11.15 по 23.06.16; з 24.06.16 по 31.07.16;

за видатковою накладною №РН- 0000030 від 21.10.15 за період з 10.11.15 по 31.07.16;

за видатковою накладною №РН- 0000031 від 22.10.15 за період з 11.11.15 по 31.07.16;

Всього в сумі 9 088,75 грн.

Розрахунок 3% річних наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, однак містить арифметичні помилки. За розрахунком суду 3% річних складають:

за видатковою накладною №РН- 0000028 від 19.10.15 за період з 08.11.15 по 21.06.16;

за видатковою накладною №РН- 0000029 від 20.10.15 за період з 09.11.15 по 23.06.16; з 24.06.16 по 31.07.16

за видатковою накладною №РН- 0000030 від 21.10.15 за період з 10.11.15 по 31.07.16;

за видатковою накладною №РН- 0000031 від 22.10.15 за період з 11.11.15 по 31.07.16;

Всього в сумі 8 817,73 грн.

Крім того, у зв'язку із порушенням умов договору, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 25 184,64 грн. за період прострочення:

за видатковою накладною №РН- 0000028 від 19.10.15 за період з 08.11.15 по 31.12.15 та з 01.01.16 по 31.05.16;

за видатковою накладною №РН- 0000029 від 20.10.15 за період з 09.11.15 по 31.12.15 та з 01.01.16 по 31.05.16;

за видатковою накладною №РН- 0000030 від 21.10.15 за період з 10.11.15 по 31.12.15 та з 01.01.16 по 31.05.16;

за видатковою накладною №РН- 0000031 від 22.10.15 за період з 11.11.15 по 31.12.15 та з 01.01.16 по 31.05.16;

Розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем, не відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, неправильно враховує періоди нарахувань, містить арифметичні помилки. Зокрема, позивачем невірно заявлено період застосування індексу інфляції в днях. Так, згідно ч. 2 п. 3.2 Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" N 14 від 17.12.2013, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць

За розрахунком суду інфляційні втрати складають:

1945,38 грн. від суми 33000,00 грн., за видатковою накладною №РН- 0000028 від 19.10.15 за період грудень 2015- травень 2016;

8 145,82 грн. від суми 138 180,00 грн. за видатковою накладною №РН- 0000029 від 20.10.15 за період грудень 2015- травень 2016;

8 145,82 грн. від суми 138 180,00 грн. за видатковою накладною №РН- 0000030 від 21.10.15 за період грудень 2015- травень 2016;

6 926,60 грн. від суми 117 498,00 грн. за видатковою накладною №РН- 0000031 від 22.10.15 за період грудень 2015- травень 2016.

Всього в сумі 25 163,62 грн.

Тому, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню частково в сумі 25 163,62 грн.

Клопотання відповідача про розстрочення рішення суду на чотири місяці слід відхилити, оскільки відповідач не надав обґрунтованих доказів та не зазначив конкретних виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

Клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій слід відхилити, оскільки розмір таких нарахувань відносно незначним, а також відповідач не надав обґрунтованих доказів та не зазначив конкретних виняткових обставин, які доводять, що його випадок є винятковим.

Відповідно до ч.3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" встановлено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, передбачених ст. 49 ГПК України. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони.

В п.6.5. вказаної постанови зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Так, договором про надання юридичної допомоги №46 від 29.07.16 передбачено п.4.1, що юридична допомога надається шляхом внесення гонорару в сумі 30 370,00 грн. Суду надано платіжне доручення у підтвердження оплати № 968 від 17.08.16 суми 30 370,00 грн. Розмір заявлених позивачем витрат на оплату послуг адвоката, не відповідає принципам співрозмірності і розумної, усталеній практиці розміру таких витрат, та договірним відносинам сторін.

Відповідно до усталеної практики, яка склалася в країні та в регіоні, вартість оплати відповідних послуг адвокатів складає приблизно 5 % від розміру позовних вимог задоволених судом. За таких обставин, на думку суду, розмір витрат на оплату послуг адвоката є співрозмірним в сумі 18 000,00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно з абзацом другим пункту 2.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню (пункт 1 частини першої статті 7 Закону).

Згідно ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (редакція станом на час подання позовної заяви), за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Позивачем в позові до стягнення заявлено(з урахуванням зменшення) 408 131,39 грн. Судовий збір з такої ціни позову складає 6127,98 грн. Разом з тим, позивачем сплачено 8088,22 грн. судового збору. Тому, позивачу слід повернути з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір у сумі 1960,24 грн., перерахований ним відповідно до квитанції № 134963376(#134963376) від 03.08.16.

Відповідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на Відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 193, 275 Господарського Кодексу України, ст. ст. 525, 526, 530, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Дзержинського" (51925, Дніпропетровська область, м. Камя`нське, вул. Кірова,18-б, код 05393043) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДНІПРОТЕХСЕРВІС" (49044, АДРЕСА_1, код 30852576) суму основного боргу в розмірі 373 858,00 грн., 3% річних в розмірі 8 817,73 грн., інфляційні втрати в розмірі 25 163,62 грн. та судовий збір у сумі 6 117,59 грн.

Повернути ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДНІПРОТЕХ-СЕРВІС" (49044, АДРЕСА_1, код 30852576) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 1960,24 грн., як надмірно ним сплачений, відповідно до квитанції № 134963376(#134963376) від 03.08.16.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення підписано 10.10.16.

Суддя М.О.Ніколенко