ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" жовтня 2016 р.Справа № 916/1808/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „ФФС, м. Одеса

до відповідачів: 1.Товариство з обмеженою відповідальністю „Фонд Сприяння Добудові, м. Одеса

2.Товариство з обмеженою відповідальністю „Укрстрой сервіс, м. Одеса

3. Товариство з обмеженою відповідальністю „Калінбудінвест, м. Одеса

4. Товариство з обмеженою відповідальністю „Мікромегас Інвест, м. Одеса

про визнання недійсними договорів та витребування майна з чужого незаконного володіння

Суддя Лепеха Г.А.

Представники:

від товариство з обмеженою відповідальністю "ФФС" арбітражний керуючий ОСОБА_1;

від ТОВ "Укрстрой сервіс", ТОВ "Фонд сприяння добудові", ТОВ "Калінбудінвест" ОСОБА_2, за довіреностями;

від ПАТ АБ „Укргазбанк ОСОБА_3, за довіреністю.

У судових засіданнях оголошувалась перерва від 04.10.2016р. до 11.10.2016р.; від 11.10.2016р. до 17.10.2016р., за правилами ст.77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: 05.07.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ФФС» (Позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою про визнання недійсними договорів та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.07.2016р. порушено провадження у справі №916/1808/16 за позовом ТОВ «ФФС» до ТОВ «Фонд Сприяння Добудові», ТОВ «Укрстрой сервіс», ТОВ «Калінбудінвест» про визнання недійсними договорів та витребування майна з чужого незаконного володіння.

21.07.2016р. Позивач подав заяву від 18.07.2016р. № 02-11/92 про збільшення позовних вимог.

21.07.2016р. представник ТОВ «Фонд Сприяння Добудові» та ТОВ «Укрстрой сервіс» надав відзив на позовну заяву, де заперечує щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, визначених у відзиві.

У судовому засіданні 16.08.2016р. представник позивача заявив клопотання про накладення арешту на обєкт нерухомого майна а саме: незавершене будівництво, багатоповерховий житловий комплекс, обєкт житлової нерухомості розташований за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Генуезька, земельна ділянка 1.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.08.2016р. клопотання представника позивача було задоволено та накладено арешт на незавершене будівництво, багатоповерховий житловий комплекс, обєкт житлової нерухомості: Так, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01, а також накладено арешт на земельну ділянку місця розташування: кадастровий номер: :51:003:0260, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: Одеська обл., м. Одеса, вул. Генуезька, земельна ділянка 1.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і наполягав на їх задоволенні у повному обсязі.

Також позовні вимоги у повному обсязі підтримав і представник ПАТ «Укргазбанк».

Представник ТОВ «Фонд Сприяння Добудові», ТОВ «Укрстрой сервіс», ТОВ «Калінбудінвест» в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Ліквідатором ТОВ «ФФС» надано до суду клопотання про повторне витребування копії реєстраційної справи, яка містить документи щодо проведення державної реєстрації за ТОВ «Мікромегас Інвест» права власності на об'єкт незавершеного будівництва.

Представник ТОВ «Мікромегас Інвест» та приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, належним чином повідомлені про дату і час судового засідання, в судове засідання не з'явився, відзив та пояснення не надали.

Розглянувши матеріали справи, та заслухавши представників сторін у відкритому засіданні, суд встановив:

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі № 916/2018/14, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.04.2016 року у справі № 916/2018/14, зокрема:

- визнано недійсними результати аукціону з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ФФС» (65009, Одеська область, м. Одеса, вул. Піонерська, буд. 11, каб. № 29, ), який проведено Товарною Біржою «Електронні торги України» в особі Філії Товарної Біржі «Електронні торги України» в м. Одеса від 12.05.2015р. (протокол про результати проведення аукціону № 12/05-15 від 12.05.2015р.), а саме майна № 1 - земельна ділянка, розміром 0,9375га, кадастровий номер 0:51:003:0260, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Генуезька, 1 та майно № 2 - майнові права на нерухомість, представлені майновими правами на об'єкт незавершеного будівництва - житловий комплекс з паркінгом, передбачуваною загальною площею 37 631,69м.кв., а саме майнові права на житлові квартири, паркінги (машиномісця) та приміщення під офіси згідно з переліком, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Генуезька, 1;

- визнано недійсним договір купівлі - продажу майнового права підприємства - банкрута від 15.05.2015р., що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФФС» (65009, Одеська область, м. Одеса, вул. Піонерська, буд. 11, каб. № 29, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фонд сприяння добудові» (, адреса: 65009, Одеська обл., м. Одеса, вул. Піонерська, 11, каб. 38), яким відчужено майно № 1 - земельна ділянка, розміром 0,9375га, кадастровий номер 0:51:003:0260, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Генуезька, 1 та майно № 2 - майнові права на нерухомість, представлені майновими правами на об'єкт незавершеного будівництва - житловий комплекс з паркінгом, передбачуваною загальною площею 37 631,69м.кв., а саме майнові права на житлові квартири, паркінги (машиномісця) та приміщення під офіси згідно з переліком, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Генуезька, 1.

- скасовано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 841, видане 20.05.2015, видавник: ОСОБА_5, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Фонд сприяння добудові», , на земельну ділянку з кадастровим номером 0:51:003:0260, площею 0,9375га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця Генуезька, земельна ділянка 1.

09.02.2016 між ТОВ «Фонд сприяння добудові» (продавець) та ТОВ «Укрстрой сервіс» (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно якого ТОВ «Укрстрой сервіс» купило земельну ділянку загальною площею 0,9375га, що знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Генуезька, 1, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки 0:51:003:0260 (Земельна ділянка). Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі за № 101.

09.02.2016 державним реєстратором - приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на підставі вищевказаного договору від 09.02.2016 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28144808 від 09.02.2016 13:59:03 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис за № 13173325, про право власності ТОВ «Укрстрой сервіс» на Земельну ділянку.

Відповідно іпотечного договору від 09.02.2016, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого у реєстрі за № 106, ТОВ «Укрстрой сервіс», в забезпечення основного зобовязання в розмірі 8 624 044,00 грн., передало в іпотеку ТОВ «Калінбудінвест» Земельну ділянку.

У своїй позовній заяві, позивач зазначає, що Земельна ділянка вибула із володіння ТОВ «ФФС» без його волі, тобто незаконно, оскільки прилюдні торги, проведені у формі аукціону з продажу майна ТОВ «ФФС» (протокол про результати проведення аукціону № 12/05-15 від 12.05.2015), в межах справи про банкрутство ТОВ «ФФС», постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі № 916/2018/14, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.04.2016 року у справі № 916/2018/14, визнано недійсними.

Позивач в позовній заяві зазначає і про те, що на момент укладання договору купівлі-продажу Земельної ділянки від 09.02.2016 ТОВ «Фонд сприяння добудові» не було законним власником земельної ділянки, яка стала предметом договору та не було добросовісним набувачем, а отже договір купівлі-продажу земельної ділянки від 09.02.2016, за яким земельна ділянка була продана від ТОВ «Фонд сприяння добудові» та придбана ТОВ «Укрстрой сервіс», підлягає визнанню недійним.

Також позивач стверджує, що у звязку із тим, що ТОВ «Укрстрой сервіс» набуло право власності на земельну ділянку від недобросовісного набувача, за договором купівлі-продажу земельної ділянки який є недійсним, ТОВ «Укрстрой сервіс» також не мало права розпоряджатися вказаним майном, а від так, іпотечний договір від 09.02.2016, що укладений між ТОВ «Укрстрой сервіс» та ТОВ «Калінбудінвест» також є недійсним, а відтак земельна ділянка підлягає витребуванню у ТОВ «Укрстрой сервіс» та переданню ТОВ «ФФС».

Відповідно заяви про збільшення позовних вимог, позивачем наведено перелік житлових квартир, паркінгів (машиномісць) та приміщень під офіси, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Генуезька, 1, право власності на майнові права на які просить за собою визнати ТОВ «ФФС».

Постанова Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі № 916/2018/14, на яку посилається позивач, як на підставу свого позову, набула чинності 27.01.2016 року в звязку із чим на момент укладання між ТОВ «Фонд сприяння добудові» та ТОВ «Укрстрой сервіс» договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.02.2016, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі за № 101, ТОВ «Фонд сприяння добудові» не мало права відчужувати вказану земельну ділянку.

Відповідно до ст. 330 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно з ч. 5 ст. 626 Цивільного кодексу України, договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 09.02.2016, укладений між ТОВ «Фонд сприяння добудові» та ТОВ «Укрстрой сервіс», щодо спірної земельної ділянки є відплатним, про що свідчить пункт 4 вказаного договору, відповідно якого визначено, що продаж земельної ділянки вчинено за 8 624 044,00 (вісім мільйонів шістсот двадцять чотири тисячі сорок чотири) гривні, які Покупець зобовязаний сплатити на поточний рахунок Продавця з кінцевим строком проплати 15.02.2016.

Відповідно до частини п'ятої статті 12 Цивільного кодексу України, добросовісність набувача презюмується. Сторонами у справі не було надано суду будь-яких доказів, що свідчать про недобросовісність набуття ТОВ «Укрстрой сервіс» прав на земельну ділянку.

В своїй позовній заяві ТОВ «ФФС» зазначає, що спірна земельна ділянка вибула з володіння ТОВ «ФФС» без його волі, тобто незаконно, оскільки прилюдні торги, проведені у формі аукціону з продажу майна ТОВ «ФФС» (протокол про результати проведення аукціону № 12/05-15 від 12.05.2015), в межах справи про банкрутство ТОВ «ФФС», постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі № 916/2018/14, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.04.2016 року у справі № 916/2018/14, визнано недійсними.

Будь-яких інших доказів, що свідчать про відсутність волі ТОВ «ФФС» на відчуження земельної ділянки, позивачем надано не було та в матеріалах справи вони відсутні.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до Постанови Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі № 916/2018/14 результати аукціону та договір купівлі-продажу земельної ділянки та майнових прав були визнані недійсними згідно ст. 55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в наслідок того, що реалізація майна була проведена з порушенням ч. 1 ст. 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що призвело до того, що відбувся продаж земельної ділянки та майнових прав за ціною тільки однієї земельної ділянки, а майнові права були продані покупцю без визначення їх вартості, що фактично означає безоплатно.

Недійсність аукціону та договору купівлі-продажу, на виконання якого право власності на земельну ділянку перейшло до ТОВ «ФФС», сама по собі не свідчить про вибуття земельної ділянки із володіння ТОВ «ФФС», не з її волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 213 Цивільного кодексу України визначено, що якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Так, в Постанові Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі № 916/2018/14, апеляційним судом було встановлено наступне:

«… ОСОБА_4 матеріалів справи вбачається, що арбітражний керуючий ОСОБА_6, виконуючи обов'язки ліквідатора банкрута, провів інвентаризацію майнових активів боржника, під час якої було виявлено наступне: а)земельна ділянка за адресою: м. Одеса, вул. Генуєзька, 1 площею 0,9375га, яка належить боржнику на правах власності, що підтверджено правовстановлюючими документами, б)майнові права на окремі приміщення (квартири та офіси, машиномісця у паркінгу) у житловому багатоповерховому будинку (житловий комплекс із паркінгом), що запланований до будівництва за адресою: м. Одеса, вул. вул. Генуєзька, 1. Наявність майнових прав підтверджується іпотечними договорами та витягом з Державного реєстру іпотеки. Вказана земельна ділянка та майнові права знаходяться в іпотеці у забезпеченого кредитора, він же апелянт по справі. Відповідно до ст. 42 ч. 4 Закону вищевказані майнові активи, як предмет забезпечення, не включалися ліквідатором до ліквідаційної маси, та повинні були використовуватися виключно для задоволення вимог забезпеченого кредитора.

З метою виконання вимог ст.ст. 43, 44 Закону, ліквідатор 12.02.2015р. уклав договір № 120215-1 на проведення незалежної оцінки майна банкрута, а саме земельної ділянки та майнових прав. За даними оцінки оціночна вартість об'єкта оцінки складає 11 058 750 грн. Ліквідатором було отримано від забезпеченого кредитора погодження на реалізацію майна та активів, які були предметом забезпечення. Порядок реалізації майна було затверджено на зборах комітету кредиторів 16.02.2015р.

Ліквідатор за результатами поданих заявок обрав організатора аукціону з продажу майна боржника - Товарну Біржу «Електронні торги України» в особі філії у м. Одеса. Згідно публікації на веб-сайті ВГСУ перший аукціон було призначено на 17.04.2015р. щодо продажу майнових активів банкрута (земельної ділянки та майнових прав) у вигляді цілісного майнового комплексу. Але цей аукціон не відбувся за відсутністю заявок на участь в аукціоні. Організатор аукціону на підставі звернення ліквідатора здійснив оголошення про проведення повторного аукціону на 12.05.2015р., який відбувся, за протоколом № 12/05-15 про проведення аукціону переможцем визначено ТОВ «Фонд сприяння добудові», майно боржника у складі земельної ділянки та майнових прав було реалізовано за ціною 11 114 043,75грн. Отримані від продажу майна кошти у сумі 10 947 333,09грн. були перераховані забезпеченому кредитору (апелянту). Решта коштів була витрачена на оплату витрат, пов'язаних із проведенням ліквідаційної процедури у даній справі. Інші вимоги кредиторів залишилися непогашеними за недостатністю майна боржника, про що зазначено в оскаржуваній ухвалі господарського суду.».

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, аналізуючи норми чинного законодавства суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Як вбачається із постанови Вищого господарського суду України від 14.04.2016 у справі № 916/2018/14, ТОВ «ФФС» та ПАТ «Укргазбанк» постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі № 916/2018/14 не оскаржували.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку. Ліквідатор з дня свого призначення, серед іншого, здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута.

Таким чином, як свідчать наявні в матеріалах справи документи, ТОВ «ФФС» мало волю на реалізацію земельної ділянки та її відчуження, з метою задоволення вимог кредиторів, для чого ліквідатором ТОВ «ФФС» було проведено передбачені законом заходи, спрямовані на визначення майна, проведення оцінки та реалізації земельної ділянки, укладання відповідного договору купівлі-продажу та отримання від реалізації земельної ділянки грошових коштів з подальшим їх використанням виключно для задоволення вимог забезпеченого кредитора (ПАТ «Укргазбанк»).

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України відсутні правові підстави для витребування земельної ділянки, загальною площею 0,9375га, що знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Генуезька, 1, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки 0:51:003:0260, від ТОВ «Укрстройсервіс», у звязку з чим позовна вимога позивача про його витребування у ТОВ «Укрстройсервіс» земельної ділянки задоволенню не підлягає.

Позовні вимоги позивача про скасування у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис за номером 13173325, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01 про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрстрой сервіс» (, адреса: вул. Піонерська, 11, каб. 29, м. Одеса), на земельну ділянку площею 0,9375 га, що знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Генуезька, 1, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :51:003:0260 та про визнання за ТОВ «ФФС» права власності на зазначену земельну ділянку, є похідними від позовної вимоги про витребування земельної ділянки та іншими доводами позивача не обґрунтовані, в звязку із чим також підлягають залишенню без задоволення.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.02.2016, укладеного між ТОВ «Фонд сприяння добудові» та ТОВ «Укрстрой сервіс», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі за № 101, слід зазначити про те, що зазначена позовна вимога задоволенню не підлягає, в звязку із тим, що ТОВ «ФФС» не є стороною цього договору.

Аналогічна позиція наведена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», про те, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК.

В звязку із зазначеним суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.02.2016.

Також позивачем не доведено вимоги про визнання недійсним іпотечного договору від 09.02.2016, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого у реєстрі за № 106, в звязку із чим, на думку суду, зазначена вимога також задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги ТОВ «ФФС» про визнання за ТОВ «ФФС» права власності на майнові права на Житловий комплекс «Гагарін Плаза-2» у вигляді приміщень, за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 1, а саме майнові права на житловий комплекс з паркінгом, передбачуваною загальною площею 37 631,69 м.кв., зокрема майнові права на житлові квартири, паркінги (машиномісця) та приміщення під офіси, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Генуезька, 1, згідно з переліком, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом наведеної норми права позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.

Передумовою для застосування положень ст. 392 Цивільного кодексу України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Застосування позову про визнання права власності можливе лише за умови, що особи, які не визнають, заперечують та/або оспорюють право власності, не перебувають із власником у зобов'язальних відносинах.

Права, у тому числі право власності осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

За таких обставин, при наявності у ТОВ «Фонд сприяння добудові» зобовязання щодо повернення ТОВ «ФФС» усього набутого за результатами проведеного аукціону, які згодом були визнані недійсними, ТОВ «ФФС» має право звернутися до суду із відповідним позовом про захист прав ТОВ «ФФС», які на його думку є порушені.

Також, статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення у ТОВ «ФФС» права власності на майнові права, слід визначити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на майнові права.

Відповідно до іпотечного договору від 26.02.2010 року, укладеного між ТОВ «ФФС» та ПАТ «АКБ «КИЇВ» (правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк»), ТОВ «ФФС» передало в іпотеку ПАТ «АКБ «КИЇВ» майнові права.

Згідно п. 1.2. цього договору, майнові права на предмет іпотеки підтверджуються наступними документами:

Рішення № 336 виконавчого комітету Одеської міської ради «Про надання дозволу ТОВ «ФФС» на подальше проектування та будівництво багатоповерхового жилого комплексу за адресою: місто Одеса, вул. Генуезька, 1» від 27.07.2006 року;

Дозвіл № 1176 на виконання будівельних робіт з будівництва багатоповерхового жилого комплексу за адресою: місто Одеса, вулиця Генуезька, 1, наданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області 29.10.2009 року;

Державний акт серії ЯК № 425719 на право власності на земельну ділянку за адресою: місто Одеса, вулиця Генуезька, 1.

В свою чергу Позивачем зазначених документів до матеріалів справи не надано.

Із матеріалів справи вбачається, що на теперішній час замовником будівництва багатоповерхового житлового комплексу розташованого за адресою м. Одеса, вул. Генуезька, 1, виступає ТОВ «Мікромегас Інвест», відповідно до повідомлення про заміну даних в дозволі на будівельні роботи. Також, ТОВ «Мікромегас Інвест» є користувачем земельної ділянки з кадастровим номером 0:51:003:0260, площею 0,9375га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця Генуезька, земельна ділянка 1, наданої йому у користування для будівництва відповідно договору суперфіцію.

Відповідно до ст.190 ЦК майном як особливим обєктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки.

Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, повязані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ст.3 закону).

Майнові права на нерухомість, що є обєктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки обєктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки обєкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.

Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як обєкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Власником майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, може бути забудовник особа, яка організовує спорудження нерухомості для власних потреб чи для передачі її у власність іншим особам, або особа, власністю якої стане ця нерухомість після завершення будівництва.

Правовий аналіз положень ЦК, дозволяє дійти висновку про те, що майнове право це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що ТОВ «ФФС» не надано належних доказів та не доведено того, що після закінчення будівництва багатоповерхового житлового комплексу за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 1 та введення його до експлуатації, ТОВ «ФФС» набуде право власності на нього, або на його окрему частину, а відповідно і те, що ТОВ «ФФС» має право власності на майнові права на квартири, паркінги (машиномісця) і приміщення під офіси, перелік яких наведено ТОВ «ФФС» в своїх позовних вимогах.

Посилання ТОВ «ФФС» на положення іпотечного договору від 26.02.2010 року, як на підтвердження права власності ТОВ «ФФС» на відповідні майнові права, судом до уваги не приймаються, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», визначено, що застава повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об'єктів, майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом;

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є майнові права на об'єкт незавершеного будівництва, посвідчується нотаріусом на підставі документів, що підтверджують майнові права на цей об'єкт.

Частина 2 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» містить положення, відповідно до яких предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору.

З урахуванням матеріалів справи суд приходить до висновку про те, що ТОВ «ФФС» мало право передати в іпотеку майнові права на приміщення, станом на дату укладання іпотечного договору від 26.02.2010 року, в звязку із наявністю на той час у ТОВ «ФФС» документів, що свідчили про право ТОВ «ФФС» на здійснення будівництва зазначеного обєкту, а відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу України, на право ТОВ «ФФС» після закінчення будівництва та введення будинку до експлуатації на утримання у власність зазначеного обєкту.

Однак зазначене право ТОВ «ФФС» було визначено на майбутнє і залежало від настання певних обставин, таких як закінчення будівництва обєкту та введення його до експлуатації.

Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку про безпідставність задоволення вимоги ТОВ «ФФС» про визнання права власності на майнові права.

Щодо клопотання ліквідатора ТОВ «ФФС» про повторне витребування копії реєстраційної справи, яка містить документи щодо проведення державної реєстрації за ТОВ «Мікромегас Інвест» права власності на об'єкт незавершеного будівництва, суд вважає його надуманим та необгрунтованим, оскільки витребування вказаних доказів не вливає на вирішення данного спору, тому задоволенню не підлягає.

Одночасно з поданням позовної заяви, товариство з обмеженою відповідальністю «ФФС» звернулось до суду з клопотання про відстрочку сплати судового збору за подання позовної заяви, до моменту винесення судом рішення по справі.

Відповідно до ст. 8 Закону України „Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Розглянувши клопотання щодо відстрочення сплати судового збору, суд визнав подані матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та задовольнив клопотання про відстрочення сплати судового збору до моменту винесення судом рішення по справі, про що було зазначено в ухвалі про порушення провадження у справі.

ТОВ «ФФС» судовий збір сплачено не було.

В свою чергу, відповідно до п. 3.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» зазначено, що якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше ніж до прийняття судового рішення по суті справи), або звільнити сторону від сплати судового збору, або стягнути несплачену суму судового збору у прийнятті судового рішення.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе стягнути суму судового збору у прийняття судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п. 1., 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, а позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Враховуючи, що ТОВ «ФФС» заявлено позовну вимогу про витребування земельної ділянки та позовну вимогу про визнання права власності на земельну ділянку, це є дві окремі позовні вимоги майнового характеру, а враховуючи, що вартість земельної ділянки складає 11 114 043,75 грн., то розмір судового збору, що підлягає сплаті за вимогами майнового характеру є максимальним та складає 206 700,00 грн.

Також ТОВ «ФФС» було заявлено три вимоги не майнового характеру, розмір судового збору за якими складає 4 134,00 грн.

Враховуючи вимоги п.п. 1., 2 п. 2 ч. 2 ст. 4, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» стягненню з ТОВ «ФФС» підлягає сума несплаченого судового збору у розмірі 210 834,00 грн.

Крім того, ухвалою від 16.08.2016р. судом вжито заходи до забезпечення позову, а саме накладено арешт на незавершене будівництво, багатоповерховий житловий комплекс, обєкт житлової нерухомості: реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01, на земельну ділянку місця розташування: кадастровий номер: :51:003:0260, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: Одеська обл., м. Одеса, вул. Генуезька, земельна ділянка 1.

Відповідно до ст. 68 ГПК України питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Керуючись ст.ст. 68, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Відмовити в позові повністю.

2. Скасувати заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Одеської області від 16.08.2016р., а саме:

- Скасувати арешт, накладений на незавершене будівництво, багатоповерховий житловий комплекс, обєкт житлової нерухомості: реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01;

- Скасувати арешт, накладений на земельну ділянку місця розташування: кадастровий номер: :51:003:0260, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: Одеська обл., м. Одеса, вул. Генуезька, земельна ділянка 1.

3. В задоволенні клопотання ліквідатора ТОВ «ФФС» про повторне витребування копії реєстраційної справи, яка містить документи щодо проведення державної реєстрації за ТОВ «Мікромегас Інвест» права власності на об'єкт незавершеного будівництва відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФФС" (, адреса: 65009, м. Одеса, вул. Піонерська, 11, каб. 29) в доход Державного бюджету України (УК у м. Одесі/Приморський район, , р/р 3008 , одержувач ГУДКС України в Одеській області , МФО 828011 , код платежу 22030101) 210 834,00 грн. (двісті десять тисяч вісімсот тридцять чотири гривні 00 копійок) судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено та підписано 18.10.2016р.

Суддя Г.А. Лепеха