КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2016 р. Справа№ 911/4060/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Андрієнка В.В.

при секретарі: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Поліщук В.В. (довіреність № 13/08 від 13.08.2015 року);

від відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельне підприємство «Укргазкомплект»

на рішення господарського суду Київської області від 21.10.2015 року

у справі № 910/21373/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморнергоспецмонтаж» в особі Київської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморенергоспецмонтаж»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельне підприємство «Укргазкомплект»

про стягнення 79 998,36 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2015 року позивач звернувся до господарського суду Київської області з позовними вимогами про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельне підприємство "Укргазкомплект" заборгованості в розмірі 79998,36 грн.

В подальшому 13.10.2015 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій крім суми основного боргу 79998,36 грн., також просив стягнути 3% річних за період з 26.06.2012 року по 06.10.2015 року в сумі 7867,12 грн. та інфляційні за період з липня 2012 року по вересень 2015 року в сумі 53198,90 грн.

Рішенням господарського суду Київської області від 21 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено повністю: стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "УКРГАЗКОМПЛЕКТ" 79998 грн. 36 коп. боргу, 7867 грн. 12 коп. 3% річних, 53198 грн. 90 коп. інфляційних втрат.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив на те, що позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання за договором № 16-08, проте відповідач своєчасно оплату за виконані роботи не сплатив, у зв'язку з чим з останнього підлягає стягнення заборгованість в розмірі 79 998, 36 грн. та на підставі ст. 625 ГПК України суд першої інстанції стягнув 3 відсотки річних та втрати від інфляції.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач -товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельне підприємство «Укргазкомплект» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати, в позові відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказав також на те, що підпис в акті звірки розрахунків виконаний шляхом використання комп'ютерної техніки, а відтиск печатки викликає сумнів в його достовірності. Зважаючи на вищевказане, суд першої інстанції помилково взяв до уваги акт звірки взаємних розрахунків.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 р. прийнято до розгляду апеляційну скаргу ТОВ «Виробничо-будівельне підприємство «Укргазкомплект» та справу призначено до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя Руденко М.А., Пономаренко Е.Ю., Дідиченко М.А.

В судовому засіданні неодноразово оголошувалась перерва та відкладався розгляд справи.

11 січня 2016 року відповідач звернувся до суду з клопотанням про призначення судової технічної експертизи.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 01 березня 2016 року у справі № 911/4060/15 призначено почеркознавчу та технічну експертизи та зупинено апеляційне провадження у справі № 911/4060/16 до закінчення проведення експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25 липня 2016 року поновлено апеляційне провадження у справі № 911/4060/15 та призначено до розгляду на 13.09.2016 року.

13.09.2016 року відкладено слухання справи, у зв'язку з неявкою представника відповідача.

27.09.2016 року в судовому засіданні представник позивача вказав на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце слухання справи відповідач був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не повідомив.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Інформаційний лист Вищого господарського суду від 13.08.2008 р. № 01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року „Про деякі питання застосування норми Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання (а.с.179 том 2), судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача, за наявними у справі доказами.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 16 серпня 2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю « Виробничо-будівельне підприємство «Укргазкомплект» та ТОВ "ЧОРНОМОРЕНЕРГОСПЕЦМОНТАЖ", в особі Київської філії товариства з обмеженою відповідальністю «ЧОРНОМОРЕНЕРГОСПЕЦМОНТ» укладено договір №16-08 на будівництво зовнішніх мереж "Міжнародного готельно-офісного комплексу по вул. Антоновича, 79 у Голосіївському районі м. Києва" (а.с.12-27 том 1 ).

Відповідно, до умов вищевказаного договору, а саме п. 1.1 - позивач зобов'язувався на свій ризик власними або залученими силами і засобами у відповідності до затвердженої проектної документації, діючих будівельних норм і правил виконати комплекс робіт по будівництву зовнішніх мереж "Міжнародного готельно-офісного комплексу по вул. Антоновича, 79 у Голосіївському районі м. Києва". Мережі електропостачання 10кВ., а відповідач зобов'язувався надати відповідну проектну документацію, забезпечити своєчасне фінансування комплексу робіт, прийняти належним чином виконані роботи і сплатити вартість робіт у відповідності до умов Договору.

Пунктом 2.1 вищевказаного договору передбачено, що ціна робіт за договором згідно з договірною ціною (Додаток № 1 до Договору), становила: 2 100 000,00 грн., в тому числі ПДВ (а.с.39-40, том 1).

Відповідно до п. 2.2. вищевказаного договору - відповідач зобов'язаний був здійснити оплату ціни робіт в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок позивача, що вказаний у Договорі, у такому ж порядку оплатити авансові платежі - згідно з графіком фінансування (Додаток № 2 до Договору); до 25-го числа поточного місяця позивач зобов'язувався надати відповідачу для погодження заявку на фінансування робіт в наступному за звітним місяці, яка містила в собі повний перелік робіт та витрат з вказуванням обсягів робіт; подальшу оплату робіт відповідач повинен був здійснювати щомісячно протягом 10 (десяти) робочих днів з дати підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт після прийняття відповідного обсягу фактично виконаних робіт, згідно затверджених у договірній ціні обсягів та вартості робіт та підписання довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (КБ-3) згідно розділу 4 Договору.

05.03.2012 року сторони уклали Додаткову угоду № 1 (а.с.85 том 1) до договору щодо виконання додаткових робіт з пониження та випробування кабельних ліній 10 кВ на території забудови міжнародного готельно-офісного комплексу по вул. Антоновича, 79 в Голосіївському районі м. Києва. Вартість Додаткових робіт, що виконувались за додатковою Угодою становила 40 902,12 грн. та була деталізована в договірній ціні.

Як видно з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції позивач свої зобов'язання за договором №16-08 виконав в повному обсязі, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт (а.с.146-160 том 1), однак відповідач розрахунок в повному обсязі за виконані роботи не здійснив.

Окрім того, 31.05.2014 року між сторонами було підписано акт звірки взаєморозрахунків (а.с.166 том 1), у відповідності до якого підтверджено заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 79 998,36 грн.

30.03.2012 року між сторонами був підписаний останній Акт № 7 (а.с. 157-160 том 1) на виконані роботи і за умовами договору кінцевий розрахунок повинен бути проведений відповідачем не пізніше 10.04.2012 року, однак останній платіж 70 000,00 грн. був проведений з затримкою 25.06.2012 року. Несплаченими на момент звернення до суду залишились роботи на суму 79 998,36 грн.

Задовольняючи позовні збільшені позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що виконання робіт позивачем підтверджено наявними в матеріалах справи актами прийому передачі виконаних робіт (підписаними сторонами без зауважень) та оскільки відповідач відповідно до умов договору № 16-08 від 16 серпня 2011 року своєчасно та в повному обсязі не розрахувався стягнув суму боргу 79 998,36 грн. та втрати від інфляції в розмірі 53 198, 90 грн., 3 відсотки річних 7 867,12 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до вимог статті 875 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.1 ст. 854 ЦК України, якщо за договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або її окремих етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк, або за згодою замовника, - достроково.

Як видно зі змісту п 2.2 п.п.2.2.3 вищевказаного договору відповідач зобов'язався здійснювати оплату щомісячно протягом 10 робочих днів з дати підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт після прийняття відповідного обсягу фактично виконаних робіт, згідно затверджених у договірній ціні обсягів та вартості робіт та підписання довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (КБ-3) .

Акти приймання виконаних будівельних робіт № 1 за жовтень 2011 року, №2 за жовтень 2011 року, № 3 за жовтень 2011 року, № 4 за жовтень 2011 року, № 5 за жовтень 2011 року, № 6 за грудень 2011 року, № 7 за березень 2012 року підписані уповноваженими особами обох сторін, без зауважень та мають відтиск печаток відповідача та позивача.

Окрім того, колегія суддів приймає до уваги, що сторонами також на виконання умов вищевказаного договору підписано та погоджено локальні кошториси та довідки про вартість виконаних робіт за жовтень 2011 року, грудень 2011 року та березень 2012 року.

Отже, об'єм виконаних робіт за договором № 16-08 на будівництво зовнішніх мереж «Міжнародного готельно-офісного комплексу по вул.. Антоновича 79 підтверджений належними та допустими доказами, відповідно до вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України.

Водночас, як видно з матеріалів справи, а саме копії банківських виписок (а.с. 167-175 том 1) та з акту звіряння взаєморозрахунків станом на 31.05.2014 року відповідач в повному обсязі за договором № 16-08 від 16.08.2011 року не розрахувався та має заборгованість в розмірі 79 998,36 грн. Доказів сплати зазначених коштів відповідач до суду не надав.

Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначив на те, що акт звіряння розрахунків підписаний не бухгалтером товариства ОСОБА_3, а іншою особою та зазначив відтиск печатки ТОВ «Виробничо-будівельне підприємство «Укргазкомплект» на акті звірки від 31.05.2014 року не відповідає оригіналу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01 березня 2016 року по справі № 911/4060/15 (а.с.75-77 том 1) призначено судову почеркознавчу та технічну експертизи.

Відповідно до висновку експертів № 4523/16-33/4524/16-32 від 12.07.2016 року визначено, що відтиск печатки від імені ТОВ «Виробничо-будівельне підприємство «Укргазкомплект», який міститься в акті звіряння взаємних розрахунків від 31.05.2014 року виконаний не тією печаткою, що у вільних та експериментальних зразках, наданих для дослідження; підпис від імені бухгалтера ТОВ «Виробничо-будівельне підприємство «Укргазкомплект» виконаний ОСОБА_3.

Згідно з ст. 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що бухгалтер, дійсність підпису якої підтверджено проведеною судовою експертизою, як посадова особа відповідача, підписуючи акт звірки, була уповноваженою на це особою, оскільки відповідно до ч.7ст.8 Закону України «Про бухгалтерських облік та фінансову звітність в Україні» веде весь бухгалтерський облік на підприємстві та організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій.

Таким чином, акт звірки взаєморозрахунків, підписаний зі сторони відповідача бухгалтером, як уповноваженою особою відповідно до Закону України «Про бухгалтерських облік та фінансову звітність в Україні» визнається колегією суддів належним та допустимим доказом наявності у відповідача боргу перед позивачем з оплати за виконані роботи по договору № 16-08 від 16.08.2011 року в розмірі 79,998, 36 грн.

Щодо заперечень відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, колегія суддів зазначає на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Згідно з п.п. 1,3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання строку позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу строку позовної давності, до нового не зараховується.

У відповідності до п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" - правила переривання перебігу позовної давності (стаття 264 ЦК України) застосовуються господарським судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Суду слід встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, що свідчать про визнання боргу, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 24.04.2007 р. у справі № 26/271 сформульована правова позиція, відповідно до якої акт звірки взаєморозрахунків, підписаний з боку відповідача уповноваженою на це особою, з урахуванням конкретних обставин справи, може бути обставиною, що свідчить про визнання боргу, а отже підставою для переривання строку позовної давності відповідно до ст. 264 ЦК України.

Враховуючи те, що колегією суддів було встановлено, що акт звірки взаєморозрахунків зі сторони відповідача був підписаний уповноваженою на це особою - бухгалтером підприємства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, підписавши акт звірки взаєморозрахунків від 31.05.2014 року уповноваженою на те особою визнав в ньому наявність заборгованості в сумі 79 998,36 грн., а отже з моменту підписання зазначеного акту звірки перервався перебіг строку позовної давності, а тому звернення позивача з позовними вимогами 03.09.2015 року відбулось в межах строку позовної давності.

До аналогічного висновку прийшов Вищий господарський суд України в постанові від 20 квітня 2016 року у справі №911/4068/15.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог у даній справі, оскільки позивачем при зверненні з даним позовом було дотримано строк позовної давності та доведено невиконання відповідачем свого обов'язку щодо повної сплати виконаних позивачем робіт за договором № 16-08 від 16 серпня 2011 року; факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості в розмірі 79 998,36 грн. також є доведений та не спростований відповідачем.

Щодо позовних вимог про стягнення про стягнення 3% річних за період з 26.06.2012 року по 06.10.2015 року в сумі 7867,12 грн. та інфляційних втрат за період з липня 2012 року по вересень 2015 року в сумі 53198,90 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналізуючи обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що враховуючи наявність заборгованості відповідача за виконані позивачем роботи по договору № 16-18 від 16.08.2011 року та факт прострочення платежу, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги про стягнення річних 3 відсотків річних в розмірі 7 867,12 грн. за період з 26.06.2012 р. по 06.10.2015 р. та втрати від інфляції в розмірі 53198,90 грн. за загальний період з липня 2012 р. по вересень 2015 р.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду Київської області від 21 жовтня 2015 року у справі № 911/4060/15, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "УКРГАЗКОМПЛЕКТ» на рішення господарського суду Київської області від 21.10.2015 року у справі № 910/4060/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Київської області від 21.10.2015 року у справі № 910/4060/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/4060/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

В.В. Андрієнко