РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2016Справа №910/17174/16

За позовомПриватного акціонерне товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"
До Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"
Про стягнення 18 565,54 грн.
Суддя Трофименко Т.Ю.

в присутності представників сторін:

від позивача: не з'явились

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Приватного акціонерне товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення 18 565,54 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування"на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 59/15-Тз/Х/01 від 20.02.2015, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди - виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки "ЗАЗ", державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1166, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля "ВАЗ-2107", державний номер НОМЕР_2, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована Паблічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення 18 565,54 грн. страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2016 порушено провадження у справі № 910/17174/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 05.10.2016.

Сторони уповноважених представників в судове засідання не направили, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від позивача заяв та клопотань до суду станом на день розгляду справи не находило.

Від відповідача 05.10.2016 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на те,що неподання позивачем заяви про страхове відшкодування протягом року є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування відповідно до пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зважаючи на те, що нез'явлення представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за їх відсутності, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2015 року за договором добровільного страхування наземного транспорту №59/15-Тз/Х/01 Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» було застраховано автомобіль марки "ЗАЗ", державний номер НОМЕР_1, страхувальник - ОСОБА_2, вигодо набувач - ПАТ «Дельта Банк».

09.08.2015 о 12:45 в районі перехрестя вул. Сумської - площі 1-го Травня сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобілів "ЗАЗ", державний номер НОМЕР_1 та автомобіля "ВАЗ-2107", державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України постановою Дзерджинського районного суду м. Харкова, справа № 638/14091/15-П.

10.08.2015 страхувальник звернувся до позивача із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування.

Фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки "ЗАЗ", державний номер НОМЕР_1 відповідно до виставленого ПАТ «Завод ім. Фрунзе» рахунку № ЗиФ-0279374 від 13.08.2015 склала 20 365,54 грн.

За страховим випадком - ДТП, що сталась 09.08.2015 за участю застрахованого автомобіля "ЗАЗ", державний номер НОМЕР_1, згідно страхового акту №59/15-Тз/Х/01 від 27.08.2015, позивачем було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 18 565,54 грн., яка була перерахована платіжним дорученням № 32168 від 27.08.2015р.

Частиною 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що якщо страховик, здійснюючи страхове відшкодування, не може оцінити її загальний розмір у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У листі Верховного Суду України від 19.07.2011 "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" роз'яснено, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія ОСОБА_3, який керував автомобілем "ВАЗ-2107", державний номер НОМЕР_2, підтверджується постановою Дзерджинського районного суду м. Харкова, справа № 638/14091/15-П.

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем, як страховиком, та ОСОБА_4, як страхувальником, було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що діяв станом на 09.08.2015 (Поліс АЕ 2918919), відповідно до якого забезпечений транспортний засіб - "ВАЗ-2107", державний номер НОМЕР_2, ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну становить 50 000,00 грн., розмір франшизи 0,00 грн.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля "ЗАЗ", державний номер НОМЕР_1, відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №59/15-Тз/Х/01 від 20.02.2015, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України "Про страхування", або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене. В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до страховика, який застрахував його майно - автомобіль "ВАЗ-2107", державний номер НОМЕР_2.

В розумінні положень Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач набув (в порядку регресу) право на виплату страхового відшкодування від страховика винної особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов'язковий ліміт відповідальності страховика (страхова сума) - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (поліс АЕ 2918919) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн., франшиза - 0,00 грн., таким чином з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування виплаченого позивачем в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, що і відповідає розміру позовних вимог.

Відповідальність страховика винної особи регламентована положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та обмежується укладеним договором страхування, в свою чергу, доказів наявності випадків, коли шкода не відшкодовується страховиком (або МТСБУ), визначених у ст. 32 зазначеного закону, суду не представлено.

Доводи відповідача, викладені у відзиві, про те, що неподання позивачем заяви про страхове відшкодування відповідачеві протягом року є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування судом до уваги не приймається з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону N 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто наведена норма визначає можливість відмови страховика виплатити страхове відшкодування страхувальнику в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж встановлених строків і не містить підстав для відмови у задоволенні вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, до особи, відповідальної за завдані збитки, про відшкодування виплачених страховиком фактичних сум у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (постанова Верховного Суду України від 15 квітня 2015 р. у справі N 3-49гс15).

Таким чином, відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, за таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 18 565,54 грн. заподіяної внаслідок ДТП шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-д, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, ) страхове відшкодування в сумі 18 565 (вісімнадцять тисяч п'ятсот шістдесят п'ять) грн. 54 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.10.2016.

Суддя Т.Ю.Трофименко