ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р.Справа № 922/2715/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом Спільного українсько-естонського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю " ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліберта Компані", м. Харків
про стягнення 10839,34 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "Ліберта Компані" (далі - відповідач) звернулось СУЕП ТОВ "Оптіма-Фарм, ЛТД" (далі - позивач). У позові останній просив суд стягнути з відповідача основну заборгованість за договором поставки №73748 від 22.01.2016 у сумі 9032,78 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем свої зобов'язань за вказаним договором. Крім того, просив суд стягнути з відповідача 1806,56 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами та 1378,00 грн. судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.08.2016 було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у судовому засіданні на 12.09.2016 о 11:30.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.09.2016 було відкладено розгляд справи на 04.10.2016 об 10:00.

У судове засідання, призначене на 04.10.2016 року, з'явився представник позивача, підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

22.01.2016 між Спільним українсько-естонським підприємством у Формі товариства з обмеженою відповідальністю Оптіма-Фарм, ЛТД (надалі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Ліберта Компані (надалі - Покупець) було укладено Договір поставки № 73748 від (надалі - Договір) лікарських засобів та виробів медичного призначення (надалі - Товар), за умовами якого Продавець зобовязався передати у власність Покупця, а Покупець зобовязався прийняти Товар та сплатити за нього грошову суму відповідно до умов Договору.

Позивач виконав свої зобовязання по Договору у повному обсязі, що підтверджується відповідними видатковими накладними № 16258844 від 03.06.2016 та № 16258845 від 03.06.2016 на загальну суму 9033,11 грн. (а.с. 18-22).

03.06.2016 на підставі довіреності №12 від 22.01.2016 відповідачем було отримано товар за Договором поставки № 73748 від 22.01.2016 (а.с.16-17).

Відповідно до п. 6.1. Договору, оплата покупцем Товару за цим Договором здійснюється шляхом попередньої оплати або з відстроченням платежу. При цьому порядок оплати за Договором (попередня оплата чи оплата з відстроченням платежу) обирається Покупцем при поданні Замовлення на поставку.

Відповідно до п. 6.2. Договору при здійсненні Покупцем оплати Товару за Договором з відстроченням платежу строк, протягом якого Покупець зобовязаний здійснити оплату за Товар на користь Продавця, визначається Продавцем у видаткових накладних на Товар, який поставляється.

Як вбачається з видаткових накладних, відповідачу було надано відстрочку платежу (від дати поставки товару) на 1 день.

Проте, як стверджує позивач, відповідач поставлений товар прийняв, але взятих на себе зобов'язань щодо оплати його вартості не здійснив, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 05.08.2016 складає 9032,78 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу. Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати поставленого товару на суму 9032,78 грн., а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача відсотки за користування чужими грошовими коштами в сумі 1806,56 грн., нарахованих на суму основної заборгованості.

Згідно ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У п. 10.4. Договору сторони передбачили, що за умови прострочення Відповідачем строків оплати за Товар за цим Договором, він повинен сплатити Позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі двадцяти відсотків від простроченої суми оплати.

У зв'язку з простроченням покупцем строків оплати товару, визначених у видаткових накладних, позивач, на підставі п. 10.4 договору, нарахував відповідачу проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1806,56 грн.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1806,56 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 33 Господарсько процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень .

Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарсько процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 9032,78 грн. - основного боргу та 1806,56 грн. - відсотків за користування чужими грошовими коштами, підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані відповідачем, та суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 536, 549, 611, 612, 623-629, 655, 692, 693 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Ліберта Компані (61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, 120, р/р № 2183 в філії ХГРУ ПАО КБ Приватбанк МФО 351533, ) на користь Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю Оптіма-Фарм, ЛТД (01103, Київ, вул. Кіквідзе, 18-а, п/р 2000 у філії КІБ ПАТ КРЕДІ ОСОБА_2 МФО 30037 , Код ), основну заборгованість за Договором поставки № 73748 від 22.01.2016 року в сумі 9 032, 78 грн., відсотки за користування чужими грошовими коштами в сумі 1806,56 грн. та судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 07.10.2016 р.

Суддя ОСОБА_3