номер провадження справи 32/85/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2016 Справа № 908/1902/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Василівкатепломережа (71600, Запорізька обл., м. Василівка, вул. Шевченка, 85-А)

про стягнення 99517,47 грн.

Суддя Колодій Н.А.

Представники:

Від позивача ОСОБА_2, на підставі довіреності № 14-81 від 25.04.2016р.;

Від відповідача ОСОБА_3, на підставі довіреності б/н від 04.01.2016р.; ОСОБА_4, на підставі наказу № 33 від 23.06.2014р.

Заявлено про стягнення 99517,47 грн., яка складає суму пені 37475 грн. 54 коп., суму трьох відсотків річних 2950 грн. 98 коп., суму індексу інфляції 59090 грн. 94 коп.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.07.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1902/16, присвоєно справі номер провадження 32/85/16, з призначенням судового засідання на 14.09.2016р.

У засіданні суду позивач підтримав позов у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив частково з підстав, викладених відзиві, який знаходиться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 14.09.2016р. представником відповідача надано суду клопотання про продовження строку розгляду справи. Судом клопотання задоволено. Продовжено строк розгляду спору, судове засідання відкладено 04.10.2016р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що, на виконання укладеного між ним і відповідачем договору від 28.01.2014 № 2418/14-КП-13, позивач поставив, протягом січня - квітня 2014р., жовтня грудня 2014р., а відповідач прийняв природний на загальну суму 543 031 грн. 84 коп. В звязку з несвоєчасною сплатою заборгованості за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача суму пені 37475 грн. 54 коп., суму трьох відсотків річних 2950 грн. 98 коп., суму індексу інфляції 59090 грн. 94коп.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому частково визнав заявлені позовні вимоги та просить зменшити розмір пені (відзив з додатками долучений до матеріалів справи). Також відповідачем надано контррозрахунок заявлених до стягнення сум.

Судовий процес проводився без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

04.10.2016 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) закріплено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до п. 2 цієї статті, підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Зобовязанням, відповідно до п. п. 1, 2 ст. 509 цього Кодексу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

28.01.2014 між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі - позивач, продавець) та ОСОБА_1 акціонерним товариством «Василівкатепломережа» був укладений договір № 2418/14-КП-13 купівлі-продажу природного газу.

За своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором поставки.

В силу положень ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до розділу 1 договору, продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, виключно для виробництва теплової енергії, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що продавець передає покупцю з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 350,0 тис.куб.м.

На виконання п. 2.1. договору, позивач поставив протягом січня квітня 2014р., жовтня-грудня 2014р., а відповідач прийняв природний на загальну суму 543031,84грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу (долучені до матеріалів справи).

Стаття 692 ЦК України, визначає обовязок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати обсягів газу протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

Стаття 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України) передбачає, що субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідач, в порушення умов договору, оплату за отриманий газ здійснював несвоєчасно, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями представників сторін в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не передбачено договором.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за договором, позивачем предявлені до стягнення 3 % річних 2950грн. 98 коп. та інфляційні втрати 59090 грн. 94 коп.

Перевіривши надані суду розрахунки, судом встановлено, що в своєму розрахунку позивач безпідставно включає до періоду прострочення дні фактично проведених оплат, що суперечить нормам діючого законодавства.

Відповідно до п. 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Окрім того, відповідно до п. 3 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14, інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожний період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Згідно з Законом України Про індексацію грошових доходів населення, індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті Урядовий курєр. Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України Про інформацію є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Розмір боргу, з урахуванням індексу інфляції, визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши надані суду розрахунки та контррозрахунок відповідача, судом встановлено, що 3 % річних, які підлягають стягненню складають 2926 грн. 74 коп.

В решті предявленої до стягнення суми 3% річних слід відмовити, як предявленій необґрунтовано.

Судом перевірений розрахунок інфляційних втрат.

Фактично розмір цих нарахувань, який підлягає стягненню складає 57235грн. 32коп.

В решті предявленої до стягнення суми індексу інфляції слід відмовити, як предявленій необґрунтовано, з порушенням норм діючого законодавства.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобовязань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем (відповідачем по справі) пункту 6.1. умов цього договору, він зобовязується сплатити продавцю (позивач по справі), крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивачем, за спірний період нарахована та предявлена до стягнення пеня в розмірі 37 475 грн. 54 коп.

Перевіривши розрахунок пені суд встановив, що сума пені, за предявлений позивачем період, з урахування зауважень відповідача щодо включення позивачем днів фактично проведених оплат по договору, є меншою ніж предявлена позивачем до стягнення та становить 37357 грн. 32 коп.

В решті предявленої до стягнення пені слід відмовити, як предявленій необґрунтовано.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідач заявив клопотання про зменшення пені, посилаючись, зокрема, на наступне: ПрАТ «Василівкатепломережа» є єдиним підприємством, розташованим на території міста Василівка Запорізької області, яке здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а також надає послуги з централізованого опалення населенню на території міста. Специфіка роботи підприємства полягає в тому, що основними споживачами теплової енергії є підприємства та населення міста, які мають постійну значну заборгованість за спожиту теплову енергію. Відповідач змушений постійно, в необхідній кількості виробляти теплову енергію та поставляти її споживачам (дитячі садки, школи, лікарні) недивлячись на наявність у них дебіторської заборгованості. Наявність значної дебіторської заборгованості споживачів ускладнює роботу підприємства, стягнення штрафних санкції призведе до негативних наслідків в роботі підприємства.

Пунктом 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) передбачено право господарського суду при прийнятті рішення зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України.

Враховуючи викладене, взявши до уваги інтереси обох сторін, ступінь вини боржника, суд задовольняє клопотання відповідача та зменшує розмір пені до 5000грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги слід задовольнити частково. В решті позову відмовити.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються відповідача, пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Василівкатепломережа», (71600, Запорізька область, м. Василівка, вул. Шевченка, 85-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вул. Б.Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01001; ) суму 5000 (пять тисяч) грн. 00 коп. пені, суму 2926 (дві тисячі девятсот двадцять шість) грн. 74 коп. 3% річних, суму 57235 (пятдесят сім тисяч двісті тридцять пять) грн. 32 коп. інфляційних втрат, суму 1462 (одна тисяча чотириста шістдесят дві) грн. 79 коп. судового збору. Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 ГПК України 12 жовтня 2016 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.