ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2016 р. Справа № 909/387/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Михалюк О.В.

суддів Малех І.Б.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк»

на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 21.07.2016р.

у справі № 909/387/16

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест», м.Трускавець

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нат Сервіс», м.Івано-Франківськ

про визнання банкрутом,

з участю представників :

від скаржника ОСОБА_2

від ініціюючого кредитора ОСОБА_3

арбітражний керуючий ОСОБА_4

В ході судового засідання сторонам права і обовязки, передбачені ст.22 ГПК України розяснені, заперечень щодо складу суду не поступало.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 21.07.2016р. порушено провадження у справі № 909/387/16 (суддя Скапровська І.М.) про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Нат Сервіс» за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест», м.Трускавець в порядку статті 10, 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі Закон про банкрутство), визнано безспірні вимоги ініціюючого кредитора у розмірі 457183,49 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядника майна боржника арбітражного керуючого ОСОБА_4 тощо.

Не погоджуючись з даною ухвалою скаржник Публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк» подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадану ухвалу, посилаючись, зокрема, на те, що вона є незаконна, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, в порушення статті 43 ГПК України господарський суд не вжив заходів, спрямованих на всебічне, повне і об»єктивне встановлення всіх обставин справи, оскільки, як зазначає скаржник, в матеріалах справи відсутні належні докази, які є необхідними для з»ясування наявності чи відсутності підстав для вирішення питання про порушення провадження у справі про банкрутство. Крім того, як зазначає скаржник, належних та допустимих доказів невиконання наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нат Сервіс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест» заборгованості останнім не надано та не витребувано судом, що свідчить про неповне з»ясування обставин справи та передчасне порушення провадження у справі про банкрутство.

Наводить скаржник і інші доводи, що є на його думку підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі Закон про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 1 Закону про банкрутство боржником є суб'єкт підприємницької діяльності (юридична особа або фізична особа-підприємець), неспроможний виконати протягом трьох місяців свої грошові зобов'язання після настання встановленого строку їх виконання, які підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом.

Положеннями ч. 3 ст. 10 Закону про банкрутство, яка визначає підстави для порушення провадження у справі про банкрутство, передбачено, що справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обовязкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Отже, за Законом про банкрутство вимоги кредиторів набувають характеру безспірних, якщо вони підтверджуються документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника, зокрема, виконавчими.

Таким чином, з цього моменту грошові вимоги переходять в категорію безспірних.

Згідно вимог статті 11 Закону про банкрутство заява про порушення справи про банкрутство подається боржником або кредитором у письмовій формі та повинна містити: найменування господарського суду, до якого подається заява; ім»я або найменування боржника, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи та реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); ім»я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи та реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви.

До заяви про порушення справи про банкрутство додаються: докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом він не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірі заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; рішення суду про задоволення вимог кредиторів, що набрало законної сили; відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора; докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави). До заяви кредитора додаються також: копія виконавчого документа; докази надсилання боржнику копії заяви та доданих до неї документів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест», м.Трускавець звернулось до господарського суду Івано-Франківської області із заявою про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Нат Сервіс», м.Івано-Франківськ в порядку передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

В обгрунтування вказаної заяви товариство посилалось на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Нат Сервіс» не задоволено вимоги, розмір яких сукупно становить понад триста мінімальних розмірів заробітної плати, протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку. В підтвердження викладеного надало суду рішення господарського суду Івано-Франківської від 29.10.2015р., винесеного у справі № 909/1137/15, наказ від 13.11.2015р. № 1071 та постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.12.2015р.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 Закону про банкрутство, перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання.

Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 16 Закону про банкрутство, у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов'язані з розглядом справи. Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

Суд першої інстанції за наслідками розгляду заяви про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Нат Сервіс» прийняв її та призначив підготовче засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, безспірні вимоги ініціюючого кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест» до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Нат Сервіс», які не виконуються після встановленого для їх погашення строку складають 457 183,49 грн. Вказане підтверджується рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 29.10.2015р., винесеного у справі № 909/1137/15, наказом від 13.11.2015р. № 1071 та постановою про відкриття виконавчого провадження від 23.12.2015р.

Відтак, розглянувши заяву про порушення справи про банкрутство, перевіривши обґрунтованість вимог заявника, їх безспірність, вжиття заявником заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження, суд дійшов вірного висновку про наявність достатніх підстав для порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Нат Сервіс».

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 114 Закону про банкрутство, кандидатура арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) для виконання повноважень розпорядника майна визначається судом самостійно із застосуванням автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Автоматизованою системою з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, визначено кандидатуру арбітражного керуючого ОСОБА_4 для виконання повноважень розпорядника майна.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 114 Закону про банкрутство, під час прийняття заяви про порушення справи про банкрутство суд в ухвалі зобов'язує визначеного автоматизованою системою арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) надати заяву на участь у даній справі.

16.05.2016 р. до суду від арбітражного керуючого ОСОБА_4 поступила заява про згоду стати розпорядником майна у даній справі, в якій він також зазначив, що не належить до жодної категорії осіб, вказаних в ч. 2 ст. 114 Закону про банкрутство. До зазначеної заяви долучено копію свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 166 виданого Міністерством юстиції України 02.08.2013 р. та копію договору добровільного страхування відповідальності перед третіми особами.

Оскільки автоматизованою системою визначено кандидатуру арбітражного керуючого ОСОБА_4 для виконання повноважень розпорядника майна у даній справі, від арбітражного керуючого надійшла заява про згоду стати розпорядником у цій справі, у суду відсутні підстави для відхилення даної кандидатури арбітражного керуючого, тому суд першої інстанції підставно призначив розпорядником майна у даній справі арбітражного керуючого ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 Закону про банкрутство, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

Згідно з ч. 2 ст. 115 Закону про банкрутство, грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до порушення провадження у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати. Розмір грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна не може перевищувати п'яти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень. Право вимоги грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень розпорядника майна боржника. Сплата грошової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) здійснюється шляхом її авансування заявником (кредитором або боржником) у розмірі, зазначеному у цій частині. Сума авансового платежу вноситься на депозитний рахунок нотаріуса та виплачується арбітражному керуючому (розпоряднику майна) за кожний місяць виконання ним повноважень розпорядника майна.

Відповідно до абз. 1 ч. 16 ст. 16 Закону про банкрутство, ухвала про порушення провадження у справі про банкрутство не пізніше трьох днів з дня її винесення надсилається боржнику, кредитору (кредиторам) та іншим особам, які беруть участь або мають взяти участь у цій справі (власнику майна, органу, уповноваженому управляти майном боржника, тощо), органу державної податкової служби, місцевому загальному суду, органу державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржник не надав належних та допустимих доказів на спростування висновків місцевого господарського суду, викладених в ухвалі господарського суду Івано-Франківської області від 21.07.2016р. у даній справі.

З огляду на все викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Івано-Франківської області від 21.07.2016 року у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для її скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 21.09.2016р. у справі № 909/387/16 скаржнику Публічному акціонерному товариству «Європейський газовий банк» було надано відстрочку у сплаті судового збору до винесення постанови за наслідками розгляду апеляційної скарги. Відтак, судовий збір за перегляд ухвали господарського суду Івано-Франківської області від 21.07.2016 року у даній справі в апеляційному порядку слід покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 49 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст.33,34,43,49,91,99,101-106 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» - залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 21.07.2016р. у справі № 909/387/16 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за перегляд ухвали в апеляційному порядку покласти на скаржника.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» (04073, м.Київ, просп.Московський, 16, код 34693790) в доход державного бюджету 15 158,00 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Зобов»язати господарський суд Івано-Франківської області видати відповідний наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

7. Матеріали справи повернути господарському суду Івано-Франківської області.

8. Повний текст постанови складено « 18» жовтня 2018р.

Головуючий суддя Михалюк О.В.

суддя Малех І.Б.

суддя Плотніцький Б.Д.