ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2016 року Справа № 23/5005/9560/2012

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Кузнецова В.О.,

при секретарі судового засідання Крицькій Я.Б.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1177 від 25.05.2010 року, представник;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 25/256-248 від 20.12.2013 року, представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2016 року та додаткове рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 року у справі №23/5005/9560/2012

за позовом Комунального підприємства "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства", м. Павлоград Дніпропетровської області

до Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод", м. Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

У 2012 році Комунальне підприємство "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просило стягнути з Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" заборгованість у сумі 40 650,30 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2013 року у справі №23/5005/9560/2012 (суддя Бєлік В.Г.), яке постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.07.2013 року залишено без змін, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.08.2013 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2013 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.07.2013 року скасовані, справу №23/5005/9560/2012 направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Під час нового розгляду справи Комунальне підприємство "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" неодноразово збільшувало позовні вимоги та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (вих. №2127 від 16.12.2014 року) просило стягнути з Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" 468 661,31 грн.

За результатами нового розгляду справи, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2016 року у справі №23/5005/9560/2012 (головуючий колегії ОСОБА_3, судді Соловйова А.Є., Ніколенко М.О.) позов задоволений повністю: стягнуто з Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" на користь Комунального підприємства "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" заборгованість у розмірі 468 661,31 грн., судовий збір у сумі 6 902,19 грн., в доход Державного бюджету України судовий збір у сумі 2 471,03 грн.

Додатковим рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 року у справі №23/5005/9560/2012 (головуючий колегії ОСОБА_3, судді Соловйова А.Є., Ніколенко М.О.) стягнуто з Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" на користь Комунального підприємства "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" 19 968 грн. витрат за проведення експертизи.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що на підставі пункту 5.8 договору №1228-512312 на поставку питної води від 13.01.2012 року позивачем встановлювалися контрольні прилади обліку, за результатами яких була донарахована заборгованість у заявленій сумі. У рішенні зазначено, що експертом при проведенні експертизи, причиною відмінностей показань приладу обліку позивача та приладу обліку відповідача в частині обсягів води спожитої відповідачем за спірний період є відмінна чутливість приладів обліку, а саме лічильник MWN-200 враховує прохід води через нього при таких обсягах споживання, при яких комплекс витратомірний ИРКА зав. № 4371 не має технічної можливості (достатньої чутливості) обліковувати прохід води споживачу. Найбільш достовірними слід вважати показання лічильника MWN-200. Також, місцевим господарським судом відхилене клопотання відповідача про призначення повторної судової експертизи. Врахувавши умови договору, висновки експерта, місцевий господарський суд дійшов до висновку про правомірність нарахування позивачем різниці між показниками приладів обліку, оскільки більш точними є дані за лічильником позивача, та про задоволення позовних вимог.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Державне підприємство "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2016 року та додаткове рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 року у справі №23/5005/9560/2012 та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом прийнято висновок Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція судових експертиз", який викликає сумнів у відповідача як щодо висновків так і щодо особи, яка його склала та підписала. Апелянт зазначає, що йому стало відомо про те, що судовий експерт ОСОБА_4, який нібито підписав висновок, вказаний висновок не підписував, його підпис був підроблений невідомою особою, у звязку з чим відповідач звернувся до Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону із заявою про вчинення злочину. Вказані обставини є новими, але оскільки про їх наявність стало відомо відповідачу лише 17.06.2016 року, апелянт просить прийняти додаткові докази. Апелянт зазначає, що згідно висновку Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №2318/2319-14 прилад обліку питної води ИРКА 2545462.001 ФО зав. №4371 не містить механічних слідів від стороннього предмета, пломба не має механічних пошкоджень, тому плата за використання води має здійснюватись відповідно до його показань. Про неповне зясування всіх обставин справи свідчить також те, що місцевим господарським судом досліджено лише договір про поставку питної води №1228-512312 від 13.01.2012 року, в той час як у заяві про збільшення позовних вимог позивачем збільшений розмір позовних вимог за договором №1228-512613 від 24.12.2012 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.07.2016 року апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2016 року та додаткове рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 року у справі №23/5005/9560/2012 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Верхогляд Т.А., Чередко А.Є., розгляд скарги призначений у судове засіданні на 17.08.2016 року.

Згідно розпорядження в.о. керівника апарату суду у звязку із перебуванням судді Чередка А.Є. у відпустці призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі №23/5005/9560/2012.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни колегії суддів для розгляду справи №23/5005/9560/2012 визначено колегію суддів у складі головуючий суддя: Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Верхогляд Т.А., Кузнецов В.О.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.08.2016 року апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2016 року та додаткове рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 року у справі №23/5005/9560/2012 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Верхогляд Т.А., Кузнецов В.О.

У судових засіданнях, які відбулися 17.08.2016 року та 10.10.2016 року представник апелянта апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити її в повному обсязі.

10.10.2016 року Державне підприємство "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" подало клопотання про призначення у справі повторної судової експертизи, проведення якої доручити судовому експерту Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_4.

Комунальне підприємство "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" проти задоволення апеляційної скарги заперечувало та просило рішення місцевого господарського суду залишити без змін. Позивач зазначає, що відсутнє рішення про визнання експертизи неправомірною як і вироку про притягнення будь-якої особи до кримінальної відповідальності щодо вчинення злочину службового підроблення, тому немає підстав для неприйняття висновку судового експерта або призначення у справі повторної експертизи.

У судовому засіданні 10.10.2016 року оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, Комунальне підприємство "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" (постачальник) починаючи з 2012 року здійснювало поставку питної води Державному підприємству "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" (абоненту) на підставі укладених між сторонами договорів на поставку питної води № 228-512312 від 13.01.2012 року, №1228-512612 від 24.12.2012 року, за приписами пунктів 1.1 яких постачальник зобов'язується надавати абонентові послуги з постачання питної води, відповідно до "Правил користування системами централізованого комунального водопостачання в населених пунктах України", затверджених Міністерством з питань житлово-комунального господарства Україні наказом №190 27.06.08 року зареєстрованих Міністерством юстиції України 07.10.2008 року №936/15627 (далі - Правила користування) і іншими нормами чинного законодавства Україні, які регулюють правовідносини, що виникають за даною угодою, а абонент зобов'язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору.

Умовами вказаних договорів передбачено, що ціна послуг водопостачання визначається тарифами, затвердженими згідно рішення Виконавчого комітету Павлоградської міської ради №857 від 17.10.2011 року Тарифи на послуги водопостачання встановлюються уповноваженими на те органами, згідно чинному законодавству і не підлягають узгодженню сторонами цього договору, а також передбачений обовязок абонента здійснювати оплату спожитої води та наданих послуг.

Облік питної води, що відпускається, здійснюється постачальником і абонентом вимірювальними приладами, які занесені в Державний реєстр і пройшли державну метрологічну атестацію (пункт 5.1 договорів).

Для контролю витрати води постачальник має право встановити контрольні прилади обліку на введених у абонента з тривалістю роботи таких приладів не менше 15-ти днів, але не більше двох місяців (пункт 5.8 договору №1228-512312 від 13.01.2012 року та №1228-512613 від 24.12.2012 року (з урахуванням протоколу розбіжностей).

Комунальним підприємством "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" встановлювалися за участю представників відповідача контрольні прилади обліку (лічильник MWN-200) спожитої Державним підприємством "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" води, результати показань контрольного вузлу обліку зафіксовані в актах на зняття контрольних показників, копії яких містяться в матеріалах справи.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що показання приладів обліку постачальника (лічильник MWN-200) та абонента (комплекс витратомірний ИРКА зав. № 4371) відрізнялися, а саме прилад обліку позивача (постачальника) зафіксував більші показання, ніж прилад обліку відповідача.

Комунальне підприємство "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" на підставі показань контрольного приладу обліку (лічильника MWN-200) нарахувало вартість питної води, спожитої Державним підприємством "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод", за період з січня 2012 року по листопад 2014 року у сумі 468 661,31 грн. та просить її стягнути з відповідача, проти чого відповідач заперечує, що і є причиною виникнення спору.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 5.25 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання в населених пунктах Україні, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства Україні №190 від 27.06.2008 року (надалі - Правила користування) для контролю витрат води у споживачів, які не мають засобів обліку, а також для перевірки показів встановлених засобів обліку виробник має право встановлювати на вводах контрольні засоби обліку. Ці роботи теж можуть бути виконані за обґрунтованою вимогою споживача.

Тривалість роботи контрольних засобів обліку має бути не менше ніж 15 днів.

Якщо контрольний засіб обліку виявить неточність роботи засобів обліку, що перевіряються, останні підлягають ремонту, а розрахунок за водокористування здійснюється відповідно до показів контрольного засобу обліку, при цьому виробник має право провести перерахунок споживачеві за водокористування в попередні два місяці (пункт 5.26 Правил користування).

Позивачем заявлена до стягнення донарахована вартість різниці між обємами води за показами лічильника позивача та відповідача за період з січня 2012 року по листопад 2014 року (по кожному місяцю окремо) у сумі 468 661,31 грн. (детальний розрахунок про обсяг та вартість спожитої води міститься у службовій записці а.с. 97, том 3).

Позивачем виставлені рахунки на оплату спожитої води, в яких, в тому числі, внесений обєм води за показами лічильника позивача (копії рахунків містяться в матеріалах справи).

З метою встановити причину різниці в показах засобів обліку (турбінних лічильників MWN 200 і комплексів витратомірних ІРКА) місцевим господарським судом призначалась судова експертиза по справі №23/5005/9560/2012.

Як встановлено експертом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція судових експертиз" при проведенні експертизи, причиною відмінностей показань приладу обліку позивача та приладу обліку відповідача в частині обсягів води спожитої відповідачем за спірний період є відмінна чутливість приладів обліку, а саме лічильник MWN-200 враховує прохід води через нього при таких обсягах споживання, при яких комплекс витратомірний ИРКА зав. № 4371 не має технічної можливості (достатньої чутливості) обліковувати прохід води споживачу. Найбільш достовірними слід вважати показання лічильника MWN-200.

Враховуючи умови договору, висновки експерта, місцевий господарський суд дійшов до висновку про правомірність нарахування позивачем різниці між показниками приладів обліку, оскільки більш точними є дані за лічильником позивача, та про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

З огляду на положення умов договору на поставку питної води та Правил користування системами централізованого комунального водопостачання в населених пунктах України, у відповідача виник обовязок зі сплати водопостачання відповідно до показів контрольного засобу обліку.

Доказів оплати наданих послуг з водопостачання, а саме різниці між показниками приладів обліку, відповідач до суду не надав, доводи, наведені в обґрунтування позову не спростовував.

За викладеного є правомірним висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення з позивача на користь відповідача суми основного боргу у розмірі 468 661,31 грн.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи при задоволенні позову покладаються на відповідача (частини 1, 6 статті 49 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин місцевим господарським судом правильно стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати оплати судової експертизи.

Відхиляючи клопотання відповідача про призначення у справі повторної судової експертизи, місцевий господарський суд зазначив, що підставою для призначення повторної експертизи є: 1) визнання висновку експерта необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи; 2) наявності, сумніву у правильності висновку експерта; 3) наявність істотного порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Оскільки зауваження відповідача до висновку судової експертизи не спростовують його правильності та достовірності, останнім належним чином не обґрунтовано неповноти або неясності висновку експерта, у зв'язку з недопущенням затягування судового процесу, що може привести до порушення вимог статті 69 Господарського процесуального кодексу України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, місцевим господарським судом відмовлено у призначенні повторної експертизи.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта щодо висновку Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція судових експертиз" з наступних підстав.

Так, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2015 року, якою призначено у справі №23/5005/9560/2012 судову експертизу (турбінних лічильників MWN 200 і комплексів витратомірних ІРКА), попереджено експерта (експертів) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція судових експертиз" про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 Кримінального кодексу України.

Апеляційний господарський суд зазначає, що в матеріалах справи наявний лист за підписом директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція судових експертиз" від 13.06.2016 року, згідно якого при наданні висновку №26/02/16-1-4 від 26.02.2016 року судовим експертом не використані важливі дані, що є суттєвим недоліком, тому відповідно до пункту 4.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень вказаний висновок слід вважати недійсним.

Між тим, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, не передбачена можливість визнання висновку недійсним листом директора експертної установи.

Станом на час прийняття рішення у справі №23/5005/9560/2012 висновок судового експерта не визнано недійсним, відсутній вирок суду щодо завідомо неправильного висновку експерта або про притягнення до відповідальності особи за службову підробку (підписання висновку іншою особою), тому відсутні підстави щодо неприйняття висновку Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція судових експертиз".

Апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про призначення у справі повторної судової експертизи, проведення якої доручити судовому експерту Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_4, з наступних підстав.

Так, в матеріалах справи (а.с. 168, том 2) міститься повідомлення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №119-14 від 15.01.2014 року про неможливість проведення комплексної судової експертизи, в якому зокрема зазначено про неможливість надати відповідь на 5 питання ухвали від 25.12.2013 року (який з приладів обліку позивача та відповідача більш точно фіксує обсяг спожитої води у системі водопостачання відповідача) у звязку з відсутністю в інституті фахівців відповідної експертної спеціальності та відповідного обладнання.

Також, в матеріалах справи міститься висновок Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція судових експертиз" підписаний від імені судового експерта ОСОБА_4 та скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція судових експертиз" (а.с. 91-94, том 4), який не визнаний недійсним в установленому законом порядку, а також відсутній вирок щодо службового підроблення (підроблення підпису ОСОБА_4 на вказаному висновку). Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження доводів апелянта про підписання висновку №26/02/16-1-4 від 26.02.2016 року іншою особою.

Враховуючи наявність в матеріалах справи повідомлень Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. Проф. ім. Бокаріуса про неможливість проведення експертизи щодо встановлення причини різниці у показаннях засобів обліку позивача та відповідача, апеляційний господарський суд вважає за можливе вирішення спору без призначення у справі додаткової або повторної експертизи.

Враховуючи, що позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог під час нового розгляду справи №23/5005/9560/2012, місцевим господарським судом правомірно прийняті вказані уточнення.

Крім того, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення різниці між обємами води за показами лічильника позивача та відповідача, яка нарахована відповідно до Правил користування, про обовязковість застосування яких зазначено в договорах на поставку питної води №228-512312 від 13.01.2012 року та №1228-512612 від 24.12.2012 року.

Відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи відповідача наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд не вбачає підстав, передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, для зміни або скасування рішення суду першої інстанції та, відповідно, підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта (відповідача).

Керуючись статтями 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2016 року та додаткове рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 року у справі №23/5005/9560/2012 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 року у справі №23/5005/9560/2012 залишити без змін.

Повна постанова складена 11.10.2016 року.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя В.О. Кузнецов