УХВАЛА

05.10.2016Справа № 910/31609/15
За заявою Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про відстрочку виконання рішення суду по справі № 910/31609/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

До Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

Про стягнення 82 360 017,62 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: Смакота Н.І. (дов.№14-98 від 18.04.2014)

від відповідача: Халимон С. В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15.12.2015 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява №14/2-1938В від 14.12.2015 Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - позивач) до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (надалі - відповідач) про стягнення 82 360 017,62 грн.

Позовні вимогу обґрунтовані тим, що на думку позивача відповідач неналежним чином виконав взяті на себе зобов'язання за договором № 1245/14-БО-41, внаслідок чого у останнього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 82 360 017, 62 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 у справі № 910/31609/16 позов задоволено повністю.

12.04.2016 постановою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 у справі №910/31609/15 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 у справі №910/31609/15 залишено без змін.

31.08.2016 Постановою Вищого господарського суду України в задоволенні касаційної скарги відмовлено. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2016 у справі № 910/31609/15 залишено без змін.

07.09.2016 через канцелярію до суду від Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про відстрочку виконання рішення суду по справі № 910/31609/16.

12.09.2016 ухвалою суду розгляд заяви призначено на 21.09.2016.

21.09.2016 в судовому засіданні оголошено перерву до 05.10.2016.

В судове засідання, призначене на 05.10.2016, з'явились представники сторін та надали пояснення по суті заяви.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням суд вважає, що заява боржника (заявника) не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 19, п.1 ч.3 ст. 129 Конституції України, суд управнений здійснювати повноваження виключно на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

В свою чергу, відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України суд при наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони у виняткових випадках, залежно від обставин справи може, серед іншого, відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до пункту 7.1.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012 р., № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлено, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Пунктом 7.2. Постанови №9 визначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарським процесуальним кодексом України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

За змістом наведеної норми, відстрочка виконання рішення є правом, а не обов'язком суду, яке, до того ж, реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Судом встановлено, що в заяві про відстрочку виконання рішення суду боржник лише посилається на те, що відстрочка необхідна для підприємства тому, що виконати рішення суду одним платежем не можливо через відсутність необхідного обсягу коштів на рахунку, однак жодних доказів на підтвердження цього твердження не надав.

Таким чином, при ненаданні доказів відсутності у нього на рахунках коштів, неможливо вважати винятковими обставинами в розумінні ст. 121 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене Господарський суд міста Києва у задоволенні заяви боржника про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/31609/15 від 17.02.2016 відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 у справі № 910/31609/16.

Суддя М.О. Лиськов