РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2016Справа №910/15515/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-комунальне господарство "ГЕОЛОГ"

про стягнення 113 947, 65 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Кирищук В.П.;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "КИЇВЕНЕРГО" (далі-позивач/ПАТ "КИЇВЕНЕРГО") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-комунальне господарство "ГЕОЛОГ" (далі-відповідач/ТОВ «ЖКГ «ГЕОЛОГ») про стягнення 113 947, 65 грн., у тому числі: 66 788, 24 грн. - основний борг, 4 247, 23 грн. - 3 % річних та 42 912, 18 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо оплати спожитої теплової енергії за договором № 153-2802 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.10.2004.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 15.09.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У судовому засіданні 15.09.2016 представник позивача надав письмові пояснення, в яких зазначає, що позивач у спірний період з 01.11.2013 по 01.05.2016 не надавав житлово-комунальні послуги відповідачу, а постачав теплову енергію згідно договору на постачання.

Розгляд справи відкладався до 10.10.2016 згідно п.п. 1-2 ст. 77 ГПК України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання вдруге не з'явився, причин неявки суду не повідомив, однак про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення ухвал суду.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 10.10.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.10.2004 між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (далі - енергопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлово-комунальне господарство "ГЕОЛОГ" (далі - абонент) укладено договір № 153-2802 на постачання теплової енергії у гарячій воді, умовами якого передбачено, що предметом даного договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п. 2.2.1. договору, енергопостачальна організація зобов'язується, постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно з додатком № 1 до даного договору.

Згідно п. 2.3.2. договору, абонент зобов'язується виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку № 4 до договору.

У пункті 5.1. договору сторонами погоджено, що облік споживання абонентом теплової енергії проводиться розрахунковим способом (по приладах обліку, розрахунковим способом).

Абонент, що має прилади обліку, щомісячно надає енергопостачальній організації звіт по фактичному споживанню теплової енергії, в терміни, передбачені у додатку № 1 до договору (п. 5.3. договору).

Умовами п. 5.5. договору встановлено, що при відсутності приладів обліку, або виходу його з ладу - кількість теплової енергії, що відпущена абоненту, визначається енергопостачальною організацію, як виняток, розрахунковим способом.

Даний договір набуває чинності з дня його підписання, та діє до 31.12.2004 року. Договір припиняє свою дію в випадках: закінчення строку на якій він був укладений; взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття рішення Арбітражним судом; передбачених п. 6.4.1 договору; ліквідації сторін.

Припинення дії договору не звільняє абонента від обов'язку повної сплати спожитої теплової енергії.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (розділ 8 договору).

Оскільки суду не надано жодного доказу наявності повідомлення про припинення дії договору № 153-2802 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.10.2004, суд дійшов висновку, що договір автоматично пролонговувався та станом на день прийняття рішення у справі є чинним.

Додатком № 1 до договору № 153-2802 від 01.10.2004, сторонами погоджено обсяги постачання теплової енергії «Абоненту».

Додатком № 4 до договору № 153-2802 від 01.10.2004, сторони погодили порядок розрахунків за теплову енергію.

Відповідно до п. 2 додатку № 4, абонент щомісяця з 12 по 15 числа самостійно отримує у Районному відділі тепло збуту № 1 за адресою: вул. Жилянська, буд. № 63, розрахункова група, табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки «Абонент» повертає в РВТ), та платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Згідно п. 3 додатку № 4 , сплата за вказаними в п. 2 цього додатку документами, абонент виконує не пізніше 25 числа поточного місяця, при цьому:

3.1. в разі, якщо абонент розраховується за показниками приладів обліку, йому пред'являється до сплати заявлена кількість теплової енергії на поточний місяць (згідно Додатку № 1 до Договору). У випадку перевищення фактичного використання теплової енергії понад заявленого, ця кількість перевищення самостійно сплачується абонентом не пізніше 28 числа поточного місяця. У випадку, якщо фактичне використання нижче від заявленого, сплата проводиться за фактичними показниками.

3.2. абонентам, що не мають приладів обліку:

- щомісячно виставляється до сплати кількість теплової енергії згідно до договірних навантажень з урахуванням середньомісячної розрахункової температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та фактичного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду;

- кількість фактично спожитої теплової енергії визначається згідно договірних навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання абонента в розрахунковому періоді.

Відповідно до статуту Публічного акціонерного товариства "Київенерго", затвердженого 22.04.2013 загальними зборами ПАТ "Київенерго" (протокол загальних зборів ПАТ «Київенерго» № 2/2013 від 22.04.2013), товариство є юридичною особою із новим найменуванням, у результаті проведення державної реєстрації змін до статуту, які пов'язані із набранням чинності Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 та зміною найменування на Публічне акціонерне товариство "Київенерго".

Як стверджує позивач, відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання за договором № 153-2802 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.10.2004, внаслідок чого за період з 01.11.2013 по 01.05.2016 утворилась заборгованість за використану теплову енергію у розмірі 66 788, 24 грн., що підтверджується обліковими картками (табуляграмами) та довідкою про надходження коштів за спожиту теплову енергію (наявні в матеріалах справи).

Крім того, Публічне акціонерне товариство "Київенерго" просить суд стягнути з відповідача 4 247, 23 грн. - 3 % річних та 42 912, 18 грн. - інфляційних втрат за період з 01.12.2013 по 30.04.2016.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 153-2802 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.10.2004, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, поставив відповідачу теплову енергію у гарячій воді, що підтверджується наявними в матеріалах справи обліковими картками (табуляграмами) та довідкою про надходження коштів за спожиту теплову енергію.

Однак, відповідач за використану теплову енергію у період з 01.11.2013 по 01.05.2016 в повному обсязі не розрахувався.

При цьому, суд відзначає, що п. 2 додатку № 4 до договору передбачено обов'язок абонента щомісяця з 12 по 15 числа самостійно отримувати у Районному відділі теплозбуту № 1 за адресою: вул. Жилянська, буд. № 63, розрахункова група, табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки «Абонент» повертає в РВТ), та платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, відповідач відповідно до п. 3 додатку № 4 до договору № 153-2802 від 01.10.2004 зобов'язаний був не пізніше 25 числа поточного місяця, сплачувати вартість використаної теплової енергії.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено умови договору № 153-2802 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.10.2004, та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 66 788, 24 грн.

Крім того, Публічне акціонерне товариство "Київенерго" просить суд стягнути з відповідача 4 247, 23 грн. - 3 % річних та 42 912, 18 грн. - інфляційних втрат за період з 01.12.2013 по 30.04.2016.

Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, і встановлено, що нарахування відповідають вимогам законодавства, зокрема, проведені з урахуванням моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов'язання та за відповідний період прострочення.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором № 153-2802 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.10.2004 з нього, в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню 3 % річних у розмірі 4 247, 23 грн. та інфляційних втрат у розмірі 42 912, 18 грн. за період з 01.12.2013 по 30.04.2016.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-комунальне господарство "ГЕОЛОГ" (04123, м. Київ, вул. Бестужева, буд. 36 вбудовано-, прибудоване приміщення, ідентифікаційний код - 32960711) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5, ідентифікаційний код - 00131305) 66 788 (шістдесят шість тисяч сімсот вісімдесят вісім) грн. 24 коп. - заборгованості, 42 912 (сорок дві тисячі дев'ятсот дванадцять) грн. 18 коп. - інфляційних втрат, 4 247 (чотири тисячі двісті сорок сім) грн. 23 коп. - 3 % річних та 1 709 (одну тисячу сімсот дев'ять) грн. 23 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 13.10.2016.

Суддя Бондарчук В.В.