ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04 жовтня 2016 р. Справа № 918/944/16

Господарський суд Рівненської області у складі Судді Марач В.В. розглянувши справу за

позовом Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"

до відповідача ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку "Гайдара, 8"

про стягнення боргу в сумі 8346,04 грн.

В засіданні приймали участь:

Від позивача : ОСОБА_2

Від відповідача : не з'явився.

Статті 20,22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" (надалі Позивач або Товариство) звернулося в господарський суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку "Гайдара, 8" (надалі Відповідач або ОСББ) в якому просить стягнути з останнього заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 8346,04 грн., поставлену на підставі договору № 4419 про постачання електричної енергії від 23.02.2015 року (далі - Договір).

Представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме: рахунків - фактур за спожиту електричну енергію № НОМЕР_1 за липень 2016 р. та № НОМЕР_2 за серпень 2016 р., та заявляє що борг відповідача становить 7771,64 грн. Вказане клопотання позивача фактично є заявою про зменшення позовних вимог. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав на суму 7771, 64 грн. з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до господарського суду повернулися ухвала суду про порушення провадження по справі та відкладення розгляду справи, які направлялись на адресу відповідача, вказану в позовній заяві - м. Рівне, провул. Гайдара, 8, з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Відповідача є м. Рівне, провул. Гайдара, 8.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Крім того частиною першою статті 64 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п.п. 3.9.1., 3.9.2. Постанови від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

На підставі вищенаведеного, господарський суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та відзиву, з його боку, за наявними у справі матеріалами. Суд не вбачає ні підстав, ні доцільності для відкладення розгляду справи, в зв'язку з неявкою відповідача, так як від останнього повертаються ухвали суду направлені на адресу зазначену у ЄДР без можливості їх вручення останньому.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення представника позивача, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому господарський суд керувався наступним.

23 лютого 2015 року між ПАТ «Рівнеобленерго» та ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку "Гайдара, 8" було укладено Договір на постачання електричної енергії № 4419 (далі -Договір).

Відповідно до пункту 2.2.2 укладеного Договору ПАТ "Рівнеобленерго" зобовязався постачати споживачу електроенергію, як різновид товару, в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього Договору (додаток № 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу"); згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком № 6 "ОСОБА_2 розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін"; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами.

Відповідно до пунктів 2.3.1 і 2.3.3 вказаного Договору споживач зобовязався виконувати умови цього договору та оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатку № 4 "Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії та розрахунків".

Згідно з пунктом 4.2.2 договору за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин. При цьому плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50 000 кВт/год. і більше.

Пунктом 5.1 даного Договору встановлено, що для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 1 жовтня поточного року надає постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії (додаток № 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу" та додаток № 2 "Обсяги постачання електричної потужності споживачу та субспоживачу"). У разі ненадання споживачем зазначених відомостей у встановлений термін, розмір очікуваного споживання електричної енергії (потужності) на наступний рік установлюється постачальником на рівні відповідних періодів поточного року.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2015р. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 9.4 вищезазначеного договору).

За змістом пункту 3.5. додатку № 4 "Порядок зняття показників засобів обліку електричної енергії та розрахунків" до даного договору розрахунок за електричну енергію проводиться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника.

Відповідно до пункту 5 вказаного додатку обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат у відрізку мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж, визначається відповідно до звіту про використану електроенергію.

У пункті 2 додатку № 4 до наведеної угоди сторони домовились, що покази засобів обліку відповідно до Переліку об'єктів і точок комерційного обліку споживача фіксуються споживачем 23 числа кожного місяця о 00-00 год. та вибірково контролюються (знімаються) постачальником.

Після зняття показів засобів обліку споживач оформляє Звіт про використану електроенергію, який складається у 2-х примірниках, по одному для кожної сторони та 23 числа надає постачальнику нарочним, але не пізніше наступного робочого дня після зняття показів і одночасно отримує рахунок за фактично спожиту електроенергію.

У разі неможливості отримання постачальником електричної енергії даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін (за винятком порушення роботи розрахункового обліку), визначення обсягу спожитої електричної енергії за поточний розрахунковий період здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період з подальшим перерахунком у разі надання даних протягом наступного розрахункового періоду. У разі наявності зафіксованих постачальником показників засобів обліку споживачеві виписується рахунок у відповідності до таких показників.

Відповідно до пункту 4 додатку № 4 до договору якщо фактичне споживання електричної енергії виявиться більшим, ніж очікуване, споживач повинен зробити доплату протягом пяти операційних днів з дати отримання рахунку. Якщо фактичне споживання електричної енергії виявиться меншим, ніж очікуване, надлишкові кошти зараховуються в погашення заборгованості із найдавнішим терміном виникнення, а при її відсутності зараховуються в рахунок оплати електричної енергії у наступному розрахунковому періоді.

Договір та додатки до нього підписано уповноваженими представниками та скріплений відбитками печаток сторін.

Згідно поданого Позивачем рахунку - фактури за спожиту електричну енергію № НОМЕР_1 за липень 2016 року Відповідачем спожито 7788кВт.*год. електроенергії, що в гривневому еквіваленті становить 7710,13 грн. , з яких оплачено 116,69 грн. та рахунку - фактури за спожиту електричну енергію № НОМЕР_2 за серпень 2016 року Відповідачем спожито 180 кВт.*год. електроенергії, що рівняється 178,20 грн. Таким чином, борг Відповідача перед позивачем становить 7771,64 грн.

Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» визначено, що споживачі у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Відповідно до ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України, статті 26 Закону України Про електроенергетику від 16.10.1997 р. № 575/97 ВР, пункту 10.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 р. N 28 (далі - ПКЕЕ), споживач електричної енергії зобовязаний, зокрема, оплачувати обсяги електричної енергії відповідно до умов договору.

Згідно ст.714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 11 ЦК встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 173 ГК, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно з ст. 193 ГК субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

На основі наведеного вимоги Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості за спожиту електроенергію в період з лютого по серпень 2016 року в розмірі 7771 грн. 64 коп. поставлену на підставі договору № 4419 про постачання електричної енергії від 23.02.2015 року, грунтуються на договорі та законі, є правомірними, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Всупереч наведеному Відповідач не довів належними доказами того, що він виконав умови договору № 4419 про постачання електричної енергії від 23.02.2015 року та оплатив вартість сплаченої електроенергії, та/або того, що позивач не поставив йому електроенергію, а він ( відповідач ) її не споживав.

На підставі ст.49 ГПК України на Відповідача покладаються судові витрати.

Керуючись статями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку "Гайдара, 8" (33028, м.Рівне, провул. Гайдара, буд.8, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (33013, м.Рівне, вул.Князя Володимира, 71, ) заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 7771 (сім тисяч сімсот сімдесят одна) грн. 64 коп., на розподільчий рахунок № 9704 у ВАТ "Державний ощадний банк України", МФО 333368, ;

3.Стягнути з ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку "Гайдара, 8" (33028, м.Рівне, провул. Гайдара, буд.8, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (33013, м.Рівне, вул.Князя Володимира, 71, ) судовий збір в розмірі 1378,00 грн. на розрахунковий рахунок № 9704 у філії Рівненського обласного Управління АТ "Ощадбанк", МФО 333368, .

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 10 жовтня 2016 року.

Суддя Марач В.В.