ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2016 р. Справа № 911/2280/16

За позовом Заступника керівника Бориспільської місцевої прокуратури Київської області

до Березанської міської ради

Відділу освіти виконавчого комітету Березанської міської ради

Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Дісконт"

про визнання недійсним договору купівлі-продажу, рішень міської ради, скасування запису про право власності на майно зобовязання повернути нежитлове приміщення

Суддя С.І. Чонгова

Представники:

від прокуратури ОСОБА_1 (службове посвідчення №028904 від 17.09.2014);

від відповідача 1 ОСОБА_2 (довіреність б/н від 11.11.2015);

від відповідача 2 не зявився;

від відповідача 3 ОСОБА_3 (довіреність №49 від 05.08.2016);

СУТЬ СПОРУ: Заступник керівника Бориспільської місцевої прокуратури Київської області звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Березанської міської ради, Відділу освіти виконавчого комітету Березанської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Дісконт" про визнання недійсним договору купівлі-продажу, рішень міської ради, скасування запису про право власності на майно зобовязання повернути нежитлове приміщення.

В обґрунтування заявлених вимог, прокурор вказує на незаконність рішень Березанської міської ради №274-22- XXIV від 02.04.2004 Про виведення нежилих будівель зі складу дошкільного навчального закладу Ромашка та №213-16-XXIV від 07.10.2003 Про перелік обєктів комунальної власності міста, що підлягають приватизації, а також на недійсність укладеного на їх виконання договору купівлі-продажу, укладеного між Березанською міською радою та ТОВ Фірмою Дісконт, оскільки вказані обєкти використовуються не для освітньо-виховних цілей та не могли продаватись.

Відповідачем 1 та 2 у справі Березенською міською радою та Відділом освіти виконавчого комітету Березанської міської ради подано заяви про визнання позовних вимог прокурора в повному обсязі.

Відповідач 3 у справі ТОВ Фірма Дісконт у своєму відзиві просить суд відмовити у задоволенні позову прокурора, вказуючи на сплив позовної давності.

Крім того, 29.09.2016 представником прокуратури подано додаткові пояснення відповідно до яких прокурором зазначено про те, що в п.5 прохальної частини позовної заяви прокурором визначено вимогу про визнання незаконним та скасування 213-16-XXIV від 07.10.2003 Про перелік обєктів комунальної власності міста, що підлягають приватизації, проте помилково не вказано про визнання незаконним та скасування рішення Березанської міської ради, у звязку з чим просить враховувати суд здійснену технічну помилку, та п. 5 прохальної частини позовної заяви читати як, визнати незаконним та скасувати рішення Березанської міської ради №213-16-XXIV від 07.10.2003 Про перелік обєктів комунальної власності міста, що підлягають приватизації

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників відповідачів, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Березанської міської ради №213-16-XXIV від 07.10.2003 Про перелік обєктів комунальної власності міста, що підлягають приватизації вирішено включити в перелік обєктів комунальної власності міста, що підлягають приватизації, зокрема, нежиле приміщення цілісного майнового комплексу дошкільного навчального закладу «Ромашка» за вул. Комарова, 5а, шляхом продажу на аукціоні (а.с.41).

Рішенням Березанської міської ради №274-22- XXIV від 02.04.2004 Про виведення нежилих будівель зі складу дошкільного навчального закладу Ромашка вирішено дати згоду на виведення зі складу дошкільного навчального закладу «Ромашка», зокрема, двоповерхову нежилу будівлю площею 560,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Березань, вул. Комарова, 5а (а.с.40).

21.09.2004 між Березанською міською радою (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірмою «Дісконт» (далі - покупець), укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (а.с.18-18, зворот).

Згідно п. 1 якого продавець зобовязується передати майно у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього оговорену суму.

Відповідно до п. 2 нежитлова будівля, що відчужується за даним договором, загальною площею 560,30 кв.м. розташована в м. Березань Кивської області по вул. Комарова, 5а.

Як визначено п. 6 договору, продаж нежитлової будівлі за домовленістю сторін вчиняється за 66 120,26грн у т.ч. ПДВ.

Згідно п.п. 10, 11 вказаного договору, підставою виникнення права власності є державна реєстрація договору; вказаний договір підлягає державній реєстрації. Право власності на нежитлову будівлю підлягає державній реєстрації.

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Березанського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за №1474.

Відповідно до акту приймання-передачі від 04.10.2004 (а.с.19), відповідачем 1 (Березанською міською радою) передано, а відповідачем 2 (ТОВ Фірмою «Дісконт») прийнято проданий обєкт, а саме двоповерхову нежитлову будівлю по вул.. Комарова, 5а в м. Березень кв.м.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказане майно, що було предметом договору №1474 від 21.09.2004, 17.11.2004 зареєстровано за ТОВ «Дісконт» на підставі вищевказаного договору.

Звертаючись до суду, прокурор зазначає, що вказані рішення відповідача 1 (Березанської міської ради) підлягають визнанню незаконним та скасуванню, а також договір оренди укладений між відповідачем 1 та відповідачем 3 (ТОВ Фірмою «Дісконт») підлягає визнанню недійсним з моменту укладення, оскільки вказане рішення та договір суперечать чинному законодавству щодо використання обєктів освіти. А також обєкт оренди підлягає звільненню та поверненню балансоутримувачу.

У звязку з чим, прокурор звернувся з даним позовом до суду.

Предметом спору у даній справі є законність прийняття радою оскаржуваних рішень про включення обєкту освіти до обєктів, що підлягають приватизації та виведення двоповерхової будівлі зі складу дошкільного навчального закладу «Ромашка», дійсність відповідного договору та правомірність перебування відповідного майна у власності відповідача 3 ТОВ Фірми «Дісконт».

Відповідно до ст. 53 Конституції України, держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Згідно ст. 19 ЗУ «Про охорону дитинства», держава гарантує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; надання державних стипендій та пільг учням і студентам цих закладів у порядку, встановленому законодавством України. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Як визначено ст. 2 ЗУ «Про дошкільну освіту», основними завданнями законодавства України про дошкільну освіту є, зокрема, забезпечення права дитини на доступність і безоплатність здобуття дошкільної освіти.

Згідно ст. 5 вказного вище Закону, систему дошкільної освіти становлять, зокрема, дошкільні навчальні заклади незалежно від підпорядкування, типів і форми власності.

Як вбачається з витягу з ЄДРПОУ до видів діяльності Ясла-садку «Ромашка» віднесено дошкільна освіта та вказаний заклад віднесено до комунальної власності.

Згідно ст. 38 ЗУ «Про дошкільну освіту», матеріально-технічна база дошкільного навчального закладу включає будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, інвентар, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інше. Майно дошкільного навчального закладу належить йому на правах, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 61 Закону України Про освіту встановлено, що фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування.

Як визначено п. 4 ст. 63 ЗУ «Про освіту», основні фонди, оборотні кошти та інше майно державних навчальних закладів, установ, організацій та підприємств системи освіти не підлягають вилученню, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ч.5 ст. 63 ЗУ Про освіту обєкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно повязані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню та використанню не за призначенням.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про приватизацію державного майна» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. До об'єктів, що мають загальнодержавне значення, відносяться майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів, основним видом діяльності яких є виробництво товарів (робіт, послуг), що мають загальнодержавне значення. Загальнодержавне значення мають зокрема, об'єкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету (абз. 6 п. 6 ст.5 вказаного Закону).

Згідно ч. 5 ст. 16 ЗУ «Про дошкільну освіту», вивільнені приміщення ліквідованих державних та комунальних дошкільних навчальних закладів використовуються виключно для роботи з дітьми.

Майно, яке є державною або комунальною власністю (земельні ділянки, будівлі, споруди, обладнання тощо), придбання чи відокремлення якого призначене для здобуття дітьми дошкільної освіти, використовується виключно із зазначеною метою.

Так, відповідно до відомостей ЄДРПОУ ТОВ Фірма «Дісконт» не займається видами діяльності повязаними з роботою з дітьми.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Як визначено ч. 10 вказоного вище Закону, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Також, згідно ч. 8 ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні обєкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим субєктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу.

Як визначено ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

В заперечення позовних вимог у даній справі відповідач 3 ТОВ Фірма «Дісконт», посилається на пропущення строків позовної давності, а також на те, що прокурором не визначено який орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції. З вказаними запереченнями відповідача 3 суд не може погодитись з огляду на таке.

Так, звертаючись з даним позовом до суду прокурор зазначає про порушення інтересів держави в особі територіальної громади.

Відповідно до ст. 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Проте, в даному випадку прокурором орган місцевого самоврядування, а саме Березанську міську раду, визначено як відповідача у даній справі, у звязку з тим, що прийняті останньою акти суперечать вимогам Законів України, тобто закронним інтересам держави, що унеможливлює можливість такого органу місцевого самоврядування бути позивачем у даній справі, оскільки до останнього заявлено вимоги.

Крім того, у відповідності ст. 29 ГПК України, у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача.

Таким чином, у даних правовідносинах прокурор набув статусу позивача за цією справою, у звязку з тим, що орган повноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах є відповідачем у даній справі.

Стосовно заяви про застосування строків спливу позовної давності до заявлених вимог, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, в обґрунтування пропуску прокурором строку позовної давності надав копію газети «Березанські відомості» від 25.07.2005 з оголошенням переможцем конкурсу ТОВ фірми «Дісконт» з продажу одноповерхової будівлі за адресою вул. Комарова, 5б, копію газети «Березанські відомості» від 30.04.2005 (а.с.74-75) в зазначених оголошеннях йдеться про продаж будівлі за адресою вул. Комарова, 5б тоді як позов подано щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі за адресою вул. Комарова, 5а.

А отже суд не може прийняти доводи відповідача 3 щодо обізнаності прокурора про укладення спірного договору саме з дати вказаних оголошень.

Крім того, суд зазначає, що спірний договір укладено 21.04.2004, тобто раніше ніж була публікація про оголошення щодо проведення конкурсу з продажу будівлі за адресою вул. Комарова, 5б.

Крім того, про сплив строку позовної давності відповідач посилається на те, що в газети «Березанські відомості» №59 від 04.08.2004 друкувалось рішення Березанської міської ради про, зокрема, приватизацію шляхом викупу двоповерхової нежитлової будівлі за адресою: м. Березань вул. Комарова, 5а (а.с.72).

Проте, у зазначеному рішенні не було вказано, що обєкт є частиною дошкільного навчального закладу.

У відповідності до п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України 29.05.2013 №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» визначено, що початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. У таких випадках питання про визнання поважними причин пропущення позовної давності може порушуватися перед судом як прокурором, так і позивачем у справі.

У разі коли згідно із законом позивачем у справі виступає прокурор (частина друга статті 29 ГПК), позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення або про особу, яка його допустила, довідався або мав довідатися відповідний прокурор.

Крім того, судом враховано, що позов подається Заступником прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області, яка після реорганізування органів прокуратури України, здійснює контроль за додержанням вимог законів в т.ч. у м. Березань.

Так, у позовній заяві та поясненнях прокурором зазначено, про те, що про порушення закону йому стало відомо після опрацювання інформації виконавчого комітету Березанської міської ради у лютому 2016 року.

Таким чином, прокурором не пропущено трирічного строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішень Березанської міської ради №274-22- XXIV від 02.04.2004 Про виведення нежилих будівель зі складу дошкільного навчального закладу Ромашка та №213-16-XXIV від 07.10.2003 Про перелік обєктів комунальної власності міста, що підлягають приватизації підлягають задоволенню проте, не в повному обсязі, оскільки преметом розгляду у даній справі є законність виведення та приватизації нежитлової будівлі дошкільного навчального закладу «Ромашка», саме за адресою м. Березань,вул. Комарова, 5а, позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішень Березанської міської ради підлягають задоволеннб саме в частині скасування рішень ради саме за вказаною адресою, а не рішень в цілому. В іншій частині, суд не розглядає спірне рішення, оскільки воно не стосується предмету даного позову та обґрунтування підстав за даним позовом.

Крім того, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (абзац 2 частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як визначено ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У частині 1 статті 236 Цивільного кодексу України визначено, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Господарське зобов'язання, визнане судом недійсним, також вважається недійсним з моменту його виникнення (частина 3 статті 207 ГК України).

З огляду на те, що згідно договору №1474 від 21.09.2004 відповідачем 1 продано відповідачу 3 двоповерхову нежитлову будівлю за адресою: м. Березань, вул. Комарова, 5а, а також те, що сторонами не доведено суду факту використання вказаного приміщення для цілей повязаних з навчально-виховним процесом, такий договір підлягає визнанню недійсним на підставі невідповідності його змісту положенням законодавства згідно зі статтями 203, 215 Цивільного кодексу України.

Пунктом 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними визначено, що правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України).

За змістом частини третьої статті 207 ГК України господарське зобов'язання, визнане судом недійсним, також вважається недійсним з моменту його виникнення.

В силу приписів частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину.

Таким чином, вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.09.2004 №1474, укладений між Березанською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірмою «Дісконт», підлягають задоволенню.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

У звязку з чим, вимога прокурора щодо зобовязання звільнити та повернути приміщення, площею 560,30 кв.м., розташованого за адресою: м. Березань, вул. Комарова, 5а, що є предметом договору купівлі-продажу №1474 від 21.09.2004, укладеного між Березанською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірмою «Дісконт», є похідною від вимоги про визнання недійсним договору та у звязку з визнанням судом обґрунтованою вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, така вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, прокурором заявлено вимогу про скасування запису в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 17.11.2004 про право власності ТОВ Фірми «Дісконт» на будівлю, що знаходиться за адресою: м. Березань, вул. Комарова, 5а, яка є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки як зазначено вище недійсний правочин не створює юридичних наслідків

Крім того, прокурором при подачі позовної заяви відповідачем зазначено також Відділ освіти виконавчого комітету Березанської міської ради до якого в прохальній частині позову у прокурора відсутні будь-які вимоги, а за вимогами, які перелічені у прохальній частині позовної заяви, прокурором не визначено ступень відповідальності вказаної особи та не надано доказів на обґрунтування саме до нього заявлених перелічених вимог, з огляду на вказане, у задоволенні вимог до вказаних осіб суд відмовляє.

Таким чином в задоволенні вимог до Відділу освіти виконавчого комітету Березанської міської ради в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 2, 5 ст.49 ГПК України з відповідачів 1, 3 підлягає стягнення: з відповідача 1 Березанської міської ради 2756,00грн, а саме за вимоги про визнання незаконними та скасування рішень, які задоволені судом частково 1378,00грн (по 689грн за кожне рішення, вимогу про визнання недійсним договору та вимогу про звільнення та повернення майна 689,00грн, оскільки таке майно передано відповідачем 1 відповідачу 3); з відповідача 3 Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Дісконт» 2756грн (за вимогу про визнання недійсним договору 689,00грн, скасування запису про право власності на майно 1378,00грн та зобовязання звільнити та повернути майно 689,00грн).

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу від 21.09.2004 №1474 укладений між Березанською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірмою «Дісконт», про продаж двоповерхової нежитлової будівлі за адресою: м. Березань, вул. Комарова, 5а, площею560,30 кв.м.

3. Визнати незаконним та скасувати рішення Березанської міської ради №274-22- XXIV від 02.04.2014 Про виведення нежилих будівель зі складу дошкільного навчального закладу Ромашка в частині виведення зі складу дошкільного навчального закладу «Ромашка» двоповерхової нежилої будівлі площею 560,30 кв.м. за адресою: м. Березань, вул. Комарова, 5а.

4. Визнати незаконним та скасувати рішення Березанської міської ради №213-16-XXIV від 07.10.2013 Про перелік обєктів комунальної власності міста, що підлягають приватизації в частині включення в перелік обєктів комунальної власності, що підлягає приватизації двоповерхової нежилої будівлі площею 560,30 кв.м. за адресою: м. Березань, вул. Комарова, 5а.

5. Скасувати запис від 17.11.2004 у Єдиному державному реєстрі прва власності на нерухому майно про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Дісконт» на двоповерхову нежилу будівлю площею 560,30 кв.м. за адресою: м. Березань, вул. Комарова, 5а.

6. Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю Фірму «Дісконт» звільнити та повернути приміщення, площею 560,30 кв.м. та вартістю 66 160,26грн, розташоване за адресою: м. Березань, вул. Комарова, 5а, до комунальної власності м. Березань.

7. Стягнути з Березанської міської ради на користь прокуратури Київської області 2756,00грн судового збору.

8. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Дісконт» на користь прокуратури Київської області 2756,00грн судового збору.

9. У задоволенні вимог до Відділу освіти виконавчого комітету Березанської міської ради з задоволенні позову відмовити.

10. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 07.10.2016

Суддя С.І. Чонгова