ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2016 Справа №917/1132/16

м. Полтава

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул. Комарова, 2а, м. Полтава, Полтавська область, 36008

до Колективного підприємства "Полтавський м'ясокомбінат", вул. Харчовиків, 6, м. Полтава, Полтавська область,36000

про стягнення 68623,05 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 29-14/17 від 04.01.2016 року;

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 01.07.2016 року.

Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 68623,05 грн. заборгованості за договором № 584 «С» від 14.10.2005 року на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води та додаткових угод до нього, з яких: 58120,08 грн. основна заборгованість, 7869,94 грн. пеня, 568,64 грн. 3% річних, 2064,39 грн. інфляційні витрати.

Позивач позовні вимоги підтримує, на виконання вимог ухвали від 20.09.2016 року надав суду відомості щодо показань приладів обліку відповідача за спірний період, докази направлення на адресу відповідача акту звірки розрахунків.

Відповідач участі у звірці не прийняв проте надав суду відзив на позов в якому визнає заявлені вимоги в повному обсязі та просить суд при вирішенні спору по суті зменшити розмір пені на 50 %.

Позивач проти заявленого клопотання заперечує.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

14.10.2005 року між позивачем (теплопостачальною організацією) та відповідачем (споживачем) був укладений договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 584 «С» (далі Договір, а.с. 15-16), а також додаткові угоди до нього (а.с. 19-28).

Згідно п. 1 Договору позивач взяв на себе зобовязання постачати відповідачеві теплову енергію у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення приміщень споживача до межі розподілу будівлі гуртожитку по вул. Павленківська, 18, а споживач зобовязався своєчасно оплачувати одержану теплову енергію.

Відповідно до п. 25 Договору визначено, що розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться відповідно до тарифів, встановлених уповноваженим органом та діючих на період постачання теплової енергії.

Відповідно до п. 26 Договору всі розрахунки за договором проводяться на підставі виписаного рахунку.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" та згідно з абз. 7 ст. 16 Закону України "Про теплопостачання" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг встановлює тарифи на теплову енергію суб'єктам природних монополій та суб'єктам господарювання на суміжних ринках у сфері теплопостачання.

Тариф на теплову енергію, що виробляється та постачається ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Комісією тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів встановлені в такому розмірі: 541,69 грн./Гкал (без ПДВ) з 01 квітня 2015 року на підставі постанови №727 від 03.03.2015.

Відповідно до п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 (далі Правила) розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі.

Облік споживання теплової енергії проводиться по лічильнику тепла (п. 11 Договору в редакції додаткової угоди №11).

Зняття показань з приладів обліку проводяться «Споживачем», записуються в журналі встановленої форми і передаються в службу реалізації «ТО» 25 числа кожного місяця або по телефону з обовязковим наступним підтвердженням у письмовій формі, затвердженій підписом керівника та печаткою підприємства (п. 13 Договору).

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 27 Договору, споживач зобов'язується сплачувати за теплову енергію плановими платежами за платіжними дорученнями платника у розмірі 1/3 обсягів місячного споживання теплової енергії.

- за першу декаду розрахункового періоду - до 25 числа місяця попереднього розрахунковому періоду;

- за другу декаду розрахункового періоду - до 10 числа розрахункового періоду;

- кінцевий розрахунок проводиться до 10 числа місяця наступного за розрахунковим періодом з урахуванням суми проміжних платежів.

Згідно п. 33) абзацу 5 Договору в редакції додаткової угоди №11 від 11.12.2012 року, Договір вважається продовженим щорічно, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення договору або його перегляд не буде заявлено однією із сторін.

Сторони не посилаються на припинення дії договору.

До матеріалів справи залучені рахунки на оплату за листопад 2015 року - квітень 2016 року (а.с. 44- 49) та акти приймання теплової енергії за листопад 2015 року - квітень 2016 року (а.с. 50-54) з доказами їх відправки на адресу відповідача (а.с. 55-60), які свідчать про виконання зі сторони позивача договірних зобовязань на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води та виникнення у відповідача обовязку з їх оплати.

Згідно розрахунку позивача, договірні зобовязання в частині оплати отриманої теплової енергії відповідачем належним чином не виконувались. До справи залучено зафіксовані документально показники лічильника теплової енергії (а.с. 79-82) станом на 20.01.2016 року, станом на 20.02.2016 року, станом на 20.03.2016 року та станом на 20.04.2016 року, за показаннями яких і розраховувалась заборгованість.

Заборгованість відповідача за період з 01.11.2015 року по 30.04.2016 року складає 58120,08 грн. (детальний розрахунок в матеріалах справи, а.с. 11).

Заперечень щодо розміру заявленого позивачем боргу відповідач не надав, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно з п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обовязку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем договірних зобовязань з оплати вартості отриманої теплової енергії.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. За ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин, позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача основної заборгованості за спожиту теплову енергію на суму 58120,08 грн., тому вони підлягають задоволенню.

Виходячи зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настаються правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 625 ЦК України визначає обовязок боржника сплатити грошову суму на вимогу кредитора урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Позивач просить стягнути згідно ст. 625 ЦК України 3 % річних в сумі 568,64 грн. за період з 10.12.2015 до 08.06.2016 на грошові зобов'язання листопада 2015 року - квітня 2016 року та втрати від інфляційних процесів в сумі 2064,39 грн. за січень 2016 року - травень 2016 року, які підлягають задоволенню, оскільки період та розмір їх нарахування є обґрунтованим.

Сторонами узгоджено в п. 27 Договору, що відповідач, в разі несвоєчасної оплати теплової енергії, сплачує пеню у розмірі 1% за кожен день простроченого платежу, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, якщо інше не передбачено діючим законодавством.

Позивачем заявлено до стягнення 7869,94 грн. за період з 10.12.2015 року до 08.06.2016 року на грошові зобовязання за листопад 2015 року - квітень 2016 року. При перевірці розміру заявленої пені судом не виявлено її завищення з боку позивача, розрахунок є обґрунтованим.

Відповідачем в порядку ст. 233 Господарського кодексу України подано заяву про зменшення розміру штрафних санкцій (а.с. 91-92).

Відповідно до пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України приймаючи рішення у справі суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи позов в цій частині вимог суд приймає до уваги, що в даному випадку сума пені в розмірі 7869,94 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача є завищеною, що не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. При цьому судом враховується позиція Конституційного Суду України у Рішенні від 11.07.2013 року № 7-рп/2013, згідно якої наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Також, судом приймається до уваги, що заборгованість відповідача виникла за його зобовязаннями щодо утримання гуртожитку, а також за витратами по забезпеченню мешканців комунальними послугами, які заборгували відповідачу близько 50 000,00 грн. Крім цього, суд враховує, що прострочення відповідача не є тривалим.

Таким чином, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, на підставі п. 3 ст. 83 ГПК України суд зменшує розмір пені на 30% і тому позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню на суму 5508, 96 грн., а в іншій частині у позові відмовляється.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р., судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки. Таким чином, судові витрати відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44-49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Колективного підприємства "Полтавський м'ясокомбінат", вул. Харчовиків, 6, м. Полтава, Полтавська область, 36000, на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул. Комарова, 2-а, м. Полтава, 36008, 58120 грн. 08 коп. боргу; 5508 грн. 96 коп. пені; 568 грн. 64 коп. - 3 % річних; 2064 грн. 39 коп. інфляційні витрати; 1378 грн. 00 коп. судового збору.

3. В частині вимог про стягнення 2360,98 грн. пені у позові відмовити.

4. Видати наказ при набранні рішенням законної сили.

Суддя Пушко І.І.