донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

12.10.2016 справа № 908/1627/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючогоСкакун О.А.,
суддів:Колядко Т.М. , Татенко В.М. ,
за участю представників сторін:
від позивача:не з`явився,
від відповідача: від третьої особи:не з`явився, не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуФізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя,
на рішення Господарського суду Запорізької області
від02.08.2016
по справі№ 908/1627/16 (суддя Сушко Л. М.)
за позовомДепартаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, м. Запоріжжя,
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачаФізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя, Міського комунального підприємства "Основаніє", м. Запоріжжя,
простягнення 44 984, 94 грн.

Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, м. Запоріжжя, звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4, Орендар), м. Запоріжжя, про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 44 984, 94 грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.08.2016 у справі № 908/1627/16 позовні вимоги Департаменту комунальної власності та приватизації задоволено у повному обсязі. Рішення мотивоване доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 02.08.2016 у справі № 908/1627/16 та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм як матеріального, так і процесуального права, а також неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи. Зокрема, відповідач вважає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доказам протиправних дій Запорізької міської ради щодо ухилення від приватизації спірного приміщення.

В апеляційній скарзі наведені також інші доводи і заперечення, які на думку відповідача є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не вбачає підстав для її задоволення та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Представники позивача, відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача у судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи за їх відсутності.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд -

В С Т А Н О В И В :

Між Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради (Орендодавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_4 04.12.2002 було укладено Договір оренди нежитлового приміщення № 5/13 (далі - Договір), за умовами якого Орендодавець на підставі рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 05.11.2002 за № 336/38 передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 116, 60 м2 за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває на балансі Комунального підприємства «ВРЕЖО № 13» (а. с. 12-15).

Договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних його умов та підписання тексту договору (пункт 1.3 Договору).

Відповідно до пункту 2.1 Договору вступ Орендаря у користування нежитловим приміщенням настає одночасно з підписанням Договору та Акту прийому-передачі вказаного нежитлового приміщення, підписаного з Балансоутримувачем.

Згідно з пунктом 3.1 Договору орендна плата визначається на підставі рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 31.08.2000 № 297 та рішення п'ятої сесії Запорізької міської ради двадцять четвертого скликання від 30.10.2002 № 13.

Розмір орендної плати за перший місяць становить 54,77 грн. (пункт 3.2 Договору).

Відповідно до пункту 3.3 Договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається Орендарем самостійно шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції.

Згідно з пунктом 3.4 Договору орендна плата, перераховується Орендарем самостійно до місцевого бюджету міста Запоріжжя за місцем знаходження об'єкта, що здається в оренду, щомісячно не пізніше п'ятого числа наступного місяця на рахунок місцевого бюджету Орджонікідзевського району.

У пункті 3.5 Договору сторони узгодили, що у випадку закінчення терміну дії договору або його дострокового припинення орендна плата перераховується Орендарем по день фактичної здачі приміщення за актом приймання-передачі.

Цей Договір діє з 04.12.2002 по 04.12.2007 (пункт 11.1 Договору).

За актом приймання-передачі спірне нежитлове приміщення 04.12.2002 було передано Балансоутримувачем (КП «ВРЕЖО № 13») відповідачу (а. с. 23).

Також між сторонами було укладено Додаткову угоду від 22.04.2008 до Договору, за умовами якої строк дії Договору оренди нежитлового приміщення було продовжено на три роки під магазин продовольчих товарів (а. с. 18).

Додатковою угодою від 01.06.2011 до Договору сторони погодили на підставі рішень Запорізької міської ради від 18.02.2011 № 6 «Про структуру виконавчих органів Запорізької міської ради, загальну чисельність апарату Запорізької міської ради та її виконавчих органів» та від 06.04.2011 № 20 «Про передачу Департаменту комунальної власності та приватизації окремих повноважень щодо управління об'єктами права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя» змінити Орендодавця у Договорі з Управління житлового господарства Запорізької міської ради на Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (а. с. 22).

У подальшому Додатковою угодою від 23.03.2012 до Договору сторони узгодили, що згідно з рішенням Запорізької міської ради № 47 від 06.04.2011 орендна ставка встановлюється на рівні 18 % від вартості орендованого приміщення, визначеної експертним шляхом, у зв'язку з чим розмір орендної плати у березні 2012 року становить 921, 53 грн. та щомісяця коригується на індекс інфляції (а. с. 163).

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.01.2015 у справі № 908/2976/14, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.03.2015, за позовом Департаменту комунальної власності та приватизації Договір оренди № 5/13 від 04.12.2002 розірвано, а ФОП ОСОБА_4 зобов'язано звільнити нежитлове приміщення площею 116, 60 м2, розташоване за адресою: АДРЕСА_1. У частині вимог про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 28 453, 12 грн. за період з листопада 2011 року по жовтень 2014 року позов залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України у зв'язку з невиконанням вимог суду щодо надання обґрунтованого розрахунку ціни позову.

На виконання зазначеного рішення за актом державного виконавця Орджонікідзевського відділу Державної виконавчої служби від 13.05.2016 (а. с. 42) спірне приміщення звільнено від боржника ФОП ОСОБА_4, у зв'язку з чим 16.05.2016 виконавче провадження було закінчено (а. с. 43).

Оскільки ФОП ОСОБА_4 належним чином не виконував свого обов'язку зі внесення орендної плати за Договором оренди № 5/13 від 04.12.2002, Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради звернувся до місцевого господарського суду з позовом про стягнення заборгованості за період з червня 2013 року по 13.05.2016 на загальну суму 44 984, 94 грн.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін, виходячи з такого.

Апеляційний господарський суд, оцінивши зміст спірного Договору, дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором найму (оренди), який підпадає під правове регулювання норм глави 58 ЦК України, § 5 глави 30 ГК України.

З урахуванням частини другої статті 287 ГК України передача в оренду об'єктів комунальної власності, регулюється Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно зі статтею 19 зазначеного Закону орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Статтею 193 ГК України встановлено обов'язок суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Аналогічні приписи закріплені у статті 526 ЦК України.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач вважає, що місцевий господарський суд порушив норми процесуального права, не залучивши до участі у справі Запорізьку міську раду як власника об'єкта оренди.

Однак колегія суддів вважає доводи заявника безпідставними з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 327 ЦК України та частиною п'ятою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради на підставі Положення про департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, затвердженого рішенням Запорізької міської ради № 66 від 18.02.2011 (а. с. 50-52), реалізує повноваження виконавчих органів міської ради у сфері управління комунального майна територіальної громади міста Запоріжжя та здійснює повноваження орендодавця об'єктів, що перебувають у комунальній власності.

Таким чином, Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради як Орендодавець за спірним Договором та уповноважений виконавчий орган Запорізької міської ради виконує функції останньої щодо управління майном та має право вимагати стягнення орендної плати, а тому необхідність залучення Запорізької міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача відсутня.

При розгляді справи у суді першої інстанції відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що здійснений позивачем розрахунок ціни позову є неправильним, оскільки, зокрема, у ньому не відображено часткову сплату ФОП ОСОБА_4 орендної плати у липні 2013 року та невірно визначено її ставку.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.03.2012 між сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору, за умовами якої орендна ставка згідно з рішенням Запорізької міської ради № 47 від 06.04.2011 становить 18 % від вартості орендованого приміщення.

Згідно з пунктом 1 рішення Запорізької міської ради «Про затвердження і введення в дію річних ставок орендної плати за використання нерухомого майна права комунальної власності територіальної громади міста Запоріжжя» № 47 від 06.04.2011 при оренді нерухомого комунального майна застосовуються ставки орендної плати, встановлені Кабінетом Міністрів України для об'єктів права державної власності, за винятком випадків, передбачених пунктами 2-4 цього рішення (а. с. 118).

Оскільки спірне приміщення за критерієм його цільового призначення не підпадає під наведені виключення, ставку орендної плати слід визначати на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995.

Як вбачається з письмових пояснень позивача і не заперечується відповідачем, орендна ставка визначена з урахуванням того, що об'єкт оренди використовується для розміщення магазину продовольчих товарів за наявності товарів підакцизної групи.

Розрахунок ціни позову здійснено з урахуванням положень Додаткової угоди від 23.03.2012 до Договору та щомісячним коригуванням орендної плати на індекс інфляції, виходячи з орендної ставки у розмірі 18%.

Також позивач зазначає, що розрахунок орендної плати за спірний період здійснено з урахуванням фактичних обставин, встановлених рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.01.2015 у справі № 908/2976/14, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.03.2015.

Колегія суддів зауважує, що Акти звірки взаємних розрахунків станом на 19.11.2014 (а. с. 92) та станом на 31.01.2013 (а. с. 126), на які посилається відповідач, також не спростовують правильність розрахунку ціни позову, оскільки вони не підписані сторонами, а тому не свідчать про узгодження викладених у них відомостей.

Доказів внесення орендної плати за спірним Договором на спростування наданого позивачем розрахунку ціни позову відповідач не надав суду ані першої, ані апеляційної інстанції.

Крім того, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на те, що Запорізька міська рада чинить перешкоди у здійсненні приватизації ФОП ОСОБА_4 спірного приміщення.

Проте колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив наведені доводи відповідача як такі, що не стосуються предмета доказування у цій справі, адже наявність права на приватизацію об'єкта оренди не виключає можливість користування ним та не звільняє відповідача від обов'язку зі сплати орендної плати.

Оскільки Договір оренди нежитлового приміщення № 5/13 від 04.12.2002, укладений між сторонами, був чинним та припинив свою дію за рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.01.2015 у справі № 908/2967/14, ФОП ОСОБА_4 на підставі пункту 3.5 зазначеного Договору зобов'язаний перераховувати орендну плату по день фактичної здачі приміщення.

Враховуючи, що виселення Орендаря відбулось у порядку примусового виконання судового рішення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач правомірно нарахував орендну плату по день звільнення приміщення за актом державного виконавця від 13.05.2016.

Таким чином, враховуючи відсутність доказів внесення відповідачем орендної плати за спірний період, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради підлягають задоволенню у повному обсязі, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з орендної плати у розмірі 44 984, 94 грн. за період з червня 2013 року по 13.05.2016.

Щодо інших доводів і заперечень, наведених в апеляційній скарзі, то колегія суддів до уваги їх не бере, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга ФОП ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Запорізької області від 02.08.2016 у справі № 908/1627/16 підлягає залишенню без змін як законне та обґрунтоване з наведених вище підстав.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя, на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.08.2016 у справі № 908/1627/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 02.08.2016 у справі № 908/1627/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: Т.М. Колядко

В.М. Татенко