ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2016 р.Справа № 916/89/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лавриненко Л.В.

суддів: Пироговського В.Т., Філінюка І.Г.

при секретарі судового засідання - Мельник Ю.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Теплодар, Одеської області

на рішення Господарського суду Одеської області від 14.06.2016 р.

у справі № 916/89/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОКАР" м. Чорноморськ, Одеської області

до відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Теплодар, Одеської області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове Товариство Домінанта" м. Київ;

2) ОСОБА_2

про стягнення 390 875, 91 грн.

за участю представників сторін:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОКАР" м. Чорноморськ, Одеської області: Заінчковська Д.О., Заінчковський С.В. - за довір.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 25.07.2016 р. прийнята до провадження та призначена до розгляду апеляційна скарга фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Теплодар, Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 14.06.2016 р. по справі № 916/89/16.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційна скарга розглянута в межах процесуального строку, встановленого ст. 102 ГПК України, з урахуванням вимог ст. 69 цього Кодексу.

В січні 2016 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "РАДОКАР" м. Чорноморськ, Одеської області звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Теплодар, Одеської області про стягнення матеріальної шкоди в сумі 390 875,91 грн., завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка складається з:

- 385 763,91 грн. - шкоди, спричиненої транспортному засобу позивача в результаті дорожньо-транспортної пригоди;

- 3 395 грн. - шкоди спричиненої Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІДЛАЙН» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;

- 1700 грн. - витрат на оплату проведення експертизи;

- 5 863,15 грн. - витрат на оплату судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано посиланням на приписи ст.ст. 1187, 1188, 1172 Цивільного кодексу України.

На думку позивача, відповідальність за шкоду, заподіяну транспортному засобу, має нести відповідач, з підстав неправомірних дій його працівника, внаслідок яких сталася дорожньо-транспортна пригода.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "РАДОКАР" м. Чорноморськ, Одеської області зазначає, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, позивач виконував перевезення вантажу, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ФІДЛАЙН", який було пошкоджено в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.06.2016 р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОКАР" м. Чорноморськ, Одеської області задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, спричинену транспортному засобу Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОКАР" м. Чорноморськ, Одеської області в сумі 385 763,91 грн., витрати на оплату судової експертизи в сумі 3 638,11 грн., витрати на оплату судового збору в сумі 5 786,33 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 м. Теплодар, Одеської області звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування заявлених вимог, відповідач посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального права.

Також, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 м. Теплодар, Одеської області зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що між гр. ОСОБА_2 та відповідачем укладався трудовий договір, тому в оскаржуваному рішенні суд безпідставно застосував приписи ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Товариство з обмеженою відповідальністю "РАДОКАР" м. Чорноморськ, Одеської області у поданому відзиві проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, заперечує та просить суд оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.07.2015 р. о 15 годині 00 хвилин гр. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з причепом марки "Netam" Д/Н НОМЕР_2, який належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 м. Теплодар, Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10, рухаючись по автодорозі Одеса - Мелітополь - Ново-Азовськ, здійснив наїзд на автомобіль НОМЕР_3 з напівпричепом марки "Chreau" Д/Н НОМЕР_4, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю "РАДОКАР" м. Чорноморськ, Одеської області на праві приватної власності.

На момент зазначеної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля НОМЕР_5 була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхове Товариство "Домінанта", що підтверджується полісом НОМЕР_11.

11.07.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "РАДОКАР" м. Чорноморськ, Одеської області звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди.

14.07.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "РАДОКАР" м. Чорноморськ, Одеської області звернулось до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою.

21.09.2015 р. постановою Біляївського районного суду ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та встановлено вину останнього у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" від 09.10.2015 р. №1624 повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю "РАДОКАР" м. Чорноморськ, Одеської області, що вищезазначена подія не є страховим випадком по полісу АІ/4251028.

16.07.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "РАДОКАР" м. Чорноморськ, Одеської області звернулось до судового експерта ОСОБА_5 з метою встановлення вартості відновлювального ремонту автомобілю, пошкодженого в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку судового експерта від 09.12.2015 р. № 333/15, вартість спричиненою матеріальної шкоди Товариству з обмеженою відповідальністю "РАДОКАР" м. Чорноморськ, Одеської області - власнику напівпричепу-рефрижератору Chareau C38 складає 385 763,91 грн.

Вартість наданих експертних послуг склала 1 700,00 грн., що підтверджується відповідним рахунком-фактурою.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.02.2016 р. призначено у справі № 916/89/16 автотоварознавчу експертизу та на вирішення експерта поставлене наступне питання: «яка вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля НОМЕР_6 з напівпричепом марки "Chreau" Д/Н НОМЕР_4, який належить ТОВ "РАДОКАР", внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 11.07.2015р.?»

Відповідно до висновку комісійної судової автотоварознавчої експертизи по дослідженню напівпричепу Chareau C38 №994 від 21.04.2016 р. № 994, розмір матеріальної шкоди, завданої власнику напівпричепу марки Chareau C38, реєстраційний номер НОМЕР_4, який належить ТОВ "РАДОКАР", внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталося 11.07.2015р., дорівнює його ринковій вартості на момент ДТП, та становить 385 763,91 грн.

Крім того, 22.07.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІДЛАЙН" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОКАР" м. Чорноморськ, Одеської області з претензією № 1238 про сплату 3 395,00 грн. вартості вантажу, що було пошкоджено, внаслідок ДТП.

На виконання вищенаведеної претензії, Товариство з обмеженою відповідальністю "РАДОКАР" м. Чорноморськ, Одеської області сплатило Товариству з обмеженою відповідальністю "ФІДЛАЙН" 3 395,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 24.07.2015 р. № 477.

В результаті отриманої дорожньо-транспортною пригодою матеріальної шкоди, Товариство з обмеженою відповідальністю "РАДОКАР" м. Чорноморськ, Одеської області звернулось до господарського суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача шкоди, спричиненої транспортному засобу позивача в сумі 385 763,91 грн., з огляду на наступне.

В силу положень ч. ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Крім того, згідно з приписами ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах.

Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 р. № 4, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК).

Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК).

Посилання фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Теплодар, Одеської області на приписи ст. ст. 21, 24 Кодексу законів про працю та на те, що в матеріалах справи відсутні докази укладання між відповідачем та ОСОБА_2 трудового договору не приймаються судом апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами:

письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;

поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Як свідчать матеріли справи, 21.09.2015 р. постановою Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та встановлено вину останнього у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Тобто, вина ОСОБА_2 у скоєні ДТП є доведеною.

При цьому апеляційний господарський суд вважає, доведеним факт перебування ОСОБА_2, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, у фактичних трудових відносинах з фізичної особою - підприємцем ОСОБА_1 м. Теплодар, Одеської області, оскільки в матеріалах справи міститься пояснення ОСОБА_2 щодо того, що він працював водієм на транспортних засобах, які йому надавались відповідачем з квітня 2014 р. по грудень 2015 р., та під час скоєння ДТП керував транспортним засобом контейнеровозом марки "MAN" Д/Н НОМЕР_7, у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків по завданню фізичної особою - підприємцем ОСОБА_1 м. Теплодар, Одеської області.

Крім того, Біляївським районним судом у вступній частині постанови від 21.09.2015 р. зазначено, що «Суддя Біляївського районного суду Одеської області Бобуйок А.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від УДАІ УМВС України в Херсонській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, працюючого водієм, за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.»

Зазначене підтверджується також, наявним в матеріалах справи, вироком Біляївського районного суду Одеської області від 11.09.2015 р. по справі № 496/3731/15-к, яким встановлено, що ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_8 порушив Правила Дорожнього руху України, внаслідок чого скоїв дорожньо-транспортну пригоду.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 м. Теплодар, Одеської області не надала жодного належного та допустимого доказу звернення до правоохоронних органів з приводу протиправного заволодіння належним їй транспортним засобом.

Щодо суми шкоди, заподіяної позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля НОМЕР_3 з напівпричепом марки "Chreau" Д/Н НОМЕР_4, суд апеляційної інстанції зазначає, що в силу приписів ст. 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Розмір збитків, заподіяних Товариству з обмеженою відповідальністю "РАДОКАР" м. Чорноморськ, Одеської області внаслідок пошкодження його автомобіля НОМЕР_3 з напівпричепом марки "Chreau" Д/Н НОМЕР_4 у ДТП, встановлено наявним у справі висновком комісійної судової автотоварознавчої експертизи по дослідженню напівпричепу Chareau C38 №994 від 21.04.2016 р. № 994. Вартість матеріальної шкоди, завданої власнику напівпричепу марки Chareau C38, реєстраційний номер НОМЕР_4, який належить ТОВ "РАДОКАР", внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталося 11.07.2015р., дорівнює його ринковій вартості на момент ДТП, та становить 385 763,91 грн.

Вказаний висновок відповідає фактичним обставинам справи та приписам чинного законодавства, зокрема Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобі, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 р. №1335/5/1159, а тому приймається апеляційним господарським судом в якості доказу, який підтверджує розмір збитків, завданих власнику транспортного засобу "Renault" Д/Н НОМЕР_9 з напівпричепом марки "Chreau" Д/Н НОМЕР_4, в результаті його пошкодження в ДТП.

Суд апеляційної інстанції, також погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача шкоди заподіяної вантажу Товариства з обмеженої відповідальністю «ФІДЛАЙН» в сумі 3 395 грн. з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1192 Цивільного кодексу України суд може зобов'язати особу, яка спричинила збитки, відшкодувати їх у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі.

Разом з цим, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності належить виходити з того, що відшкодування шкоди здійснюється відповідно до реальної вартості втраченого або пошкодженого майна, а також робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ та усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Таким чином, розрахунок матеріальної шкоди, завданої позивачу, що полягає у відшкодуванні Товариству з обмеженої відповідальністю «ФІДЛАЙН» вартості пошкодженого товару, не підтверджений належними доказами, оскільки як вбачається з матеріалів справи пошкоджено не весь товар, а лише його частина.

У той же час, пошкодження речей, зокрема втрата товарного вигляду, може вплинути на вартість товару, однак не свідчить про його непридатність для використання за призначенням, у зв'язку з чим матеріальна шкода не може становити повну вартість пошкодженого товару.

Разом з тим, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача суми збитків в сумі 1 700 грн., сплачених позивачем за експертні послуги, враховуючи наступне.

Згідно з приписами п. 6.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 р. № 7, у вирішенні питань щодо відшкодування витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду господарським судам необхідно враховувати викладене в пункті 23 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи".

Наведеним пунктом постанови Пленуму Вищого господарського України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23.03.2012 р. № 4 встановлено, що відповідно до частини третьої і четвертої статті 15 Закону витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

У застосуванні відповідних законодавчих приписів господарським судам рекомендується виходити з такого.

Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи.

Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи.

У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Аналогічним чином суд має діяти в разі повернення матеріалів справи з експертної установи через несплату вартості експертизи.

Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу господарським судом на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Враховуючи той факт, що заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю "РАДОКАР" м. Чорноморськ, Одеської області до стягнення з відповідача витрати на оплату експертного дослідження в сумі 1 700,00 грн., понесені позивачем за межами даної справи, а для визначення вартості матеріальної шкоди Господарським судом Одеської області призначалась судова експертиза в рамках розгляду цієї справи, підстави для покладення на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 м. Теплодар, Одеської області обов'язку відшкодувати позивачу витрати на оплату експертного дослідження в сумі 1 700,00 грн. відсутні.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 цього Кодексу обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду Одеської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. 85, 91, 93, 99, 101-105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Теплодар, Одеської області залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 14.06.2016 р. по справі № 916/89/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 10.10.2016 р.

Головуючий суддя Л.В. Лавриненко

Судді В.Т. Пироговський

І.Г. Філінюк