ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2016р. Справа№ 914/2175/16

За позовом: Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Львів,

про зобов'язання повернути об'єкт оренди шляхом виселення.

Суддя Яворський Б.І. при секретарі Зусько І.

Представники:

від позивача: Процко Р.Б.,

від відповідача: ОСОБА_3

На розгляд господарського суду Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради подано позов до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про зобов'язання повернути об'єкт оренди шляхом виселення.

Ухвалою суду від 25.08.2016р. порушено провадження у справі, яку призначено до розгляду на 13.09.2016р. Розгляд справи відкладався на 03.10.2016р. у зв'язку з неявкою відповідача.

У судове засідання 03.10.2016р. представник позивача з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив зобов'язати відповідача повернути об'єкт оренди шляхом виселення зі займаного нежитлового приміщення у зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що укладений між сторонами спору договір оренди нерухомого майна №Л-8172-12 закінчився; позивачем надіслано відповідачу повідомлення про припинення договірних відносин у зв'язку із закінченням терміну дії договору. Станом на день розгляду справи приміщення не звільнено відповідачем.

У судовому засідання 03.10.2016 р. представник відповідача проти задоволення позову заперечив повністю з підстав, викладених у відзиві на позов. Зокрема, зазначив, що відповідач має переважне право на укладення договору на новий термін, оскільки він належним чином виконував свої зобов'язання за договором та своєчасно звернувся до управління з відповідною заявою. Підтримав подане клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення господарським судом Львівської області справи №914/2267/16 за позовом ФОП ОСОБА_1 до УКВ ДЕП ЛМР про спонукання до укладення договору. Представник позивача заперечив проти задоволення даного клопотання та зупинення провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

05.03.2012р. між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (орендодавець, позивач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (орендар, відповідач) укладено договір №Л-8172-12 оренди нерухомого майна. Відповідно до п.1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, що перебуває на балансі Центру творчості дітей та юнацтва Галичини Львівської міської ради Львівської області. Об'єктом оренди є приміщення, загальною площею 144,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.3.1 договору приймання-передачу об'єкта оренди здійснюють орендар та балансоутримувач. При передачі об'єкта оренди складається акт приймання-передачі, який підписують орендар та балансоутримувач (п.3.2 договору). У зв'язку з фактичним використанням орендарем об'єкта оренди за попереднім договором, об'єкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання даного договору (п.3.3 договору).

Термін договору оренди визначений з 05.03.2012р. до 04.03.2014р. (п.4.1 договору).

Відповідно до п.4.3 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженими на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Порядок повернення орендодавцю об'єкта оренди сторони погодили у р.9 договору. Зокрема, повернення об'єкта оренди здійснюється після закінчення терміну дії договору або дострокового його припинення чи розірвання (п.9.1 договору). Сторони повинні приступити до передачі об'єкта оренди протягом 5 днів з моменту закінчення терміну оренди. Об'єкт оренди повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем (чи за його дорученням балансоутримувачем) протягом 15 днів з моменту настання однієї із подій, вказаних у п.9.1 договору. При передачі об'єкта оренди складається акт здачі- приймання (п.9.2- 9.5 договору).

Листом №2302-вих-653 від 18.03.2016 р. позивач надіслав відповідачу повідомлення про припинення договірних стосунків у зв'язку із закінченням терміну дії договору 04.03.2016р. Докази надіслання повідомлення (копія списку №2 згрупованих рекомендованих листів та копія поштової квитанції) знаходяться в матеріалах справи. Факт отримання відповідного повідомлення підтверджується роздруківкою з офіційного сайту «Укрпошти» та не заперечувався відповідачем.

Як стверджує позивач, незважаючи на закінчення терміну дії договору оренди відповідач продовжує користуватися нежитловим приміщенням.

Станом на дату прийняття рішення у матеріалах справи відсутні докази повернення орендованого приміщення.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Між сторонами виникли взаємні права та обов'язки на підставі укладеного договору оренди нежитлового приміщення.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендною є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Аналогічні положення закріплені у ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (ст.17 ЗУ «Про оренду державного і комунального майна»).

Відповідно до ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). В силу положень ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч.1 ст.785 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами справи, термін дії договору оренди закінчився, адже позивач у межах місячного строку надіслав, а відповідач отримав повідомлення про припинення договору №2302-вих-653 від 18.03.2016р. Представник відповідача у судовому засіданні 03.10.2016р. погодився з тим, що договір оренди №Л-8172-12 від 05.03.2012р. припинив свою дію, однак, оскільки ФОП ОСОБА_1 подав заяву орендодавцю про укладення договору оренди на новий строк і такий спір перебуває зараз на розгляді у господарському суді Львівської області (справа №914/2267/16), вважає, що у разі задоволення останнього, приміщення уже не потрібно буде звільняти. Тому, просив зупинити провадження у справі про виселення до вирішення спору про спонукання укласти договір.

Перелік підстав для зупинення провадження у справі визначено ст.79 ГПК України. Так, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: 1) призначення господарським судом судової експертизи; 2) надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування; 3) заміни однієї з сторін її правонаступником.

У п.3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 зазначено наступне. Відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

У п.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» №6 від 23.03.2012р. зазначено проте, що результати розгляду господарським судом заяв (клопотань) учасників судового процесу повинні зазначатися в мотивувальній, а не в резолютивній частині рішення суду, прийнятого по суті справи, за винятком тих випадків, коли суд вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову (статті 67, 68 ГПК), відстрочку або розстрочку виконання рішення (стаття 121 ГПК).

Щодо клопотання про зупинення провадження у цій справі до розгляду справи №914/2267/16, то суд відмовляє у його задоволенні, оскільки предметом розгляду у справі №914/2175/16 є незаконність зайняття приміщення відповідачем у зв'язку із закінченням договору оренди від 05.03.2012р., а предметом спору у справі №914/2267/16 є незаконність відмови управління комунальної власності в укладенні нового договору оренди. Відтак, заявник не довів неможливість розгляду даної справи до вирішення справи №914/2267/16. Як станом на момент звернення з позовом до суду, так і на момент прийняття рішення відповідач незаконно знаходиться у спірному приміщенні, оскільки договір оренди припинив свою дію, а орендар не виконав свого обов'язку щодо повернення орендованого майна, передбаченого ч.1 ст. 785 ЦК України. Жодних доказів, які б підтверджували правомірність знаходження ФОП ОСОБА_1.в орендованому раніше ним приміщенні на даний час немає.

Відповідно до ч.2 ст.4-3 та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

З наведеного вище суд робить висновок, що позовні вимоги є обґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір виник з його неправомірних дій.

На підставі викладеного вище та керуючись ст.ст. 3, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Зобов'язати Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (адреса: 79067, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) повернути шляхом виселення нежитлове приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 144,2 кв.м., Управлінню комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (адреса: 79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ідентифікаційний код 25558625). Стягувач: Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (адреса: 79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ідентифікаційний код 25558625).

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (адреса: 79067, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (адреса: 79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ідентифікаційний код 25558625) 1' 378,00 грн. судового збору.

У судовому засіданні 03.10.2016р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складений та підписаний 05.10.2016р.

Суддя Яворський Б.І.