КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2016 р. Справа№ 910/1988/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Яценко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Фанери та плити» та апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 року

у справі № 910/1988/16 (суддя - Прокопенко Л.В.)

за позовом Заступника Генерального прокурора України

до Антимонопольного комітету України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Приватне акціонерне товариство «Фанери та плити»

про визнання незаконним та скасування рішення

за участю представників сторін:

від позивача: Халанчук О.С., прокурор посвідчення №035970 від 07.10.2015 року,

від відповідача: Масименко А.П., довіреність №300-122/02-31 від 04.04.2016 року, Петричок К.В., довіреність №300-122/02-08 від 04.03.2016 року

від третьої особи: Ільницька Л.М., довіреність №150 від 09.03.2016 року

ВСТАНОВИВ:

Заступник Генерального прокурора України (позивач у справі) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (відповідач у справі) про визнання незаконним та скасування рішення.

В обґрунтування позовних вимог заступник Генерального прокурора України посилається на те, що Антимонопольний комітет України, приймаючи у липні 2013 року рішення №613-р від 23.07.2013 року, яким було змінено розмір штрафу, покладеного на Приватне акціонерне товариство «Фанера та плити» за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, діяв всупереч приписам законодавства, а саме Закону України «Про захист економічної конкуренції», оскільки розмір штрафу, на думку заступника Генерального прокурора України, зменшено відповідачем за відсутності підстав, передбачених ст. 58 зазначеного Закону.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 року позов задоволено. Визнано недійсним та скасовано рішення Антимонопольного комітету України від 23.07.2013 року № 613-р «Про перегляд рішення комітету від 13.06.2012 року № 355-р». Стягнуто з Антимонопольного комітету України на користь Генеральної прокуратури України судовий збір у розмірі 1378 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване доведеністю обставин, на які посилається позивач, а саме відсутністю в Антимонопольного комітету України підстав як для перегляду рішення від 13.06.2012 року № 355-р, так і підстав для зменшення розміру штрафу, покладеного на Приватне акціонерне товариство «Фанера та плити» за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач, Антимонопольний комітет України, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі Антимонопольний комітет України посилається на те, що, звертаючись до суду про скасування рішення Антимонопольного комітету України від 23.07.2013 року №613-р, заступником Генерального прокурора України був пропущений встановлений ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» присічний строк на оскарження рішень комітету, що відповідно є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Окрім того, відповідач також стверджує, що оскаржуване заступником Генерального прокурора України рішення, прийнято в межах повноважень Антимонопольного комітету України та з урахуванням тих обставин, які не були враховані комітетом у 2012 році при накладенні штрафу на Приватне акціонерне товариство «Фанера та плити» у розмірі 15 903 000,00 грн, а тому відповідач вважає, про рішення від 23.07.2013 року № 613-р про зменшення штрафу до 30 000,00 грн є правомірним та не підлягає скасуванню.

Також, не погодившись з прийнятим рішенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Приватне акціонерне товариство «Фанери та плити», подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Фанери та плити» обґрунтована тим, що Антимонопольний комітет України, приймаючи оскаржуване рішення від 23.07.2013 року №613-р, діяв у відповідності до приписів законодавства «Про захист економічної конкуренції» та, врахувавши тяжкий фінансовий стан підприємства та подані на підтвердження цих обставин документи, обґрунтовано зменшив штраф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2016 року апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Фанери та плити» та Антимонопольного комітету України прийняті до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді: Мальченко А.О., Сухового В.Г., апеляційні скарги об'єднані в одне апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 28.09.2016 року.

27.09.2016 року до Київського апеляційного господарського суду від Генеральної прокуратури України надійшли письмові заперечення на подані апеляційні скарги, в яких позивач стверджує про правомірність та обґрунтованість висновків Господарського суду міста Києва, а тому просить відмовити в задоволенні вимог апеляційних скарг Антимонопольного комітету України та Приватного акціонерного товариства «Фанери та плити», а рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 року залишити без змін.

У судовому засіданні 28.09.2016 року Київським апеляційним господарським судом відповідно до ч.3 ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 12.10.2016 року.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів, у зв'язку з перебуванням судді Сухового В.Г. на лікарняному, справу №910/1988/16 передано до розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді - Дикунська С.Я., Мальченко А.О. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2016 року справу №910/1988/16 прийнято визначеним складом колегії суддів.

У судовому засіданні 12.10.2016 року представники Антимонопольного комітету України та Приватного акціонерного товариства «Фанери та плити» просили скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Прокурор у судовому засіданні 12.10.2016 року заперечив проти задоволення вимог апеляційних скарг з підстав, викладених у відзиві на апеляційні скарги, просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Рішенням Антимонопольного комітету України від 13.06.2012 № 355-р у справі №242-26.13/149-11 (а.с. 20-51 том 1), визнано, що Приватне акціонерне товариство «Фанери та плити», узгодивши свої дії під час спеціалізованих аукціонів з продажу необробленої деревини ресурсу І-IV кварталів 2011 року, вчинило порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціонів.

Відповідно до п. 10 рішення Антимонопольного комітету України від 13.06.2012 №355-р у справі № 242-26.13/149-11 за вчинення зазначеного порушення на Приватне акціонерне товариство «Фанери та плити» накладено штраф у розмірі 15 903 000 гривень.

Вищенаведене рішення Антимонопольного комітету України було оскаржено в судовому порядку.

З поданих сторонами документів вбачається, що рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2013 у справі № 5011-23/10531-2012, відмовлено у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Фанери та плити» до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення від 13.06.2012 року №355-р. (а.с. 53-75 том 1), оскільки судом встановлено факти, які свідчать про наявність попередньої погодженості дій суб'єктів господарювання, в тому числі ПАТ «Фанери та плити», під час проведення спеціалізованого аукціону з продажу необробленої деревини, що є анти конкурентними узгодженими діями у розумінні ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Статтею 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» встановлено, що Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин регламентовані приписами Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Як передбачено ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції і накладення штрафу.

Статтею 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначені порушення законодавства про захист економічної конкуренції, до яких п. 1 ч. 1 50 Закону віднесено антиконкурентні узгоджені дії.

Згідно з ст. 51 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Розміри штрафів встановлені статтею 52 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення, передбачені п.п. 1, 2 та 4 ст. 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» органи Антимонопольного комітету України, які прийняли рішення, не мають права його скасувати або змінити, крім випадків, передбачених ст. 58 цього Закону.

З наявних матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що після прийняття рішення Антимонопольного комітету України №355-р від 13.06.2012 року до відповідача неодноразово надходили доручення уряду, звернення народних депутатів та Федерації професійних спілок, в яких повідомлялось про негативні наслідки, що можуть настати для підприємств деревообробної промисловості у зв'язку із сплатою надмірно великих штрафних санкцій.

Так, листом Федерації професійних спілок України від 13.11.2012 року № 11/01-16/2004 (копія якого наявна в матеріалах справи а.с.75-76 том 2) повідомлялось про те, що підприємства, які притягнені до відповідальності, є базовими для меблевої промисловості та будівельної індустрії країни та сплата зазначеного розміру штрафу може призвести до закриття усіх цих підприємств (у тому числі ПрАТ «Фанплит»), які є містоутворюючими та бюджетоутворюючими у своїх регіонах, що потягне за собою зростання рівня безробіття та соціальної напруги, а тому просила переглянути рішення Антимонопольного комітету України від 13.06.2012 року щодо накладення штрафних санкцій.

Також, до Антимонопольного комітету України надходило доручення Прем'єр-міністра України від 29.10.2012 року № 2999/1/1-12 (а.с. 85 том 2) щодо розгляду проблемних питань інвестиційної діяльності в Україні австрійських та швейцарських компаній, за зверненнями послів Швейцарії та Австрії, які звернулись до Кабінету Міністрів України з питанням щодо перегляду накладених Антимонопольним комітетом України штрафів на підприємства деревообробної промисловості з урахуванням принципів пропорційності, питань захисту інвестицій та належного аналізу економічного впливу та умов ринку необробленої сировини.

Крім того, матеріалами справи підтверджується надходження до Антимонопольного комітету України звернення народних депутатів України від 10.04.2012 року № 137, від 17.12.2012 року № 8 та від 19.02.2013 року № 04-37/24-15 (103-110 том 2), в яких також порушувалось питання про недопущення загострення кризових явищ в деревообробній та меблевих галузях та перегляду рішення Комітету від 13.06.2012 року № 355-р.

Після прийняття рішення Антимонопольного комітету України №355-р від 13.06.2012 року про застосування до ПрАТ «Фанери та плити» штрафу, товариство за дорученням колективу зверталось до Антимонопольного комітету України із заявою про перегляд зазначеного рішення та зменшення розміру штрафу, сплата якого призведе до тяжких наслідків та зупинення виробництва. До заяви ПрАТ «Фанери та плити» долучило повідомлення про усунення недоліків, встановлених Антимонопольним комітетом України; звернення Профкому товариства до Антимонопольного комітету України; рішення Наглядової ради ПрАТ «Фанери та плити», оформлене протоколом від 28.05.2013 року (а.с. 78-110 том 1); відкрите звернення трудового колективу ПрАТ «Фанери та плити», в якому працівники товариства звертають увагу на те, що підприємство є одним з найбільших платників податків у місті, що продукція товариства має найвищі показники якості, товариство намагається в умовах сьогодення здійснювати свою діяльність лише у відповідності до чинного законодавства, добросовісно виконувати зобов'язання перед державою та партнерами та вчасно реагувати та виправляти допущені помилки, тому просить Антимонопольний комітет України переглянути рішення про накладення на товариство надмірно великого штрафу, який в умовах складного економічного стану може призвести до банкрутства підприємства, яке має більш ніж 100річний досвід роботи у своїй галузі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, на підставі заяви Приватного акціонерного товариства «Фанери та плити» від 29.05.2013 року № 252, доповнення до неї від 21.06.2013 року № 308, від 27.06.2013 року № 322 та уточненої заяви від 27.06.2013 року № 323 (а.с. 133-130 том 2, 134-218 том 2), на підставі ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», ст.ст. 48, 52, 58 Закону України «Про захист економічної конкуренції», Антимонопольним комітетом України було переглянуто рішення від 13.06.2012 року № 355-р щодо накладення на Приватне акціонерне товариство «Фанери та плити» штрафу в розмірі 15 903 000,00 грн.

За результатами перегляду рішення комітету від 13.06.2012 року № 355-р Антимонопольним комітетом України було прийнято рішення №613-р від 23.07.2013 року (а.с. 107110 том 1), яким пункт 10 резолютивної частини рішення Комітету від 13.06.2012р. № 355-р у справі №242-26.13/149-11 змінено шляхом викладення його в наступній редакції «За порушення, передбачене у пункті 1 цього рішення, накласти на Приватне акціонерне товариство «Фанери та плити» штраф у розмірі 30 000 гривень».

Приймаючи рішення про зменшення штрафу, Антимонопольним комітетом України було враховано вчинення ПрАТ «Фанери та плити» правопорушення вперше, визнання підприємством вчинення даного правопорушення, тяжке фінансове становище підприємства та вжиття ним заходів щодо подальшого запобігання вчинення правопорушень про захист економічної конкуренції.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії платіжного доручення №8128 від 09.08.2013 року (а.с. 229 том 2), Приватне акціонерне товариство «Фанери та плити» сплатило зменшений штраф у розмірі 30 000 грн в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом зазначена норма Закону України «Про захист економічної конкуренції» регулює оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України у двохмісячний строк особами, які обізнані із провадженням у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та із відповідним рішенням Антимонопольного комітету України. Тобто законодавством чітко визначено строк оскарження рішення Антимонопольного комітету України, крім того законодавець визначив перелік осіб щодо яких цей строк поширюється.

Водночас органи прокуратури у даній справі не відносяться до кола осіб, щодо яких відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено двомісячний строк оскарження рішення органів Антимонопольного комітету України.

У даній справі прокурор не представляє інтереси осіб визначених у ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а відповідно до вимог ст. 121 Конституції України, ст.ст. 2, 29 ГПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» звернувся з позовом в інтересах держави, як самостійний позивач.

Окрім того, колегія суддів зазначає про помилковість ототожнення апелянтами присічного строку, встановленого ст. 60 Закону, із строком позовної даності, оскільки ці два поняття є різними за своєю правовою природою. Так, під строком позовної давності розуміється строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, в той час як присічний строк - це строк, з яким пов'язане існування самого права, закінчення якого тягне за собою втрату права, на захист якого особа може звернутись до суду, відтак твердження апелянтів про пропущення прокурором строку позовної давності щодо оскарження рішення Антимонопольного комітету України від 23.07.2013 року є безпідставним.

Доводи позовної заяви заступника Генерального прокурора України, з якими погодився суд першої інстанції, ґрунтуються на тому, що рішення Антимонопольного комітету України №613-р від 23.07.2013 року, яким було змінено розмір штрафу, покладеного на Приватне акціонерне товариство «Фанера та плити» за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, прийнято всупереч приписам Закону України «Про захист економічної конкуренції» за відсутності підстав, передбачених ст. 58 зазначеного Закону, для зменшення штрафу, чим порушено інтереси держави та заподіяно збитки Державному бюджету України. Однак, дослідивши всі фактичні обставини справи та оцінивши надані на їх підтвердження документи, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не погоджується з висновком місцевого господарського суду про визнання недійсним та скасування рішення Антимонопольного комітету України №613-р від 23.07.2013 року з наступних підстав.

Механізм перегляду рішень у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та у заявах, справах про узгоджені дії, концентрацію регламентований статтею 58 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Частиною 1 ст. 58 Закону визначено, що органи Антимонопольного комітету України з власної ініціативи чи за заявами осіб можуть переглянути рішення, прийняті ними у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та у заявах, справах про узгоджені дії, концентрацію, зокрема якщо істотні обставини не були і не могли бути відомі органам Антимонопольного комітету України, що призвело до прийняття незаконного або необґрунтованого рішення.

Водночас ч. 1 ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено вичерпні підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, якими є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до статті 58 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за результатами перегляду органи Комітету можуть: залишити рішення без змін; змінити рішення; скасувати рішення; прийняти нове рішення, передбачене статтями 31 та 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Згідно з п. 31. VIII Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), штрафи за порушення, передбачені Законами України «Про захист економічної конкуренції» і «Про захист від недобросовісної конкуренції» накладаються відповідно до положень статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

З системного аналізу наведених правових норм слідує, що чинним законодавством України Антимонопольному комітету України надано дискреційні повноваження щодо розгляду справ про захист економічної конкуренції, застосування штрафних санкцій за правопорушення законодавства про захист економічної конкуренції та повноваження щодо зміни застосованих штрафних санкцій за наявності обставин, які мають істотне значення для справи та були неповно з'ясовані комітетом. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що чинне законодавство встановлює лише максимальну межу штрафу за даний вид порушення, а саме п. 1 ч. 2 ст. 52 Закону України Законом України «Про захист економічної конкуренції» визначений штраф до 10 відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. Тобто Антимонопольний комітет України з урахуванням всіх обставин конкретної справи, виду порушення, економічної обґрунтованості та співрозмірності штрафу із вчиненим порушенням самостійно визначає розмір штрафу, який покладається на суб'єкта господарювання, та який може становити будь-яку суму до максимального розміру, встановленого Законом.

Приписи законодавства в сфері захисту економічної конкуренції не містять чітких критеріїв для пом'якшення відповідальності суб'єктів господарювання, і в кожному окремому випадку надають право Антимонопольному комітету України самостійно визначати істотність обставин, що існують для зміни розміру штрафних санкцій, і які не були йому відомі та не були ним враховані під час первинного їх визначення.

Як вбачається із оскаржуваного рішення Антимонопольного комітету від 23.07.2013 року № 613-р та наданих письмових пояснень відповідача, основною підставою для перегляду рішення та зміни розміру штрафу стало неповне з'ясування істотних обставин, які не були відомі комітетові, а саме: складне фінансове становище ПрАТ «Фанери та плити» за 2012 рік, та неповне дослідження стану ринку деревообробної промисловості країни.

З представлених до матеріалів справи Звіту про фінансові результати Приватного акціонерного товариства «Фанери та плити» за І квартал 2012 року, Звіту про фінансові результати за 2012 рік, Аудиторського висновку щодо фінансової звітності Приватного акціонерного товариства «Фанери та плити» за 2012 рік (а.с. 29-43 том 3), зі змісту постанови про закриття кримінального провадження від 19.11.2015 року (а.с. 15-24 том 3) судом встановлено, що за 2012 рік збиток Приватного акціонерного товариства «Фанери та плити» становив 8 965 тис. грн. порівняно із 2011 роком. Разом з цим за перший квартал 2013 року підприємство також мало збиток у розмірі 14 190 тиc. грн.

Вищенаведені обставини свідчать про незадовільне фінансове становище Приватного акціонерного товариства «Фанери та плити», що з урахування штрафу в максимально допустимому розмірі 15 903 000,00 грн може мати негативні наслідки для діяльності підприємства деревообробної промисловості та призвести до банкрутства підприємства.

Колегія суддів звертає увагу також на те, що Законом України «Про захист економічної конкуренції» передбачено можливість застосування штрафу в різному розмірі пропорційно до доходу, але не більше десяти відсотків (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, штраф в десять відсотків є максимальним. Застосовуючи у 2012 році до ПрАТ «Фанери та плити» максимальний розмір штрафу, передбачений законом, Антимонопольним комітетом фактично враховано лише одну обставину - розмір доходу ПрАТ «Фанери та плити» за 2011 рік, при цьому Антимонопольним комітетом України не було досліджено співвідношення між розміром штрафу накладеним на товариство та будь-якими іншими обставинами справи, не визначено співрозмірності (пропорційності) суми штрафу діям ПрАТ «Фанери та плити» та їх наслідкам.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що, виходячи з загальних принципів застосування санкцій при їх визначенні повинно бути взято до уваги: характер і ступінь суспільної небезпеки та винної поведінки правопорушника, з дотриманням базових принципів правової держави - принцип пропорційності, який є складовою частиною принципу верховенства права.

Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі й заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна подбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться. Отже принцип пропорційності означає адекватне застосування законів державними органами, зберігаючи пропорції та співрозмірність між цілями певного закону і тягарем або санкціями, які можуть бути покладеними державними органами на відповідну особу згідно з таким законом.

Принцип пропорційності (також відомий як «принцип справедливої рівноваги») вживається Європейським судом з прав людини, практика якого, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У справі «Броньовський проти Польщі» (Заява № 31443/96), п. 150, Європейський суд з прав людини визначає наступне «як при втручанні у право мирного володіння майном, так і при утриманні від вжиття заходів необхідно забезпечити справедливий баланс між вимогами загальних інтересів суспільства та необхідності захисту основних прав відповідної особи (див., зокрема, згадане вище рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», с. 26, п. 69).

Відповідно до ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою. Відповідно до частини першої ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004 установив, що «… Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність… Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню».

Колегія суддів зазначає, що надання Антимонопольному комітету України дискреційних повноважень при визначенні розміру штрафу покладає на Антимонопольний комітет обов'язок з'ясування обставин, що мають важливе значення для визначення меж міри юридичної відповідальності суб'єкта господарювання, який вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, які забезпечують справедливість застосованого покарання та його пропорційність фактичному характеру вчиненого порушення.

Враховуючи тяжкий фінансовий стан Приватного акціонерного товариства «Фанери та плити» в сукупності з іншими обставинами, а саме фактів численних звернень народних депутатів України, Федерації професійних спілок України, Прем'єр міністра України щодо неповноти дослідження комітетом стану ринку деревообробної промисловості в державі, непропорційності покладеного штрафу з вчиненим порушенням, зменшенням штрафів, покладених на інших суб'єктів Асоціації, які були притягнені до відповідальності разом із ТОВ «Фанери та плити», визнання своєї вини у вчиненні відповідного правопорушення та вчинення порушення вперше, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що Антимонопольний комітет України в межах своїх виключних (дискреційних) повноважень щодо перегляду своїх рішень та визначення розмірів штрафних санкцій, з урахуванням істотності обставин, які не були в повному обсязі досліджені комітетом при визначенні розміру штрафу, правомірно та відповідно до приписів Законів України «Про Антимонопольний комітет України», «Про захист економічної конкуренції» прийняв рішення №613-р від 23.07.2013 року «Про перегляд рішення Комітету від 13.06.2012 року №355-р», та зменшив розмір штрафу.

При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє посилання позивача про те, що правомірність рішення Комітету від 13.06.2012 року №355-р та обґрунтованість штрафу у розмірі 15 903 000,00 грн були предметом судового розгляду, що додатково свідчить про безпідставність зменшення розміру штрафу. Як вбачається із рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2012 року у справі №5011-23/10531-2012, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2013 року (а.с. 53-75 том 1) предметом розгляду у справі було правомірність притягнення Приватного акціонерного товариства «Фанери та плити» до відповідальності за порушення у сфері економічної конкуренції, сам факт вчинення даного порушення, повноваження Антимонопольного комітету щодо накладення штрафу, разом з цим судами не досліджувалось питання обґрунтованості самого розміру штрафу, його економічної доцільності та співрозмірності із вчиненим порушенням. Разом з цим, апеляційний господарський суд зазначає, що наявність рішення суду про правомірність притягнення особи до відповідальності за порушення законодавства у сфері економічної конкуренції не обмежує Антимонопольний комітет України в праві, за наявності відповідних обставин, переглядати власне рішення та змінювати розмір штрафних санкцій.

Окрім того, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним твердження заступника Генерального прокурора України щодо заподіяння збитків Державному бюджету України та незабезпечення економічних інтересів держави у зв'язку із прийнятим рішенням про зменшенням розміру штрафу.

Так, відповідно до ст. 1 , 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; сприяння розвитку добросовісної конкуренції. Таким чином, до компетенції Антимонопольного комітету не відноситься забезпечення бюджетної безпеки держави, оскільки покладення комітетом штрафних санкцій на правопорушника в першу чергу спрямоване на припинення порушення суб'єктом господарювання законодавства про захист економічної конкуренції та запобігання їх вчинення в майбутньому, тобто покладення певного розміру штрафу вчиняється в межах, необхідних для досягнення цілей та завдань, покладених на комітет Законом, а не з метою поповнення Державного бюджету.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що переглядаючи рішення від 13.06.2012 року, Антимонопольний комітет України, врахувавши тяжкий фінансовий стан підприємства, розмір негативного випливу штрафних санкцій на фінансовий стан товариства та відповідно на ринок деревообробної промисловості, а також неможливість сплати такого штрафу без заподіяння збитків виробництву Приватного акціонерного товариства «Фанери та плити», в сукупності з іншими обставинами, в межах своєї компетенції та за відсутності законодавчої заборони щодо перегляду розміру штрафу, законно та правомірно прийняв рішення від 23.07.2013 року №613-р, що свідчить про відсутність підстав для визнання його недійсним та скасування.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 року у справі №910/1988/16 прийнято з неповним з'ясуванням обставин справи, що відповідно є підставою для скасування рішення та прийняття нового про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання позовної заяви та перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на позивача у справі.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п.2 ч. 1 ст. 103, п. 1 ч. 1 ст.104, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 року у справі №910/1988/16 задовольнити.

2. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Фанери та плити» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 року у справі №910/1988/16 задовольнити.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 року у справі №910/1988/16 скасувати та прийняти нове рішення:

«В задоволенні позову відмовити повністю».

4. Стягнути з Генеральної прокуратури України (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ) на користь Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, ) 1 515 (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять) грн. 80 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Стягнути з Генеральної прокуратури України (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Фанери та плити» (02160, м.Київ, вул. Фанерна, 1, ) 1 515 (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять) грн. 80 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду.

7. Справу №910/1988/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко