РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2016Справа №910/11633/16

За позовом Державної іпотечної установи

до Публічного акціонерного товариства комерційний банк" Надра"

про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження

Суддя Якименко М.М

Представники сторін:

від позивача: Дяченко В.С. - за довіреністю №2318/15/7 від 25.05.2016 року та Юрина І.Є. - за довіреністю №3274/15/1 від 11.07.2016 року;

від відповідача: Чернюк В.В. - за довіреністю №13-11-5870 від 26.05.2016 року та Приходько А.О. - за довіреністю №13-11-5869 від 26.05.2016 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна іпотечна установа звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк" Надра" про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повернення позивачу кредитних коштів за умовами Кредитного Договору №7/1 (під заставу майнових прав за іпотечними житловими кредитами) від 15.10.2008 року.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов та:

1) Звернути стягнення на майнові права за кредитними договорами, договорами поруки, що зазначені у Додатку 1 до Договору застави майнових прав №7/1-3 від 15.10.2008 р., в рахунок задоволення вимог Державної іпотечної установи до ПАТ «КБ «Надра» в розмірі 333 203 261 (триста тридцять три мільйоні двісті три тисячі двісті шістдесят одна) грн. 24 коп., шляхом відступлення Державній іпотечній установі майнових прав за кредитними договорами та договорами поруки, що зазначені у Додатку 1 до Договору застави майнових прав №7/1-3 від 15.10.2008р., що відбудеться в день набрання законної сили цим судовим рішенням.

2) Стягнути на користь ДІУ кошти, отримані ПАТ «КБ «Надра» в рахунок виконання зобов'язань за кредитними договорами, що зазначені у Додатку 1 до Договору застави майнових прав №7/1-3 від 15.10.2008 р., шляхом зобов'язання ПАТ «КБ Надра» перерахувати ДІУ суму коштів в розмірі 38 440 583,09 грн.

3) Зобов'язати ПАТ «КБ Надра» передати ДІУ документи, а саме, оригінали кредитних договорів та договорів поруки, що зазначені у Додатку 1 до Договору застави майнових прав №7/1-3 від 15.10.2008 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2016 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 03.08.2016 року.

03.08.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2016 року розгляд справи відкладено на 17.08.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2016 року розгляд справи відкладено на 31.08.2016 року.

26.08.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просив суд:

1) Звернути стягнення на майнові права за кредитними договорами, договорами поруки, що зазначені у Додатку 1 до Договору застави майнових прав №7/1-3 від 15.10.2008 р., в рахунок задоволення вимог Державної іпотечної установи до ПАТ «КБ «Надра» в розмірі 132 000,00 грн., шляхом відступлення Державній іпотечній установі майнових прав за кредитними договорами та договорами поруки, що зазначені у Додатку 1 до Договору застави майнових прав №7/1-3 від 15.10.2008р., що відбудеться в день набрання законної сили цим судовим рішенням.

2) Стягнути на користь ДІУ кошти, отримані ПАТ «КБ «Надра» в рахунок виконання зобов'язань за кредитними договорами, що зазначені у Додатку 1 до Договору застави майнових прав №7/1-3 від 15.10.2008 р., шляхом зобов'язання ПАТ «КБ Надра» перерахувати ДІУ суму коштів в розмірі 95 123 (дев'яносто п'ять тисяч сто двадцять три) грн. 87 коп.

3) Зобов'язати ПАТ «КБ Надра» передати ДІУ документи, а саме, оригінали кредитних договорів та договорів поруки, що зазначені у Додатку 1 до Договору застави майнових прав №7/1-3 від 15.10.2008 р.

У судовому засіданні 31.08.2016 року представник позивача подав заяву про продовження строку вирішення спору, яку судом задоволено, а також оголошено перерву до 13.09.2016 року.

12.09.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника відповідача надійшов відзив на заяву про зменшення позовних вимог.

В судовому засіданні 13.09.2016 року представники позивача подав клопотання про залишення позову без розгляду, в задоволенні якого судом відмовлено, представник відповідача зменшені позовні вимоги не визнав та просив суд в їх задоволенні відмовити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 13.09.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.10.2008 року між Державною іпотечною установою (далі по тексту - позивач, ДІУ, кредитор) та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (далі по тексту - відповідач, ПАТ КБ «НАДРА», БАНК, Позичальник) укладено Кредитного Договору №7/1 (під заставу майнових прав за іпотечними житловими кредитами) (далі по тексту - Кредитний договір), за умова якого позивач надав кредит для здешевлення вартості іпотечних кредитів на придбання житла, які Банк мав надати громадянам України (далі - кредит рефінансування), у розмірі 700 000 000,00 грн. (сімсот мільйонів гривень) із кінцевим строком повернення - 10 квітня 2009 року.

15.10.2008 року, з метою забезпечення зобов'язань за Кредитним договором, між позивачем (як Заставодержателем) та відповідачем (як Заставодавцем) укладено Договір застави майнових прав №7/1-3 (далі по тексту - Договір застави), за умовами якого (п.1.1. Договір застави) предметом застави за цим договором є майнові права за кредитними договорами та договорами забезпечення, зазначеними у додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до пунктів 1.3. 1.4 Договору застави, надане у заставу майно забезпечує виконання Заставодавцем зобов'язань перед Заставодержателем за кредитом, наданим згідно з Кредитним договором, за рахунок заставленого майна вимоги Заставодержателя задовольняються в повному обсязі, уключаючи суму основного боргу, нараховані відсотки, пеню, штрафи та збитки, а також витрати на звернення стягнення на заставлені майнові права.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач в порушення зобов'язань за Кредитним договором не повернув позивачу кредитні кошти в повному розмірі, в зв'язку з чим позивач просить суд: 1) Звернути стягнення на майнові права за кредитними договорами, договорами поруки, що зазначені у Додатку 1 до Договору застави майнових прав №7/1-3 від 15.10.2008 р., в рахунок задоволення вимог Державної іпотечної установи до ПАТ «КБ «Надра» в розмірі 132 000,00 грн., шляхом відступлення Державній іпотечній установі майнових прав за кредитними договорами та договорами поруки, що зазначені у Додатку 1 до Договору застави майнових прав №7/1-3 від 15.10.2008р., що відбудеться в день набрання законної сили цим судовим рішенням; 2) Стягнути на користь ДІУ кошти, отримані ПАТ «КБ «Надра» в рахунок виконання зобов'язань за кредитними договорами, що зазначені у Додатку 1 до Договору застави майнових прав №7/1-3 від 15.10.2008 р., шляхом зобов'язання ПАТ «КБ Надра» перерахувати ДІУ суму коштів в розмірі 95 123 (дев'яносто п'ять тисяч сто двадцять три) грн. 87 коп.; 3) Зобов'язати ПАТ «КБ Надра» передати ДІУ документи, а саме, оригінали кредитних договорів та договорів поруки, що зазначені у Додатку 1 до Договору застави майнових прав №7/1-3 від 15.10.2008 р.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

На виконання постанови Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 рок №83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» до категорії неплатоспроможних», керуючись пунктом 2 частини 5 статті 12 та статтею 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.02.2015р. №26 в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «НАДРА» з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3-и місяці.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд) на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» призначено Стрюкову Ірину Олександрівну.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.04.2015 №85 було продовжено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» та повноваження Уповноваженої особи Фонду до 05.06.2015р. (включно).

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.06.2015 №113 на підставі постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015 №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» розпочато ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та призначено Стрюкову Ірину Олександрівну Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку строком на 1 рік з 05.06.2015 до 04.06.2015 включно.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.04.2016 № 616 прийнято рішення про продовження строку здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» до 04 червня 2018 року з відповідним продовженням повноважень Уповноваженої особи Фонду.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідація банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах та підлягає обов'язковому застосуванню.

Згідно ч.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

За таких обставин, у спорах, пов'язаних із виконанням банків, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Тобто, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним, всі інші закони України можуть застосовуватися до правовідносин з ПАТ «КБ «НАДРА» лише в тій частині, що йому не суперечать.

08.07.2015 року Державна іпотечна установа (позивач) в межах процедури ліквідації звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» з Заявою про вимоги кредитора. До реєстру акцептованих вимог кредиторів були включені та затверджені виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вимоги частково в сумі 333 203 584,29 грн., в тому числі:

- 323,05 грн. за Договором про обслуговування іпотечних кредитів №1;

- 227 797 943,24 грн. (рішення Господарського суду м. Києва у справі №910/14247/14),

- 105 405 318,00 грн. (рішення Господарського суду м. Києва у справах №№ 54/267, 5011- 35/14679-2012, 9/343-33/125).

У визнанні решти вимог відмовлено через їх невідповідність балансовим даним та документам, що знаходяться у розпорядженні Уповноваженої особи Фонду.

Відповідно до ч. 3 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачерговою задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом.

У разі продажу Фондом заставленого майна (активів) кошти, отримані від реалізації такого майна (активів), спрямовуються на погашення вимог заставодержателя у розмірі не більше основної суми заборгованості за забезпеченим таким майном (активами) зобов'язанням разом і нарахованими процентами після відшкодування Фонду витрат на утримання та продаж такої о майна. Решта коштів включається до ліквідаційної маси банку.

Крім того, відповідно до п.1.4 Договору застави майнових прав №7/1-3 від 15.10.2008р., за рахунок заставленого майна вимоги Заставодержателя задовольняються в повному обсязі, включаючи суму основного боргу, нараховані відсотки, пеню, штрафи та збитки, а також витрат на звернення стягнення на заставлені майнові права та витрати, пов'язані з його реалізацією.

Як встановлено рішенням Господарського суду м. Києва від 10.10.2013 у справі №54/267(4/397), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2013 та Вищого господарського суду України від 10.02.2014, відповідачем було сплачено позивачу основну заборгованість по поверненню кредиту в розмірі 693 595 080,00 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру №60001582 від 31.01.2013.

Звертаємо увагу, що Господарськими судами України неодноразово відмовлено Державній іпотечній установі у стягненні з ПАТ «КБ «Надра» плати за користування кредитними коштами у вигляді процентів за Кредитним договором № 7/1 від 15.10.08 р. за період 09.04.10-31.01.13 р. у наступних справах:

- №5011-35/4877-2012;

- №9/343-33/125;

- №910/16431/13;

- №5011-35/14679-2012;

- № 54/267 (4/397);

- №34/218-22/171;

- №4/517,

друковані рішення за якими додаються до цього відзиву.

При цьому, вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено відсутність підстав для нарахування процентів за Кредитним договором №7/1 від 15.10.2008 (надалі - Кредитний договір) після 10.04.2009 - дати його закінчення.

Згідно з ч. 3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено обставину щодо погашення відповідачем суми основної заборгованості та нарахованих процентів.

Оскільки застава має похідний характер від основного зобов'язання, що забезпечується нею, вона втрачає чинність з припиненням основного зобов'язання, незалежно від підстав такою припинення.

Як зазначає позивач з посиланням на рішення Господарського суду м. Києва у справі №9/343- 33/125, вимога по стягненню 132 000,00 грн. є заборгованістю по сплаті пені.

Таким чином, під час ліквідації банку, враховуючи ч. 3 ст.52 Закону України №4452-УІ, що у разі продажу Фондом заставленого майна (активів) кошти, отримані від реалізації такого майна (активів), спрямовуються на погашення вимог заставодержателя у розмірі не більше основної суми заборгованості за забезпеченим таким майном (активами) зобов'язанням разом з нарахованими процентами після відшкодування Фонду витрат на утримання та продаж такого майна, зазначена вимога не може бути задоволена в силу Закону.

Не підлягають задоволенню вимоги Позивача про стягнення на користь ДІУ коштів в розмірі 95 123,87 гри., оскільки позивачем не надано жодних обґрунтувань та розрахунків щодо зазначеної суми.

Кошти в розмірі 38 440 583,09 грн., що надійшли до ПАТ «КБ «НАДРА» (під час введення тимчасової адміністрації) за рахунок виконання зобов'язань за кредитними договорами, що зазначені у Додатку 1 до Договору застави майнових прав №7/1-3 від 15.10.2008, були перераховані Національному банку України (в період з березня по квітень 2016 року) в рамках виконання Договору застави майнових прав б/н від 10.08.2011 року (зареєстрований 18.08.2011 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна), укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та Національним банком України. Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань регулюються положеннями Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Пріоритет обтяжень визначається на підставі реєстрації. На час перерахування коштів та на сьогоднішній день відповідно до відомостей про обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна пріоритетне право на майнові права залишається за Національним банком України.

Суд звертає увагу, що постанову Київського апеляційного господарського суду від 19 травня 2016 по справі № 910/15019/15 про визнання недійсним договору застави майнових прав б/н від 10.08.2011 укладений між НБУ та ПАТ «КБ «НАДРА» в частині застави майнових прав за договорами, зазначеними у додатку № 1 до Договору застави майнових прав №7/1-3 від 15.10.2008 року, що укладений між ДІУ та ВАТ «КБ «НАДРА», на яке посилається Позивач у своєму позові, скасовано постановою Вищого Господарського Суду України від 26.07.2016 року у справі №910/15019/15.

Так само, не підлягає задоволенню вимога Позивача про зобов'язання ПАТ «КБ «НАДРА» передати ДІУ документи, а саме, оригінали кредитних договорів та договорів поруки, що зазначені у Додатку 1 до Договору застави майнових прав №7/1-3 від 15.10.2008, оскільки як вже зазначалось, вимоги забезпечені заставою за Договором застави майнових прав №7/1-3 від 15.10.2008, як на дату звернення позивача з позовом так і на дату судового розгляду, виконані, а отже відсутнє порушене право позивача, яке підлягає судому захисту.

Крім того, згідно п.5.11. глави 5 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 р. за N 1581/21893, зі змінами та доповненнями), реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов'язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу між фінансовими установами (банками та небанківськими фінансовими установами, які відповідно до своїх установчих документів та ліцензій мають право надавати кредити, крім кредитних спілок), за найвищою ціною, що також свідчить про відсутність законних підстав для задоволення вимог Позивача про зобов'язання ПАТ «КБ «НАДРА» передати ДІУ оригінали кредитних договорів та договорів поруки, що зазначені у Додатку 1 до Договору застави майнових прав №7/1-3 від 15.10.2008.

Отже, враховуючи вимоги ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним нормативним актом у спірних правовідносинах, ст.593 Цивільного кодексу України, ст.28 Закону України «Про заставу», застава за Договором застави майнових прав №7/1-3 від 15.10.2008 року, як на дату звернення позивача з позовом так і на дату судового розгляду, виконана, а отже відсутнє порушене право позивача, яке підлягає судовому захисту.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження свої позовних вимог, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 208 078,00 грн. (платіжне доручення №7782 від 14.06.2016 року на суму 208 078,00 грн.) однак в процесі розгляду справи позивачем зменшено розмір позовних вимог, а тому за зменшені позовні вимоги позивач повинен сплатити 4 784,86 грн., а тому наявна переплата судового збору в розмірі 203 293,14 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З врахуванням вищевикладеного, та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», судом повертається позивачу зайво сплачений судовий збір (в зв'язку зі зменшенням розміру позовних вимог) в розмірі 203 293,14 грн.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Повернути з Державного бюджету України на користь Державної іпотечної установи (01133, м. Київ, бульвар Л. Українки, 34; ) 203 293 (двісті три тисячі двісті дев'яносто три) грн. 14 коп. - зайво сплаченого судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 07.10.2016 року.