РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2016Справа №910/10562/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз"

до Приватного акціонерного товариства "Енерготехнології"

про стягнення заборгованості в розмірі 18 895,38 грн, 3% річних в розмірі 3 608,76 грн, інфляційних втрат в розмірі 45 905,95 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Шелест В.В., за довіреністю;

від відповідача: Лозовий В.В., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (далі - позивач) до Приватного акціонерного товариства "Енерготехнології" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 18 895,38 грн, 3% річних в розмірі 3 608,76 грн, інфляційних втрат в розмірі 45 905,95 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.06.2016 було порушено провадження у справі № 910/10562/16, розгляд справи призначено на 20.07.2016.

13.07.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача були подані документи на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі № 910/10562/16 від 10.06.2016.

15.07.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача були подані документи на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі № 910/10562/16 від 10.06.2016.

15.07.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача були подані документи для долучення до матеріалів справи.

20.07.2016 представник позивача у судове засідання з'явився, вимоги ухвали господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі № 910/10562/16 від 10.06.2016 позивач виконав.

20.07.2016 представник відповідача у судове засідання з'явився, вимоги ухвали господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі № 910/10562/16 від 10.06.2016 відповідач виконав.

Враховуючи необхідність витребування нових доказів, розгляд справи відкладено на 31.08.2016.

30.08.2016 представником позивача через відділ діловодства господарського суду міста Києва були подані письмові пояснення на відзив.

31.08.2016 представником відповідача через відділ діловодства господарського суду міста Києва були подані письмові доповнення до відзиву.

У судове засідання 31.08.2016 представник позивача з'явився, надав суду свої пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 31.08.2016 з'явився, надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2014 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (далі - позивач) та Приватним акціонерним товариством «Енерготехнології» (далі - відповідач) було укладено Договір підряду на обслуговування обладнання № 002/2014/4982- (далі - Договір), відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов'язання по наданню послуг з обслуговування обладнання першого та другого пускового комплексу електростанції на базі турбодетандерної установки УТДУ-4000, що знаходиться на балансі ПрАТ «Енерготехнології» на території ГРС-1 м. Запоріжжя Запорізького ЛВУМГ і складається з першого та другого пускового комплексу (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору підрядник зобов'язується надати послуги по здійсненню обслуговування обладнання.

Позивач зазначає суду про те, що на виконання умов Договору позивач виконав у березні-грудні 2014 року роботи по наданню послуг з обслуговування обладнання першого та другого пускового комплексу електростанції на базі турбодетантерної установки УДТУ-4000 загальною вартістю 75 581,52 грн, частина яких була оплачена відповідачем з порушенням строків оплати, а інша частина не була оплачена взагалі, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в розмірі 18 895,38 грн.

Відповідач у своєму письмовому відзиві визнає позов частково на суму 17 895,38 грн, проте заперечує проти стягнення заборгованості в розмірі 1 000,00 грн, у зв'язку із її сплатою відповідачем та 3% річних та інфляційних втрат у зв'язку із непростроченням оплати.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 ГПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково, а також має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов.

Частиною 1 ст. 78 ГПК України передбачено, що відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. Згідно з п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18 згідно з частиною четвертою статті 78 ГПК господарський суд виносить ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, а відповідно до частини п'ятої цієї ж статті приймає рішення про задоволення позову у разі визнання його відповідачем. Проте суд, який вирішує спір, не зв'язаний заявами позивача про відмову від позову, зменшення розміру позовних вимог та відповідача - про визнання позову. На підставі частини шостої статті 22 ГПК у разі, якщо відповідні дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси (у тому числі юридичної чи фізичної особи, яка не є учасником даного судового процесу), спір підлягає вирішенню по суті згідно з вимогами чинного законодавства.

Судом встановлено, що між сторонами виникли зобов'язання за Договором підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктами 4.1, 4.2 Договору встановлено, що сума робіт, які виконуються за цим Договором у 2014 році, та що підтверджені локальним кошторисом, договірною ціною і складає 75 581,53 грн, включаючи ПДВ 12596,92 грн. Розрахунок за виконані роботи проводиться шляхом перерахування грошових коштів замовником на рахунок підрядника у строк 5 днів з дня виставлення рахунку виконавцем.

Оплата вартості робіт, які виконані згідно п. 3.4 цього договору, проводиться замовником у строк 5 днів з моменту виставлення рахунку підрядником.

Позивачем були надані суду копії Актів приймання-передачі виконаних робіт до Договору:

- від 31.03.2014 на суму 18 895,38 грн, з урахуванням ПДВ;

- від 30.04.2014 на суму 6 298,46 грн, з урахуванням ПДВ;

- від 31.05.2014 на суму 6 298,46 грн, з урахуванням ПДВ;

- від 30.06.2014 на суму 6 298,46 грн, з урахуванням ПДВ;

- від 31.07.2014 на суму 6 298,46 грн, з урахуванням ПДВ;

- від 31.08.2014 на суму 6 298,46 грн, з урахуванням ПДВ;

- від 31.09.2014 на суму 6 298,46 грн, з урахуванням ПДВ;

- від 31.10.2014 на суму 6 298,46 грн, з урахуванням ПДВ;

- від 30.11.2014 на суму 6 298,46 грн, з урахуванням ПДВ;

- від 31.12.2014 на суму 6 298,46 грн, з урахуванням ПДВ;

Згідно зазначених вище Актів приймання-передачі виконаних робіт до Договору позивачем були виконані роботи на загальну суму 75 581,52 грн.

В свою чергу, відповідачем були долучені до відзиву платіжні доручення (№ 296 від 17.04.2015 на суму 10 000,00 грн, № 376 від 25.05.2015 на суму 5 000,00 грн, № 943 від 18.12.2015 на суму 10 193,84 грн, № 32 від 28.01.2016 на суму 10 000,00 грн, № 97 від 17.02.2016 на суму 8 895,38 грн, № 105 від 18.02.2016 на суму 1 105,00 грн, № 256 від 14.04.2016 на суму 11 491,92 грн, № 407 від 06.06.2016 на суму 1 000,00 грн) на підтвердження сплати на користь позивача коштів за виконані за Договором роботи в загальній сумі 57 686,14 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, платіжне доручення є первинним документом та належним доказом, в розумінні статей 33, 34 ГПК України, сплати відповідчем на користь позивача коштів за Договором в загальному розмірі 57 686,14 грн.

Враховуючи вищевикладене, матеріалами справи підтверджується, а відповідачем не заперечується факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за Договором в розмірі 17 895,38 грн.

Крім основної заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3% річних в сумі 3 608,76 грн та інфляційні втрати в сумі 45 905,95 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 1.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17 грудня 2013 року N 14 (далі - Постанова) грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору. Грошове зобов'язання виражається в грошових одиницях України або в грошовому еквіваленті в іноземній валюті. Якщо зобов'язання виражене в банківському металі, то відповідне правовідношення не є грошовим зобов'язанням, і до нього не застосовуються норми про відповідальність за порушення такого зобов'язання.

Пунктами 1.2 та 1.3 Постанови передбачено, що правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 ЦК України. З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

З огляду на те, що згадану статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Таким чином, обов'язковою умовою для задоволення вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат має бути встановлений факт порушення стороною грошового зобов'язання.

Як вже було зазначено судом, підставою для здійснення оплати за Договором є виставлений позивачем рахунок, тобто, за умовами Договору, а саме п. 4.2 Договору, відповідач вважається таким, що прострочив оплату вартості виконаних робіт, якщо не провів оплату у строк 5 днів з моменту виставлення рахунку позивачем.

В матеріалах справи відсутні як рахунки, які позивач, за умовами Договору, був зобов'язаний виставляти відповідачу, так і докази їх виставлення відповідачу.

Таким чином, враховуючи відсутність вищезазначених доказів, у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем було порушене грошове зобов'язання за Договором, а відповідно, вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Енерготехнології" (03113, м. Київ, вул. Івана Шевцова, будинок 5; ідентифікаційний код: 33833671) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1; ідентифікаційний код: 30019801) в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (49035, м. Дніпропетровськ, Криворізьке шосе, 24; ідентифікаційний код: 25698645) заборгованість за виконані роботи в розмірі 17 895 (сімнадцять тисяч вісімсот дев'яносто п'ять) грн 38 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Енерготехнології" (03113, м. Київ, вул. Івана Шевцова, будинок 5; ідентифікаційний код: 33833671) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1; ідентифікаційний код: 30019801) в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (49035, м. Дніпропетровськ, Криворізьке шосе, 24; ідентифікаційний код: 25698645) витрати по сплаті судового збору в розмірі 360 (триста шістдесят) грн 47 коп.

Повне рішення складено 05.09.2016.

Суддя О.В. Нечай