ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04 жовтня 2016 р. Справа № 903/518/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-будівельне підприємство АЗОВІНТЕКС, м.Маріуполь

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ЖИТЛОБУД-2, м.Луцьк

про стягнення 955847,34грн.

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №522/06-166 від 11.01.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність №141 від 03.08.2016р.

Суть спору: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Проектно-будівельне підприємство АЗОВІНТЕКС звернувся з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ЖИТЛОБУД-2 та просить стягнути 955847,34грн. за договором поставки №522/2015-55ю від 07.05.2015р., в т.ч.: 495672,04грн. основної заборгованості, 284905,66грн. пені, 108254,19 грн. -10% річних та 67015,45грн. штрафу.

В обґрунтування посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки №522/2015-55ю від 07.05.2015р., щодо повного та своєчасного розрахунку.

В підтвердження позовних вимог позивач подав договір поставки №522/2015-55ю від 07.05.2015р., специфікацію №1 від 07.05.2015р., №2 від 25.05.2015р., №3 від 12.06.2015р., №4 від 18.07.2015р., №5 від 01.08.2015р., видаткові накладні №685 від 09.06.2015р., « 686 від 09.06.2015р., №688 від 09.06.2015р., №687 від 09.06.2015р., №730 від 12.06.2015р., №731 від 12.06.2015р., №732 від 12.06.2015р., №733 від 12.06.2015р., №775 від 18.06.2015р., №806 від 18.06.2015р., №738 від 18.06.2015р., №906 від 30.06.2015р., №882 від 15.07.2015р., №890 від 15.07.2015р., №1103 від 26.08.2015р., №1128 від 07.08.2015р. №1129 від 07.08.2015р., №1130 від 07.08.2015р., довіреність №432 від 09.06.2015р., №515 від 03.007.2015р., №525 від 06.07.2015р., лист №130 від 23.05.2016р., картку рахунку за січень 2015р. по червень 2016р., довідку №522/894-06 від 13.07.2016р., витяг з ЄДРПОУ Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-будівельне підприємство АЗОВІНТЕКС та Товариства з обмеженою відповідальністю ЖИТЛОБУД-2.

Представник позивача на вимогу ухвали суду від 20.09.2016р. подав пояснення до позовної заяви за вх. №01-65/203/16 від 04.10.2016р., в яких просить стягнути 10% річних розрахованих на суму заборгованості в розмірі 108251,24грн., пені 284905,66грн., штрафу 67015,45грн.

В судовому засіданні просить суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача через відділ документального забезпечення та контролю подав відзив на позовну заяву за вх. №01-54/8912/16 від 03.10.2016р., в якому вказав, що позов не визнає з наступних підстав:

- 18.03.2015р. Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 107 «Деякі питання забезпечення у 2015 році будівництва інженерних споруд з метою зміцнення обороноздатності держави». Згідно Постанови № 107 (п. 1-1) обласним, Київській міській державним адміністраціям делеговано окремі повноваження Міністерства оборони, а саме функції замовника щодо будівництва інженерних споруд, а також рекомендовано Міністерству оборони укласти з ними відповідні договори;

- 03.04.2015 р. між Міністерством оборони України та Волинською обласною державною адміністрацією укладено договір № 343/1/22 щодо делегування функцій замовника будівництва інженерних споруд;

- 14.04.2015 р. головою Волинської обласної державної адміністрації прийнято розпорядження № 147 «Про визначення замовника робіт з будівництва інженерних споруд з метою зміцнення обороноздатності держави», згідно якого департамент житлово- комунального господарства та будівництва обласної державної адміністрації визначено замовником робіт з будівництва інженерних споруд з метою зміцнення обороноздатності держави;

- в квітні 2015 р. ТзОВ «Житлобуд-2» отримало від Департаменту житлово- комунального господарства та будівництва Волинської ОДА пропозиції щодо участі в переговорній процедурі закупівлі робіт з будівництва інженерних споруд з метою зміцнення обороноздатності держави в Володарському районі, Донецької області;

- за результатами проведення переговорної процедури між Департаментом житлово- комунального господарства та будівництва Волинської обласної державної адміністрації (Замовник) та ТзОВ «Житлобуд-2» (Підрядник) укладено договори підряду № 9, № 10, № 11, № 12, № 13" від 10.05.2015 р. (на підставі договору між Волинською обласною державною адміністрацією та Міністерством оборони України від 03.04.2015 року № 343/1/22 щодо делегування функцій замовника будівництва інженерних споруд та розпорядження голови облдержадміністрації від 14.04.2015 року № 147 «Про визначення замовника робіт з будівництва інженерних споруд з метою зміцнення обороноздатності держави»). Предметом договорів (п. 1.3.) є виконання робіт: «Будівництво інженерних споруд з метою зміцнення обороноздатності держави, Донецька область, Володарський район». Місцем виконання робіт (п. 1.4. договорів) є: «Донецька область, Володарський район, сектор «М» зони АТО», тобто безпосередньо район проведення антитерористичної операції в період її проведення. Загальна ціна виконання робіт за договорами підряду становила 11 994 972,00 грн. і є динамічною (п. 4.1. договорів підряду);

- повне виконання робіт за договором працівниками ТзОВ «Житлобуд-2» вимагало додаткові витрати та час на їх відрядження (добові, проїзд, найм житла), ТзОВ «Житлобуд-2» 10 травня 2015 року уклало договір субпідряду № 10/05 з ПАТ «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» на суму 11 994 972,00 грн.;

- ПАТ «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» в свою чергу 10 травня 2015 року уклало договір субпідряду №10/05-1 з ТзОВ «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» на суму 2 088 282,00 грн., переконуючи Відповідача, що зазначене підприємство має потужну матеріально-технічну базу та оснащене сучасною високопродуктивною технікою призначене для будівельних робіт будь-якої складності і скорочення нормативних термінів будівництва. Дана обставина підтверджується листом ПАТ «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» від 10.05.2016р. № 522/3 99-06 та договором субпідряду № 10/05-1 від 10.05.2015 р. між ПАТ «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» та ТзОВ «Проектно- будівельне підприємство «Азовінтекс»;

- ПАТ «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» виконало робіт згідно договору тільки на суму 5 085 943,30 грн., решта робіт - не виконало, оскільки не змогли вчасно виготовити будівельні матеріали необхідні для виконання робіт та найняти достатню кількість працівників;

- ТзОВ «Житлобуд-2» змушене було у стислі терміни укладати договори про купівлю необхідних матеріалів та відправляти своїх працівників на місце виконання робіт (у Донецьку область, сектор «М» зони АТО), оплачуючи їм відрядження.

- внаслідок цього витрати на виконання договору зросли і ТзОВ «Житлобуд-2» понесло збитки на суму на 2 090 337, 10 грн., про що неодноразово повідомляли генерального замовника, і які він досі не відшкодував;

- ТзОВ «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» придбало в лісгоспів Волинської області деревину, з якої повинне було виконати роботи в межах договору підряду - укріплення пунктів деревиною, але не виконало свої зобовязання, тому ТзОВ«Житлобуд-2» змушене було залучати інших субпідрядників для виконання цих робіт, і уклало договори з ДП «Ковельське лісове господарство» (договір субпідряду № 11/05), ДП «Любомльське лісове господарство» (договір субпідряду № 10/05), ДП «Ківерцівське лісове господарство» (договір субпідряду № 12), ДП «Цуманське лісове господарство» (договір субпідряду № 13), ДП «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» (договір субпідряду № 14) . Для виконання цих робіт необхідно було передати будівельні матеріали, в тому числі деревину, які були придбані Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс»;

- внаслідок неспроможності виконати свої зобовязання за договором субпідряду №10/05-1 від 10 травня 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс», у ТзОВ «Житлобуд-2» виникла необхідність укладення договору постачання №522/2015-55ю від 07:05.2015року, щодо виконання якого і виник спір;

- ТзОВ «Житлобуд-2» понесло збитки внаслідок невиконання взятих на себе зобовязань Публічним акціонерним товариством «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» та ТзОВ «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» за договорами субпідряду, Товариство не мало можливості вчасно оплатити будівельні матеріали, в тому числі деревину, згідно договору постачання №522/2015-55ю від 07.05.2015року;

- виходячи з наведеного Товариство не мало обєктивної можливості вчасно провести розрахунки, у звязку з чим вина Товариства у простроченні платежів за договором постачання №522/2015-55ю від 07.05.2015року відсутня.

- 03.08.2016 р. ТзОВ «Житлобуд-2» повністю погасило основну суму заборгованості за договором постачання в сумі 495672,04 грн.;

- ТзОВ «Житлобуд-2» позову не визнає та вважає, що:

- в частині вимог про стягнення 495672,04 грн. провадження у справі підлягає припиненню;

- вимоги про стягнення 10% річних в сумі 108254,19 грн. є необгрунтованими і задоволенню не підлягають;

- в частині пені, нарахованої за період прострочки до 30-ти днів та в частині штрафу, нарахованого за прострочку понад 30-ть днів розмір неустойки підлягає зменшенню на 100% (до 0,00 грн), а в частині стягнення пені, нарахованої за період прострочки понад 30-ть днів - в позові слід відмовити;

- розрахунки, додані Позивачем до позовної заяви не ґрунтуються на законі і не відповідають матеріалам справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, господарський суд,-

в с т а н о в и в:

7 травня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно- будівельне підприємство «Азовінтекс» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-2» ( покупець) було укладено договір постачання №522/2015-55ю, за яким Позивач зобов'язався поставити, а Відповідач прийняти та оплатити Продукцію за видом, кількістю, сортаментом та цінами, а також за іншими умовами постачання визначеними в додатках до Договору (а.с.29-32).

Згідно п.2.4 договору передбачено, що датою поставки продукції є дата вказана в накладній і/або товарно-транспортній накладній на передачу продукції.

Відповідно до п.п. 4.3.1 п. 4.3 Договору Відповідач зобов'язаний оплатити кожну партію продукції протягом 3-х (трьох) календарних днів з дати постачання кожної партії продукції.

Пунктом 6.3 договору встановлено, що за порушення строків оплати Покупець має сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, а у разі прострочення понад 30 днів, додатково сплачує штраф у розмірі 5% від вартості Продукції за яку не сплачено.

Відповідно до п 6.5. договору - розмір відсотків за неправомірне користування покупцем грошовими коштами постачальника згідно статті 625 ЦК України становить 10% річних.

На виконання умов договору, позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 1972830,91грн. Даний факт стверджується видатковими накладними №685 від 09.06.2015р., №686 від 09.06.2015р., №688 від 09.06.2015р., №687 від 09.06.2015р., №730 від 12.06.2015р., №731 від 12.06.2015р., №732 від 12.06.2015р., №733 від 12.06.2015р., №775 від 18.06.2015р., №806 від 18.06.2015р., №738 від 18.06.2015р., №906 від 30.06.2015р., №882 від 15.07.2015р., №890 від 15.07.2015р., №1103 від 26.08.2015р., №1128 від 07.08.2015р. №1129 від 07.08.2015р., №1130 від 07.08.2015р., (а.с. 40-56).

Однак, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю ЖИТЛОБУД-2 взяті на себе зобовязання щодо оплати послуг по договору поставки за № 522/2015-55ю від 07.05.2015р. виконало з порушенням строків оплати, а саме:

1) за видатковою накладною №685 від 09.06.2015 року, на загальну суму 287 224,48грн.:- 200000,00грн. - 26.06.2015р.; 1150,63 грн. - 30.06.2015 р.; 840 грн. - 30.06.2015р.; 168,24 грн. - 30.06.2015 р.; 50000.00 грн. - 29.07.2015 р. та 35 065,61 грн. - 30.07.2015 року;

2) за Видатковою накладною №686 від 09.06.2015 року, на загальну суму 3 109,03 грн. - 30.07.2015 року, у повному обсязі;

3) за Видатковою накладною №688 від 09.06.2015 року, на загальну суму 2 443,09грн., - 30.07.2015 року у повному обсязі;

4) за Видатковою накладною №631 від 09.06.2015 року, на загальну суму 1 686,66 грн. - 30.07.2015 року у повному обсязі;

5) за видатковою накладною №730 від 12.06.2015року, на загальну суму 79753,14 грн., - 30.07.2015 року у повному обсязі;

6) за видатковою накладною №731 від 12.06.2015року, на загальну суму 10559,70 грн., - 30.07.2015 року у повному обсязі;

7) за видатковою накладною №732 від 12.06.2015року, на загальну суму 20177,64 грн. - 30.07.2015 року у повному обсязі;

8) за видатковою накладною №733 від 12.06.2015року, на загальну суму 8668,92 грн. - 30.07.2015 року у повному обсязі;

9) за видатковою накладною №775 від 18.06.2015року, на загальну суму 41 215,21 грн. - 30.07.2015 року у повному обсязі;

10) за видатковою накладною №806 від 18.06.2015року, на загальну суму 3 486,29 грн., - 30.07.2015 року у повному обсязі;

11) за видатковою накладною №738 від 18.06.2015 року, на загальну суму 166819,85грн.: - 8 834,71 грн. - 30.07.2015 року; 50 000,00 грн. - 06.08.2015 року; 100 000.00 грн. - 31.08.2015р.; 8 933,38 - 07.09.2015 року;

12) за видатковою №906 від 30.06.2015 року, на загальну суму 6369,53 грн.: -07.09.2015року, у повному обсязі;

13) за видатковою накладною №882 від 15.07.2015 року, на загальну суму 1280441,53грн.: - 84 637,09 грн. - 07.09.2015 року; 50 000,00 грн. - 14.09.2015 року; 30000,00 грн. - 17.09.2015 року; 30 000,00 грн. - 22.09.2015 року; 100 000.00 грн. - 28.09.2015 року; 100000,00 грн. - 17.05.2016 року; 100 000,00 грн. - 20.05.2016 року; 100 000,00 грн.- 23.05.2016року; 100 000,00 грн. - 30.05.2016 року; 50 000,00 грн. - 07.06.2015 року; 50 000,00 грн. - 15.06.2016 року; 50 000,00 грн. - 29.06.2016 року.

Станом на 12 липня 2016 року, сума заборгованості Відповідача перед Позивачем за поставлену продукцію становила 495 672,04 грн., де:

- за видатковою накладною №882 від 15.07.2015 року, на суму 435 804,44 грн.

- за видатковою накладною №890 від 15.07.2015 року, на суму 1670,03 грн.

- за видатковою накладною №1103 від 26.08.2015 року, на суму 14961,60 грн.

- за видатковою накладною №1128 від 07.08.2015 року, на суму 263,35 грн.

- за видатковою накладною №1129 від 07.08.2015 року, на суму 18 046,22 грн.

- за видатковою накладною №1130 від 07.08.2015 року, на суму 24 926,40 грн.

Як вбачається із матеріалів справи на рахунок позивача були перераховані грошові кошти 19.07.2016. в сумі 50000,00 грн. (до порушення провадження у справі) та в сумі 100000,00грн. 27.07.2016р., в сумі 100000,00грн. 02.08.2016р., в сумі 245676,12грн. 03.08.2016р. (в процесі судового розгляду справи), що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.75-81).

п. 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. №18 визначено, що якщо відсутній предмет спору до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові. Якщо предмет спору існував на момент порушення провадження по справі та припинив існування в процесі розгляду справи провадження слід припинити.

На день розгляду справи основна заборгованість відповідача перед позивачем оплачена повністю, що підтверджено платіжними дорученнями №2081 від 19.07.2016р., №2080 від 2080 від 19.07.2016р., №2139 від 27.07.2016р., №2138 від 27.07.2016р., №2195 від 02.08.2016р., №2194 від 02.08.2016р., №545 від 03.08.2016р. (а.с.75-81).

З врахуванням вищевикладеного у позові про стягнення основного боргу слід відмовити на суму 50000,00грн. (сплачених 19.07.2016р. до порушення провадження у справі), позов в частині стягнення 445672,04грн. основного боргу слід припинити у звязку з відсутністю предмета спору на підставі п.1-1 ст.80ГПК України.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, ст.11 Цивільного кодексу України обовязки субєктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Як встановлено, між сторонами виникли цивільні права та обовязки на підставі договору поставки № 522/2015-55ю від 07.05.2015р.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобовязання. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності із ст.ст.610, 611, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем на рахунок позивача були перераховані грошові кошти за період з червня 2015р. по серпень 2016р. в сумі 1972830,91грн. із порушенням встновлених у п.4.3.1. договору строків оплати, що в свою чергу свідчить про відсутність основного боргу у відповідача та факт прострочення виконання грошового зобовязання про що підтверджує представник позивача в судовому засіданні.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сторонами у п. 6.5. договору погоджено розмір відсотків за неправомірне користування покупцем грошовими коштами постачальника згідно статті 625 ЦК України, що становить 10% річних.

Разом з тим, позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно уточненого на вимогу ухвали суду від 20.09.2016р. розрахунку позивача (а.с.11-14; 229-234) відповідачу нараховано 460175,30,35грн., в т. ч.: 108254,19 грн. 10% річних, 284905,66грн. пені та 67015,45грн. штрафу.

Перевіривши розрахунок за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення «ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ» в частині нарахування пені та 10% відсотках річних суд дійшов висновку, що правомірним є нарахування та підлягає стягненню з відповідача:

- 271316,82 грн. пені;

- 97380,19 грн. - 10% річних;

- 67015,45грн. штрафу.

У стягненні нарахованих 10874,00грн. 10% річних та 13588,84 пені слід відмовити, як безпідставно заявлених.

Доводи відповідача про неправомірність нарахування пені і штрафу та зменшення їх розміру до 0% з тих підстав, що виконання його зобовязань по оплаті поставки за договором №522/2015-55ю від 07.05.2015р. залежало від стану розрахунків з ним та в тому числі із позивачем не взято до уваги суду.

В силу приписів ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Водночас, в судовому засіданні встановлено про те, що листи ТзОВ «Житлобуд-2» №222 від 25.08.2015р., №235 від 14.09.2015р., №253 від 07.10.2015р. (а.с.167-169) адресовані Управлінню капітального будівництва з проханням вирішити питання щодо фінансування робіт за розпорядженням №147 «Про визначення замовника робіт з будівництва інженерних споруд з метою зміцнення обороноздатності держави» від 14.04.2015р. (а.с.124) були позитивно вирішені в грудні 2015р.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність обставин, що дають підстави для зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають до стягнення на підставі ч.3 ст. 83 ГПК України та ч.1 ст.233 ГК України.

Пеня та штраф не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, а є формами неустойки, тому їх одночасне застосування не суперечить ст. 61 Конституції. Відповідна позиція знайшла відображення в інформаційному листі ВГСУ від 13.07.2012 р. №01-06/908/2012 та у постанові Верховного суду України від 27.04.2012р.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача за договором поставки №2522/2015-55ю від 07.05.2015р. підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані підлягають задоволенню в сумі 435712,46грн., в позові на суму 74462,84грн. слід відмовити як безпідставно заявленому та провадження по справі про стягнення 445672,04грн. підлягає припиненню на підставі пю1-1 ст. 80 ГПК України у звязку з відсутністю предмету спору, оскільки дана заборгованість сплачена відповідачем в процесі судового розгляду.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору пропорційно до суми задоволених вимог в сумі 13220,77грн. відповідно до ст. 49 ГПК України слід покласти на нього.

Керуючись ст.ст. 144, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 526, 527, 530, 536, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.22, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЖИТЛОБУД-2 (43000, Волинська обл., м.Луцьк, вул. Конякіна, 16б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-будівельне підприємство АЗОВІНТЕКС (87500, Донецька обл., м.Маріуполь, пр. Леніна,68-А, ) 435712,46 грн., в т.ч.: пені 271316,82грн., 10% річних 97380,19, штрафу 67015,45 та 13220,77витрат по сплаті судового збору.

3. Провадження в частині стягнення 445672,04 грн. основного боргу припинити.

4. В частині 74462,84грн. позову відмовити.

Рішення господарського суду, у відповідності до ст.85 ГПК України, набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст

рішення складено

05.10.2016р.

Суддя В. М. Дем`як