ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року Справа № 904/3806/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коваленка В.М. - головуючого (доповідач у справі)
Короткевича О.Є.,
Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області
на ухвалувід 18.07.2016 Дніпропетровського апеляційного господарського суду
у справі№ 904/3806/16 господарського суду Дніпропетровської області
за заявою ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "І.Г.Л.", м. Дніпропетровськ
до боржникатовариства з обмеженою відповідальністю "І.Г.Л.", м. Дніпропетровськ
провизнання банкрутом
ліквідаторарбітражний керуючий Литвин Р.О.

представники сторін в судове засідання не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2016 у справі № 904/3806/16 прийнято до розгляду заяву ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "І.Г.Л." про порушення справи про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "І.Г.Л." (далі - Товариство, Боржник) в порядку норм ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.05.2016 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та призначено засідання суду тощо.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 (суддя - Владимиренко І.В.) Товариство визнано банкрутом, відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на три місяці, а ліквідатором Боржника призначено ліквідатора (арбітражного керуючого) Литвина Руслана Олександровича тощо.

Не погодившись із вказаною постановою суду, Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - Інспекція) звернулася до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати постанову господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 та припинити провадження у справі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.07.2016 (головуючий суддя - Чередко А.Є., судді: Коваль Л.А., Парусніков Ю.Б.) апеляційне провадження за скаргою Інспекції на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 у справі про банкрутство Товариства припинено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції, Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.07.2016 (в прохальній частині скарги помилково зазначено "від 30.06.2016") та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована порушенням апеляційним судом норм матеріального права, зокрема, ст. 78 Податкового кодексу України, ст. 111 Цивільного кодексу України, а також норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про припинення провадження за апеляційною скаргою Інспекції на постанову про визнання Боржника банкрутом, суд апеляційної інстанції виходив з того, що передумови, підстави та процедура порушення справи про банкрутство Товариства в порядку норм ст. 95 Закону про банкрутство дотримані, у тому числі щодо направлення відповідних повідомлень Інспекції. Після винесення постанови про визнання Боржника банкрутом здійснена передбачена Законом про банкрутство публікація, проте докази звернення Інспекції до суду з заявою з грошовими вимогами до Боржника в матеріалах справи відсутні. За цих підстав апеляційний суд дійшов висновку, що Інспекція на момент звернення з апеляційною скаргою статусу кредитора Боржника або статусу іншого учасника у даній справі про банкрутство не набула, з огляду на що вона права апеляційного оскарження прийнятої у справі постанови відповідно до положень ст. 91 ГПК України не мала.

Заперечуючи вказані висновки апеляційного суду, Інспекція, між тим, в порушення приписів ст. 107 ГПК України, виклала заперечення стосовно постанови суду першої інстанції, хоча згідно оскаржуваної ухвали апеляційного суду така постанова місцевого суду по суті не переглядалась.

Також скаржник вказав, що ліквідатором не надавались Інспекції для проведення перевірки первинні документи Боржника, документація бухгалтерського та податкового обліку, хоча Інспекція намагалась провести перевірку стосовно Боржника, а її права у зв'язку із порушенням даної справи про банкрутство порушені.

Однак, суд касаційної інстанції не погоджується з наведеними запереченнями, оскільки вони викладені без врахування всіх наведених апеляційним судом обставин справи та з невірним тлумаченням норм матеріального та процесуального права.

Так, нормами ст. 91 ГПК України передбачено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього кодексу.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 106 ГПК України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Між тим, згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі про банкрутство.

Враховуючи те, що у справах про банкрутство, окрім судових рішень у формі ухвал, в одному випадку, у разі визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, виноситься постанова, оскарження такої постанови відбувається з урахуванням особливостей, передбачених Законом про банкрутство.

В силу особливостей справи про банкрутство (ст. 41 ГПК України), коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Статтею 1 Закону про банкрутство визначено, що сторонами у справі про банкрутство є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів) та боржник (банкрут). За приписами названої норми, кредитор - це, зокрема, юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Особливості та порядок заявлення кредиторами вимог до боржника, що ліквідується власником, визначений положеннями ч. 3 ст. 95 Закону про банкрутство, яка передбачає, що кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Необхідно зазначити, що виходячи з аналізу норм ст.ст. 10, 11 Закону про банкрутство, особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу кредитора - сторони (учасника провадження у справі про банкрутство) з моменту визнання її грошових вимог до боржника, а також надання правової оцінки змісту вказаних вимог господарським судом та прийняття відповідної ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом апеляційної інстанції, Інспекція із заявою про визнання конкурсним кредитором банкрута у даній справі не зверталась, а тому й відсутні докази визнання господарським судом грошових вимог Інспекції до Боржника або надання правової оцінки таким вимогам та результат їх розгляду (ухвала тощо), і цей встановлений факт скаржником не спростовано і в скарзі не заперечується.

Крім того, при зверненні з апеляційною скаргою Інспекцією не доведено, а з матеріалів справи не вбачається, що оскаржуваною постановою місцевого суду вирішено питання про його (скаржника) права та обов'язки.

Так, слід зазначити, що судове рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб.

Отже, у зв'язку з викладеним та враховуючи аналіз норм законодавства щодо порядку визначення та визнання кредитором у справі про банкрутство, передбачений ст.ст. 1, 10, 11, а також ст. 95 Закону про банкрутство, касаційна інстанція погоджується із правомірним та обґрунтованим висновком в оскаржуваній ухвалі, що Інспекція на момент звернення з апеляційною скаргою не набула статусу кредитора Товариства а, відтак, не є стороною у даній справі про банкрутство у розумінні норм ст. 1 Закону про банкрутство, а оскаржувана в апеляційному порядку постанова про визнання боржника банкрутом не стосується її прав та обов'язків, а тому не мала права апеляційного оскарження прийнятої у справі постанови від 08.06.2016 відповідно до положень ст. 91 ГПК України.

За цих підстав та виходячи із приписів п. 1 ч.1 ст. 80 ГПК України, колегія суддів підтримує, як законне та обґрунтоване рішення апеляційного суду про припинення апеляційного провадження за скаргою Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 у даній справі, оскільки спір згідно поданої апеляційної скарги на вказану постанову суду першої інстанції не підлягає вирішенню в господарському суді в порядку апеляційного провадження.

Крім викладеного, суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що Інспекція не позбавлена права оскаржувати у подальшому прийняті у даній справі судові акти, у разі визнання у встановленому законом порядку її кредиторських вимог до Боржника.

З урахуванням викладеного та керуючись нормами ст.ст. 1, 10, 11, 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст.ст. 1, 41, п. 1 ч.1 ст. 80, ст.ст. 91, 106, 1115, 1117, 1119-11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

2. Ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.07.2016 у справі № 904/3806/16 залишити без змін.

Головуючий В.М. Коваленко

Судді О.Є. Короткевич

В.Я. Погребняк

Постанова виготовлена та підписана 13.10.2016