ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

17 жовтня 2016 року Справа № 903/1306/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого
Алєєвої І.В.
Рогач Л.І.
розглянувши матеріали заяви про винесення додаткового рішенняФізичної особи -підприємця ОСОБА_4
у справі № 903/1306/14 Господарського суду Волинської області
за позовомФізичної особи -підприємця ОСОБА_4
доФізичної особи -підприємця ОСОБА_5
простягнення 9 767, 11 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вищого господарського суду України від 30 червня 2015 року у справі № 903/1306/14 за результатами розгляду касаційної скарги Фізичної особи -підприємця ОСОБА_4 постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 27.04.15 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Фізична особа -підприємець ОСОБА_4 звернулась до Вищого господарського суду України з заявою від 22.08.16 про винесення додаткової постанови, щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги, у зв'язку з тим, що постановою Вищого господарського суду України від 30.056.2015 р. це питання не вирішено.

Проте дана заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 88 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо: 1) з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення; 2) не вирішено питання про розподіл судових витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Пунктом 11 частини 2 статті 11111 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за наслідками розгляду касаційної скарги суд приймає постанову, у якій має бути зазначено новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.

Розподіл сплачених сум судового збору між сторонами здійснюється господарським судом за загальними правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду спору по суті.

Зокрема, частиною 6статтею 49 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо суд апеляційної або касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з аналізу чинного процесуального законодавства, вбачається, що новий розподіл судових витрат суд касаційної інстанції здійснює лише у разі скасування та прийняття нового рішення по суті заявлених вимог. У разі ж скасування касаційною інстанцією рішення першої інстанції або постанови апеляційної інстанції і направлення справи на новий розгляд для розгляду по суті, судові витрати підлягають розподілу тим судом, який вирішує спір по суті за результатами нового розгляду, тобто, місцевим господарським судом або апеляційним господарським судом.

Враховуючи те, що у даному випадку касаційною інстанцією нового рішення по суті спору не приймалось, справу передано до апеляційного суду для розгляду по суті, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відмову у задоволенні поданої Фізичною особою -підприємцем ОСОБА_4 заяви про прийняття додаткової постанови.

Вищий господарський суд України, керуючись статтями 86, 88 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Фізичної особи -підприємця ОСОБА_4 у задоволенні заяви про прийняття додаткової постанови у справі № 903/1306/14 Господарського суду Волинської області.

Головуючий Т.Дроботова

Судді І.Алєєва

Л.Рогач