ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2016 р.Справа № 922/2742/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алта", м. Харків
про стягнення 21115,84 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Кіпоть І.Г., за довіреністю № 2424 від 05.09.2016 року;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алта" про стягнення заборгованості за неналежне виконання умов договору поставки газу № 11410WO58QGP016 від 01.01.2016 року щодо оплати поставленого газу в сумі 17589,43 грн., пеню в сумі 2093,14 грн., 3% річних в сумі 168,44 грн., інфляційні втрати в сумі 501,78 грн. та штраф за перевищення обсягу постачання газу у розмірі 763,05 грн. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09 жовтня 2013 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 22 жовтня 2013 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 12.09.2016 року представник позивача надав клопотання (вх. № 29837) про долучення документів, наданих на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.09.2016 року розгляд справи було відкладено на 10.10.2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні 10.10.2016 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 10.10.2016 року не з'явився, документів, витребуваних судом та відзиву на позовну заяву, не надав. На адресу суду повернулась ухвала суду про порушення провадження у справі з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до положень Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18, відповідно до якої зазначено, що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Також у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 зазначено, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про належне повідомлення учасників процесу про час та місце судового засідання.

Відповідач правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, процесуальне право на участь у судовому засіданні не реалізував.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, тому вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами, як передбачено статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення присутнього представника позивача, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані позивачем докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом об`єктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд, виходить з наступного.

01 січня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Алта" (відповідач, споживач) було укладено Договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів промислові споживачі та інші суб'єкти господарювання) № 11410W058QGP016.

Відповідно до положень п. 1.1. Договору позивач зобов'язувався передати у власність Споживачу природний газ, а Споживач зобов'язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

П. 1.2. Договору передбачає річний плановий обсяг постачання газу - до 5,525 тис.куб.м. Плановий обсяг постачання природного газу згідно з п. 1.3. Договору з січня по травень 2016 р. передбачено 3,805 тис.куб.м. (січень 2016 р. - 3,0 тис.куб.м., лютий 2016 р. - 0,5 тис.куб.м, березень 2016 р. - 0,2 тис.куб.м., квітень 2016 р. - 0,1 тис.куб.м., травень 2016 р,- 0.005 тис.куб.м.).

Відповідно до п.11.1. Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині постачання газу з 01 січня 2016 р. до 31 грудня 2016 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 4.2. Договору оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку: - 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

Згідно з п. 4.2.3. Договору остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання умов договору надав відповідачу послуги з постачання природного газу з січня по травень 2016 р. у наступній кількості:

- Січень 2016 р. - 3.191 тис.м.куб. на загальну суму 26 408,84 (двадцять шість тисяч чотириста вісім грн. 84 коп.) грн.;

- Лютий 2016 р. - 1,155 тис.м.куб. на загальну суму 9 558,83 (дев'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят вісім грн. 83 коп.) грн.;

- Березень 2016 р. - 0,467 тис.м.куб. на загальну суму 3 864,91 (три тисячі вісімсот шістдесят чотири грн. 91 коп.) грн.;

- Квітень - 0,85 тис.м.куб. на загальну суму 7 034,64 (сім тисяч тридцять чотири грн. 64 коп.) грн.;

- Травень 2016 р. - 0,013 тис.м.куб. на загальну суму 107,59 (сто сім грн. 59 коп.) грн.

Розділом II Договору передбачений алгоритм визначення обсягів спожитого природного газу по Договору. Відповідно до п. 2.3. Договору визначено, що обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті Споживачем, визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ (у м. Харків - ПАТ «Харківміськгаз») та Споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві - приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та Споживачем.

Відповідно до п.п. 2.9.1. - 2.9.5. Договору за підсумками розрахункового періоду Споживач до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов'язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

На підставі отриманих від Споживача даних та/ або Оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання - передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання - передачі газу зобов'язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання - передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання - передачі газу.

У випадку відмови від підписання акта приймання - передачі газу Споживачем, обсяг постачання (споживання) природного газу встановлюється Постачатьником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ.

Як свідчать матеріали справи, за підсумками надання послуг з газопостачання за період з лютого по квітень 2016 р. сторонами було підписано наступні акти приймання - передачі природного газу, зокрема:

- Акт № ХОЗООО11400 від 29.02.2016 р. відповідно до якого Позивачем у період з 01.02.2016 по 29.02.2016 року були передані Відповідачу 1,155 тис.куб.м. природного газу вартістю 9 558,83 гривень;

- Акт № Х від 31.03.2016 р. відповідно до якого Позивачем у період з 01.03.2016 по 31.03.2016 року були передані Відповідачу 0,467 тис.куб.м. природного газу вартістю 3 864,91 гривень;

- Акт № ХОЗООО 18793 від 30.04.2016 р. відповідно до якого Позивачем у період з 01.04.2016 по 30.04.2016 року були передані Відповідачу 0,85 тис.куб.м. природного газу вартістю 7 034,64 гривень.

Відповідно до 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В свою чергу відповідач, в порушення вимог п. 2.9.3. Договору, акт приймання - передачі природного газу № Х від 31.05.2016 р. за період споживання природного газу з 01.05.2016 р. по 31.05.2016 р., відповідачем підписано не було.

08.07.2016 р. ТОВ «Харківгаз Збут» повторно було направлено супроводжувальним листом № 56 Акт приймання-передачі природного газу № Х від 31.05.2016 р. по Договору спожитого природного газу у травні 2016 р.

Проте відповідачем до теперішнього часу вказаний акт не підписано та не надано в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання.

Згідно з п. 2.9.5 Договору, у випадку не повернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним Споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється Постачальником відповідно до даних Оператора ГРМ.

03.02.2016р. відповідачем було оплачено нараховану Позивачем вартість природного газу спожитого за період з 01.01.2016 р. по 31.01.2016 р. згідно з Договором № 11410W058QGP016 від 01.01.2016 р. в сумі 26 408,84 грн.

17.06.2016р. було проведено оплату по Договору у розмірі 2 000,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку № 8 за період з 01.02.2016 р. по 29.02.2016р. та випискою по особовому рахунку № 8 за період з 01.06.2016 р. по 30.06.2016р.

09.02.2016р. відповідно до листа ТОВ «Алта» (вх. № 1659 від 09.02.2016 р.) було враховано переплату у розрахунках по попередньо укладеному у 2015 р. Договору № 2015/ТП- ПР-18777 від 01.07.2015 р. у розмірі 902, 05 грн. на Договір № 11410W058QGP016 від 01.01.2016 р. (копія листа ТОВ «АЛЬТА» та Акт взаємозаліку (перенесення заборгованості), ТОВ «Харківгаз Збут» № 00001634 від 09.02.2016 р. наявні в матеріалах справи).

Як зазначає позивач, обсяги спожитого природного газу за період з 01 лютого 2016 року по травень 2016 р. залишились частково несплаченими. Виходячи з цього, сума основного боргу по вищезазначеному Договору складає 17 589,43 грн. за отриманий відповідачем з лютого по травень 2016 р. природний газ у обсязі 2.485 тис.м.куб.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно зі ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки природного газу № 11410WO58QGP016 від 01.01.2016 року у розмірі 17589,43 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача, нарахованих позивачем 168,44 грн. 3% річних та 501,78 грн. інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимога про стягнення 3% річних в сумі 168,44 грн. та інфляційні втрати в сумі 501,78 грн. заявлені позивачем обґрунтовано, доведені матеріалами справи, вірно нараховані та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача, нарахованих позивачем 2093,14 грн. пені та 763,05 грн. штрафу за перевищення обсягу постачання газу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6.2.1 договору, у разі порушення відповідачем строків оплати, передбачених розділом ІV договору, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Крім того, п. 6.2.3 договору, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг поставленого відповідачу газу буде перевищувати підтверджений обсяг газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому відповідачем), відповідач сплачує позивачу штраф за перевищення обсягу постачання газу за формулою визначеною у договорі.

Як вбачається актів приймання - передачі газу, відповідачем було спожито більший обсяг тис. к.м. газу за відповідні місяці, ніж зазначено в п. 1.3 договору.

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з наслідків порушення зобов'язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Зважаючи на вищевикладене, позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу пеню на суму заборгованості у розмірі 2093,14 грн. та штраф за перевищення обсягу постачання газу в сумі 763,05 грн., розрахунок пені та штрафу перевірено судом з урахуванням вимог діючого законодавства, тому суд приходить до висновку щодо їх задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 549, 611, 612, 623-629, 712 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алта" (61058, м. Харків, вул. Чічібабіна, 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, ) 17589,43 грн. основного боргу, 2093,14 грн. пені, 168,44 грн. 3% річних, 501,78 грн. інфляційних втрат, штраф за перевищення обсягу постачання газу в сумі 763,05 грн. та витрати зі сплати судового збору в умі 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.10.2016 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/2742/16