ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

10 жовтня 2016 р. Справа № 902/786/16

Господарський суд Вінницької області у складі:

Головуючий суддя В. Білоус

Секретар судового засідання О. Матущак

за участю представників:

позивача : ОСОБА_2- згідно довіреності;

відповідача : не з'явився.

Місце розгляду справи : приміщення суду, кімн. № 1114

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" (08130, Київська обл., Києво - Святошинський р-н, с.Петропавлівська Борщагівка, вул.Леніна, 2-В)

до:Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1)

про стягнення 26 327,12 грн., з яких 17 666,59 грн.- простроченої заборгованості за кредитом, 4 924,79 грн.- простроченої заборгованості по процентах в розмірі за період з 01.06.2015 р. по 31.07.2016 р., 3 007,26 грн.- пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 12.02.2016 р. по 12.08.2016 р., 728,48 грн.- пені за несвоєчасне погашення процентів за період з 12.02.2016 р. по 12.08.2016 р.

ВСТАНОВИВ :

Відповідач вимог ухвали суду від 26.09.2016 р. про явку в судове засідання повноважного представника, надання додаткових доказів, в тому рахунку відзиву на позовну заяву, контррозрахунку позовних вимог не виконав. Копія вказаної ухвали направлена відповідачу рекомендованим листом на адресу вказану в позовній заяві.

Станом на 10.10.2016 р. копія вказаної ухвали, яку було направлено на адресу позивача, від органу поштового зв'язку до суду не поверталася.

Згідно ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Як вбачається також із п.3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Крім того суд звертає увагу на п.4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році", п.11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 р. № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" в яких наголошується, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 р. № 28 (з подальшими змінами) на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив, та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Як наголошується в п.19 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 р. № 01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

На першому примірнику ухвали, яка наявна в справі, є штамп суду з відміткою про відправку документа. Дана відмітка оформлена відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України наведених вище, а тому суд дійшов висновку, що вона є підтвердженням належного надсилання копії процесуального документа сторонам.

Це розцінюється судом як вручення рекомендованого листа із копією ухвали відповідачу та, як належне його повідомлення про час і місце судового розгляду справи за його участю. Суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення позивача, відповідача про час і місце судового розгляду справи за їх участю.

Оскільки сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду, суд прийшов до висновку про те, що нез'явлення представника відповідача в судове засідання, неподання відповідачем витребуваних судом доказів, в тому рахунку відзиву на позов, контррозрахунку позовних вимог не перешкоджає вирішенню спору, та на підставі ст.75 ГПК України прийшов до висновку розгляд справи за наявними в справі доказами у відсутність представника відповідача.

10.10.2016 р. від позивача до суду надійшла заява про зменшення і збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача 10 500 грн.- простроченої заборгованості за кредитом, 5 389,05 грн.- простроченої заборгованості по процентах в розмірі за період з 01.06.2015 р. по 30.09.2016 р., 3 007,26 грн.- пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 12.02.2016 р. по 12.08.2016 р., 728,48 грн.- пені за несвоєчасне погашення процентів за період з 12.02.2016 р. по 12.08.2016 р..

З огляду на права надані позивачеві ст. 22 ГПК України, ст. 20 ЦК України, заява представника позивача про зменшення позовних вимог судом приймається як така, що не суперечить закону, матеріалам справи.

Повно, всебічно, об'єктивно і в сукупності дослідивши надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги, на підставі ст. 11, 16, 509, 525, 526, 530, 572, 590, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України підлягають задоволенню в сумі 10 500 грн.- простроченої заборгованості за кредитом, 5 389,05 грн.- простроченої заборгованості по процентах в розмірі за період з 01.06.2015 р. по 30.09.2016 р., 3 007,26 грн.- пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 12.02.2016 р. по 12.08.2016 р., 728,48 грн.- пені за несвоєчасне погашення процентів за період з 12.02.2016 р. по 12.08.2016 р..

До такого висновку суд прийшов з огляду на таке.

23.07.2013 р. між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" (в договорі "Кредитодавець") та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (в договорі "Позичальник") укладено кредитний договір № К-6918/1-980 (надалі Договір).

Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання шляхом відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії, надалі за текстом - «Кредит», а Позичальник зобов'язується отримати Кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування Кредитом, комісії та інші платежі, встановлені цим договором, а також Додатковими договорами до нього, що складають невід'ємну частину Договору.

Згідно п. 1.1.1. Договору Кредит надається в сумі 60 000,00 (шістдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Згідно п.1.1.2. Договору термін остаточного повернення Кредиту 22 липня 2016 року включно, якщо такий термін (строк) не наступить раніше з підстав, що передбачені умовами цього договору або законодавством.

Згідно п. 1.1.3. Договору процентна ставка за користування Кредитом 23 % (двадцять три) процента річних.

Згідно п. 1.1.4. Договору надання кредиту здійснюється одноразово на основі письмового повідомлення Позичальником Кредитодавця про свій намір отримати Кредит.

Згідно п.2.7.1. Договору проценти нараховані за місяць за користування кредитом сплачуються щомісяця не пізніше 10 календарного числа місяця, наступного за тим, за який вони нараховані.

Згідно п.4.2. Договору в разі несвоєчасного погашення Кредиту, сплати процентів та комісій Позичальник сплачує Кредитодавцю пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної п. 1.1.3. Кредитного договору, від суми непогашеного платежу за кожний день прострочення виконання, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 60 000 грн., визначений умовами Кредитного договору, що стверджується банківськими виписками по особовому рахунку відповідача за період з 23.07.2013 р. по 05.10.2016 р..

Відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту виконав частково.

Таким чином, станом на день розгляду справи, борг позивача перед відповідачем за кредитом становить 10 500 грн..

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Станом на день розгляду справи в суді, відповідач не надав суду доказів здійснення з позивачем розрахунків по сумі основного боргу в розмірі 10 500 грн., контррозрахунку позовних вимог, а тому дані вимоги позивача підлягають задоволенню в повній сумі.

Також, позивачем, пред'явлено до стягнення 5 389,05 грн.- простроченої заборгованості по процентах за період з 01.06.2015 р. по 30.09.2016 р..

Відповідно до умов кредитного договору відповідач за період з 01.06.2015 р. по 31.07.2016 р. повинен був сплатити позивачу відсотки за користування кредитом в сумі 5 389,05 грн., що ним вчинено не було.

Тому, станом на день розгляду справи в суді заборгованість відповідача перед позивачем по відсоткам за користування кредитом складає 5 389,05 грн..

Станом на день розгляду справи в суді відповідач не надав доказів сплати позивачу відсотків за користування кредитом чи доказів обґрунтованих підстав неможливості виконання даного зобов'язання, а тому дані вимоги позивача також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також Позивачем пред'явлено до стягнення 3 007,26 грн.- пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 12.02.2016 р. по 12.08.2016 р., 728,48 грн.- пені за несвоєчасне погашення процентів за період з 12.02.2016 р. по 12.08.2016 р..

Розглянувши вимоги позивача про стягнення пені, судом встановлено наступне.

Частиною 2 ст.193 ГК України встановлено, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Частиною 2 ст. 217 ГК України передбачено такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Стаття 549 ЦК України вказує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З огляду на викладене, перевіривши розрахунок позовних вимог, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість належними доказами вимог позивача про стягнення 3 007,26 грн.- пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 12.02.2016 р. по 12.08.2016 р., 728,48 грн.- пені за несвоєчасне погашення процентів за період з 12.02.2016 р. по 12.08.2016 р..

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

З огляду на те, що спір доведено до розгляду в суді в результаті неправильних дій (бездіяльності) відповідача, судові витрати на судовий збір в сумі 1 378 грн., згідно ст.49 ГПК України, підлягають відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача.

Керуючись викладеним, ст.4-3, 4-5, 22, 28, 32, 33, 34, 36, 43, 49, 75, 82 - 85, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити в сумі 10 500 грн.- простроченої заборгованості за кредитом, 5 389,05 грн.- простроченої заборгованості по процентах в розмірі за період з 01.06.2015 р. по 30.09.2016 р., 3 007,26 грн.- пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 12.02.2016 р. по 12.08.2016 р., 728,48 грн.- пені за несвоєчасне погашення процентів за період з 12.02.2016 р. по 12.08.2016 р.. Судові витрати на судовий збір в сумі 1 378 грн. покласти на відповідача.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, Ідентифікаційний код НОМЕР_1 (АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк", (08130, Київська обл., Києво - Святошинський р-н, с.Петропавлівська Борщагівка, вул.Леніна, 2-В) 10 500 грн.- простроченої заборгованості за кредитом, 5 389,05 грн.- простроченої заборгованості по процентах в розмірі за період з 01.06.2015 р. по 30.09.2016 р., 3 007,26 грн.- пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 12.02.2016 р. по 12.08.2016 р., 728,48 грн.- пені за несвоєчасне погашення процентів за період з 12.02.2016 р. по 12.08.2016 р., 1 378 грн. - судових витрат на судовий збір. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

3. Копію даного рішення направити відповідачеві рекомендованим листом або вручити його повноважному представнику під розписку.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 10.10.2016 р. Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 13 жовтня 2016 р. Рішення набирає законної сили на протязі 10-ти днів з дня повного його оформлення і підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (АДРЕСА_1)