ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2016 Справа № 905/2259/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Сажневої М.В., розглянувши матеріали справи

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ДИСКОН»
доКомунального комерційного підприємства Донецької міської ради «ДОНЕЛЕКТРОАВТОТРАНС»
простягнення 70 976,77 грн

за участю представників:

від позивачаОСОБА_1 - представник за довіреністю
від відповідачане зявились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДИСКОН» до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «ДОНЕЛЕКТРОАВТОТРАНС» про стягнення заборгованості у розмірі 108254,40 грн.

30.09.2016 до суду від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог в якій, у звязку з виявленнями ряду неточностей при підготовці та виготовлені позовної заяви позивачем, останній вважає за необхідне змінити та зменшити розмір позовних вимог і просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 43616,00 грн, 3% річних у розмірі 2399,48 грн та інфляційні втрати у розмірі 24961,29 грн.

В судовому засіданні 04.10.2016 представник позивача підтримав вказану заяву.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Судом прийнято вказану заяву до розгляду, у звязку з чим позовні вимоги розглядаються судом в редакції заяви про зміну позовних вимог, поданої 30.09.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором поставки №05 від 02.01.2013 щодо здійснення повної та своєчасної оплати вартості поставленого у період з 17.05.2013 по 05.11.2014 товару. У звязку з неналежним виконанням вказаного грошового зобовязання, позивач також просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 06.11.2014 по 03.10.2016 та інфляційні втрати за період з листопада 2014 року по серпень 2016 року.

Відповідач явку своїх представників в судове засідання не забезпечив, відзиву на позов не подав, своїм процесуальним правом не скористався.

Місцезнаходженням відповідача є: 83086, Донецька обл., м. Донецьк, вул. Донецька, 39, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, в тому числі витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно листа Харківської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 24.06.2016 № 7-14-286 та інформації, що розміщена на офіційному веб-сайті(http://www.ukrposhta.com/www/upost.nsf/(documents)/05B89C5B88C05079C2257 D7E002C3293) пересилання поштових відправлень до/з міста обласного значення Донецьк тимчасово не здійснюється.

Відповідно до пп.3) п.6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 (з наступними змінами) «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством зв'язку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту. У такому разі, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством зв'язку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо). Підпунктом 4) п.6 вказаного Інформаційного листа передбачено, що за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі «Новини та події суду») офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Господарським судом було розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет інформацію про дату, час і місце розгляду даної справи, що підтверджується відповідними роздруківками.

Крім того, ухвали суду про порушення провадження у справі та про її відкладення були надіслані та розміщені на офіційному веб-порталі «Єдиний державний реєстр судових рішень» в мережі Інтернет.

Телефонограми №925 від 29.07.2016 про порушення провадження у справі № 991 від 12.09.2016 про відкладення розгляду справи були прийняті заступником начальника юридичного відділу - ОСОБА_2

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судових засідань відповідач був належним чином повідомлений, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд Донецької області

В С Т А Н О В И В :

02.01.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДИСКОН» (постачальник, позивач) та Комунальним комерційним підприємством Донецької міської ради «ДОНЕЛЕКТРОАВТОТРАНС» (покупець, відповідач) підписано договір поставки №05 (далі - Договір).

За умовами вказаного Договору постачальник зобовязався поставити покупцю електронні вироби і комплектуючі до них, вентилятори (далі товар) згідно з доданим до договору переліком поставки товару (Додаток 1), в асортименті і кількості, згідно заявок покупця (п. 1.1 Договору).

Згідно з п. 1.2 Договору покупець зобовязаний прийняти та оплатити товар на умовах даного договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору орієнтовна сума договору визначається із сум поставок товару (Додаток 1).

Відповідно до Додатку 1 до Договору сторонами визначено найменування товару, який поставляється, та встановлена орієнтовна сума поставки з ПДВ.

Згідно з п. 3.2 Договору датою поставки товару вважається дата підписання уповноваженим представником покупця видаткової накладної.

На виконання умов Договору позивач у період з 17.05.2013 по 05.11.2014 поставив відповідачу товар на загальну суму 252720,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями видаткових накладних: №819 від 17.05.2013 на суму 19584,00 грн, №841 від 20.05.2013 на суму 29952,00 грн. №1034 від 10.06.2013 на суму 1872,00 грн, №1075 від 14.06.2013 на суму 360,00 грн, №1353 від 19.07.2013 на суму 6144,00 грн, №1435 від 30.07.2013 на суму 6528,00 грн, №1618 від 22.08.2013 на суму 9312,00 грн, №1918 від 30.09.2013 на суму 38484,00 грн, №2073 від 22.10.2013 на суму 6528,00 грн, №2148 від 30.10.2013 на суму 996,00 грн, №2186 від 04.11.2013 на суму 9792,00 грн, №2269 від 11.11.2013 на суму 1992,00 грн, №2436 від 29.11.2013 на суму 21984,00 грн, №2632 від 26.12.2013 на суму 18144,00 грн, №121 від 06.02.2014 на суму 9792,00 грн, №182 від 26.02.2014 на суму 9000,00 грн, №242 від 21.03.2014 на суму 13056,00 грн, №270 від 31.03.2014 на суму 21504,00 грн, №303 від 15.04.2014 на суму 7800,00 грн, №416 від 30.05.2014 на суму 4128,00 грн, №690 від 05.11.2014 на суму 15768,00 грн.

Отримання відповідачем товару, зазначеного у видаткових накладних, підтверджується підписом його представника на зазначених видаткових накладних та довіреностями відповідача на отримання товару від позивача.

Висновок стосовно того, що товар за вищезазначеним видатковими накладними був поставлений позивачем відповідачу саме на виконання Договору поставки №05 від 02.01.2013, суд робить виходячи з того, що найменування товару, зазначеного у вищезазначених видаткових накладних, повністю відповідає тому, що вказаний у Договорі та переліку поставки товарів (Додаток 1 до Договору).

Відповідачем жодних заперечень щодо отримання товару від позивача на підставі Договору, не надано.

Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобовязання сторін виникли в порядку статті 11 Цивільного кодексу України з дій юридичних осіб, які в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують зазначені права та обовязки, а укладений між ними правочин за своєю правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статей 712, 655-697 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом, що передбачено приписами другого абзацу пункту першого статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупцю для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з його особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У статті 692 Цивільного кодексу України зазначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 2.2 Договору оплата товару здійснюється покупцем, згідно рахунків постачальника на відповідну партію товару, шляхом 100% попередньої оплати переказом безготівкових грошових коштів на рахунок постачальника.

Належним чином засвідчені копії рахунків на оплату товару містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що умовами Договору сторонами погоджено, що розрахунки за товар здійснюються покупцем на умовах 100% попередньої оплати. Позивач, не отримавши попередню оплату на всі 100% погодженої вартості товару, здійснив поставку товару, який, в свою чергу, відповідачем був прийнятий.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України? якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 538 Цивільного кодексу України якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору.

Враховуючи викладене, обовязок відповідача щодо оплати товару отриманого за вищезазначеними видатковими накладними настав з моменту отримання товару.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07.10.2014 у справі № 904/4451/13 та постанові Вищого господарського суду України від 17.06.2014 у справі № 904/4451/13.

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за Договором виконав належним чином, а саме у період з 17.05.2013 по 05.11.2014 поставив відповідачу товар згідно вищевказаних видаткових накладних на загальну суму 252720,00 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Проте, в порушення умов Договору, відповідач оплату за товар, поставлений згідно вищезазначених видаткових накладних, здійснив не в повному обсязі (належним чином засвідчені копії банківських виписок містяться в матеріалах справи), станом на час розгляду справи заборгованість відповідача за отриманий згідно спірних видаткових накладних товар становить 43616,00 грн, іншого відповідачем не доведено.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав. Належних доказів погашення заборгованості станом на час вирішення спору відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за отриманий товар у розмірі 43616,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 24961,29 грн та 3% річних у розмірі 2399,48 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних в межах періоду нарахування, визначеного позивачем, загальний розмір 3% річних є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійним вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Матеріали справи не містять відповідних заяв чи клопотань позивача.

З огляду на вищезазначене, вимоги про стягнення 3% річних підлягають задоволенню у розмірі, визначеному позивачем.

Вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 24961,29 грн підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреним судом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У звязку із задоволенням позову, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача та підлягає стягненню на користь позивача.

Крім того, при поданні позову позивачем за платіжним дорученням №164 від 12.03.2016 та квитанцією № від 19.07.2016 сплачено 1623,82 грн судового збору за розгляд позовних вимог про стягнення 108254,40 грн.

Під час розгляду справи позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій останній просить стягнути з відповідача всього 70976,77 грн. Вказана заява прийнята судом.

У звязку зі зменшенням позивачем позовних вимог, судовий збір у розмірі 245,82 грн буде повернуто ухвалою суду позивачу за його клопотанням на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «ДОНЕЛЕКТРОАВТОТРАНС» (83086, Донецька обл., м. Донецьк, вул. Донецька, 39, ідентифікаційний код 03328250) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДИСКОН» (03061, м. Київ, вул. Пост-Волинська, 5, ідентифікаційний код 30479035) заборгованість у розмірі 43616 (сорок три тисячі шістсот шістнадцять) грн 00 коп., 3% річних у розмірі 2399 (дві тисячі триста девяносто девять) грн 48 коп., інфляційні втрати у розмірі 24961 (двадцять чотири тисячі девятсот шістдесят одна) грн 29 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 10.10.2016

Суддя М.В. Сажнева