КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2016 р. Справа№ 910/7896/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача : Горецька М.В.- представник;

Мальгота О.А. - представник;

Від відповідача: Головко П.В.- представник;

Від третьої особи: Мовіле О.С.-представник.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства Український науково-дослідний інститут медицини транспорту Міністерства охорони здоров'я України

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2016

у справі № 910/7896/16 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Державного підприємства Український науково-дослідний інститут медицини транспорту Міністерства охорони здоров'я України

до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Міністерство охорони здоров'я України

про стягнення заборгованості в розмірі 624 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Державне підприємство Український науково-дослідний інститут медицини транспорту Міністерства охорони здоров'я України до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про стягнення заборгованості в розмірі 624 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору №31605-3 від 16.05.2013 про надання професійних, технічних та комерційних послуг (74.90.2) "Розроблення заходів з охорони праці водіїв, які залучаються до перевезення незабезпечення вантажів та пасажирів, шляхом проведення психофізіологічної експертизи" в частині здійснення розрахунків за надані на підставі договору послуги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2016 залучено до участі у справі Міністерство охорони здоров'я України третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.06.2016 у справі №910/7896/16 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство Український науково-дослідний інститут медицини транспорту Міністерства охорони здоров'я України звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Державного підприємства Український науково-дослідний інститут медицини транспорту Міністерства охорони здоров'я України у справі №910/7896/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2016 апеляційну скаргу Державного підприємства Український науково-дослідний інститут медицини транспорту Міністерства охорони здоров'я України прийнято до провадження та призначено до розгляду на 20.09.2016.

20.09.2016 через відділ документального забезпечення суду від представників позивача та третьої особи надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, які колегією суддів були оглянуті та долучені до матеріалів справи.

В судове засідання, призначеному на 20.09.2016, представники позивача та третьої особи не з'явилися.

Представником відповідача в судовому засіданні 20.09.2016 подано клопотання про продовження строку вирішення спору, яке колегія суддів задовольнила та долучила до матеріалів справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016 продовжено строк розгляду спору та у зв'язку із задоволення клопотань представників позивача та третьої особи про відкладення розгляду справи, апеляційну скаргу Державного підприємства Український науково-дослідний інститут медицини транспорту Міністерства охорони здоров'я України відкладено на 06.10.2016.

06.10.2016 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке колегією суддів було оглянуто та долучено до матеріалів справи.

В судове засідання, призначеному на 06.10.2016, представник третьої особи не з'явився. Представник позивача підтримав клопотання про відкладення розгляду справи. Представник відповідача не заперечував проти клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2016 у зв'язку із задоволення клопотання представника позивача про відкладення розгляду апеляційної скарги Державного підприємства Український науково-дослідний інститут медицини транспорту Міністерства охорони здоров'я України відкладено на 13.10.2016.

В судовому засіданні, призначеному на 13.10.2016, представники позивача та третьої особи надали пояснення по суті спору, та просили задовольнити апеляційну скаргу Державного підприємства Український науково-дослідний інститут медицини транспорту Міністерства охорони здоров'я України, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2016 повністю та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні, призначеному на 13.10.2016, представник відповідача надав пояснення по суті спору, та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги Державного підприємства Український науково-дослідний інститут медицини транспорту Міністерства охорони здоров'я України, рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2016 залишити без змін.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 16.05.2013 між Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (замовник) та Державним підприємством Український науково-дослідний інститут медицини транспорту Міністерства охорони здоров'я України (виконавець) укладено договір №31605-3, за умовами якого виконавець зобов'язується протягом строку дії договору надавати замовникові послуги професійні, технічні та комерційні, інші, н. в. і. у. (74.90.2) (Розроблення заходів з охорони праці водіїв, які залучаються до перевезення небезпечних вантажів та пасажирів, шляхом проведення психофізіологічної експертизи), а замовник - прийняти і оплатити такі послуги.

Згідно з пунктом 1.2 Договору найменування послуг, кількість, обсяг, ціна, строки надання тощо, визначені Технічними вимогами (Додаток 1), Календарним планом (Додаток 2), Калькуляцією кошторисної вартості (Додаток 3), які є невід'ємними частинами цього Договору.

Пунктом 3.1 Договору за редакцією додаткової угоди №2 від 10.02.2014 визначено, що ціна цього договору встановлюється в національній валюті України та становить 1 980 000,00 грн, в тому числі ПДВ 330 000,00 грн.; у 2014 році: 624 000,00 грн, в тому числі ПДВ 104 000,00 грн.

Відповідно до пункту 3.3 Договору сума ПДВ розрахована виходячи з вартості послуг згідно з діючою податковою ставкою в розмірі 20%.

За умовами пункту 3.2 Договору розрахунок вартості послуг надається виконавцем в калькуляції кошторисної вартості (додаток №3), що є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з пунктами 5.1 - 5.5 Договору послуги надаються в 3 етапи. Строк (термін) виконання послуги за етапом зазначено в Календарному плані (додаток №2), що є невід'ємною частиною даного Договору. Місце передачі наданих послуг: виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Результати наданих послуг передаються виконавцем замовнику з супровідним листом. По закінченню надання послуг виконавцем надається замовнику звітна документація відповідно до Технічних вимог (додаток №1) та Календарного плану (додаток №2).

Пунктом 10.1 Договору цей договір набуває чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2013, а в частині розрахунків до повного виконання зобов'язань.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір №31605-3 від 16.05.2013 є договором про надання послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 ЦК України).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Згідно з пунктом 4.1 Договору розрахунки проводяться поетапно шляхом оплати замовником вартості наданих за етапом послуг, протягом 15 банківських днів після підписання сторонами акту приймання-передачі документації за етапом.

Відповідно до пункту 4.2 Договору замовник протягом 15 робочих днів з дня отримання акту приймання-передачі послуг, акту приймання-передачі документації та звітних документів зобов'язаний надати виконавцю підписані акт приймання-передачі послуг та акт приймання-передачі документації або відмову від прийняття послуг.

З наявного в матеріалах справи листа вих.№523/11 від 10.12.2014вбачається, що позивач направив на адресу замовника заключний звіт, акт приймання-передачі документації, акт приймання-передачі послуг за 3 етапом надання послуг.

Замовник листом №656-05-3 від 17.12.2014 надав відповідь на вказаний лист, де зазначив, що позивачем надані послуги виконано не в повному обсязі, тому замовник не здійснив оплату та не підписав акт-приймання передачі послуг за 3 етапом.

Згідно з п. 2 Договору визначено, що виконавець повинен надати замовнику послуги, якість яких відповідає звичайному рівню якості для такого виду послуг з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів послуг та в повній мірі відповідати Технічним вимогам (додаток №1), які є невід'ємною частиною цього Договору.

Додатком № 1 від 07.11.2013 до Договору сторони визначили зміст 3 етапу надання послуг за Договором:

- на основі проведених досліджень розробка проекту Порядку проведення психофізіологічної експертизи водіїв (машиністів), які керують транспортними засобами та організують їх безпечний рух (далі - Порядок проведення);

- погодження Порядку проведення з Мінінфраструктури України, МВС України та затвердження його МОЗ України;

- розробка пропозицій з питань професійного психофізіологічного відбору і психофізіологічної експертизи водіїв щодо внесення змін до наказу Міністерства охорони здоров'я України від 24.12.99 №299 та інших нормативно-правових актів України.

Термін виконання третього етапу складає з 16.12.2013 по 15.12.2014.

Види послуг, що становлять зміст 3-го етапу, в свою чергу сторонами визначено в додатку 4 до Договору в редакції додаткової угоди №1 від 07.11.2013.

Згідно з додаткової угоди №1 від 07.11.2013 звітними матеріалами за 3 етапом є:

- заключний звіт;

- Порядок проведення, погоджений з Мінінфраструктури України, МВС України та затверджений МОЗ України;

- копія наказу МОЗ про затвердження Порядку проведення;

- підтвердження про розміщення Порядку проведення в мережі Інтернет;

- пропозиції щодо внесення змін до Наказу МОЗ України від 24.12.99 №299 і спільного наказу МОЗ України та МВС України від 05.06.2000 №124/345;

- результати розгляду міністерствами пропозицій щодо внесення змін до наказу МОЗ України від 24.12.99 №299 та інших нормативно-правових актів України.

Технічними вимогами (додаток 1 до Договору) в редакції додаткової угоди №1 від 07.11.2013 визначено чіткий перелік послуг, які позивач (як виконавець за Договором №31605-3 від 16.05.2013) зобов'язався надати в рамках 3 етапу надання послуг, а також визначено перелік документів, що надаються замовнику за результатами надання цих послуг.

За умовами Технічних вимог виконавець, серед іншого, має здійснити розробку проекту Порядку проведення психофізіологічної експертизи водіїв (машиністів), які керують транспортними засобами та організують їх безпечний рух та надати замовнику Порядок проведення, затверджений МОЗ України, а також копію наказу МОЗ про затвердження даного Порядку.

Умовами Договору сторони погодили необхідність затвердження Порядку проведення Міністерством охорони здоров'я Україна (надалі - Міністерство).

З наявного в матеріалах справи листа №356/11 від 10.09.2014 вбачається, що позивач направив Міністерству проект документів за 3 етапом на погодження та розгляд, а саме: Порядок проведення психофізіологічної експертизи водіїв (машиністів), які керують транспортними засобами та організують їх безпечний рух.

Міністерство охорони здоров'я України листом від 18.11.2014 №3.15-21/702-14/33563 було враховано пропозиції та зауваження Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС України, Міністерства інфраструктури України та головного позаштатного спеціаліста МОЗ України за відповідним напрямом із зазначенням, що надані документи можуть бути взяті за основу для розробки нормативно-правових актів.

Крім того, листом від 17.12.2014 №3.15-21/702-14/36813 Міністерство підтвердило достатність опрацювання розроблених відповідачем проектів. Цим же листом Міністерство повідомило про неможливість підписання відповідного наказу МОЗ України з причин фактичної зміни законодавства, а саме - ратифікацією верховною Радою України 16.09.2016 Угоди про Асоціацію між Україною та Європейським Союзом.

Листом №3.15-21/702-14/997 від 17.01.2015 Міністерство повідомило відповідача, що підготовка відповідних наказів буде здійснюватися у відповідності до вимог чинних нормативно-правових актів.

Міністерство повідомило відповідача листом від 07.09.2015 №3.15-21/659-15/28362, що не заперечує проти попередньої апробації та підготовки до впровадження Методичних рекомендацій "Використання програмно-апаратного комплексу експрес-аналізу функціонального стану водіїв під час перед рейсових оглядів, які залучаються до перевезення небезпечних вантажів та пасажирів" та Порядку проведення психофізіологічної експертизи водіїв, які керують транспортними засобами та організують їх безпечний рух, з урахуванням їх комплектації до вимог Євросоюзу в ДЗ "Український медичний центр безпеки дорожнього руху та інформаційних технологій МОЗ України".

Отже, як свідчать матеріали справи розроблений позивачем в рамках 3 етапу виконання робіт за Договором проект Порядку проведення психофізіологічної експертизи водіїв (машиністів), які керують транспортними засобами та організують їх безпечний рух, затверджено Міністерством охорони здоров'я України не було. Як наслідок - відсутній відповідний наказ Міністерства про затвердження Порядку проведення, наявність якого серед звітної документації щодо 3 етапу надання послуг вимагається положеннями Договору та передбачено Технічними вимогами.

Пунктами 4.1, 4.2 Договору визначено, що оплата здійснюється за надані послуги після підписання сторонами акту приймання-передачі документації за етапом та надання звітних документів.

Тобто, за умовами договору виникнення у відповідача обов'язку здійснити розрахунки за етапом зумовлюється спершу фактичним наданням послуг.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України та пунктів 4.1, 4.2 Договору, ненадання (або надання не в повному обсязі) послуг (в незалежності від наявності вини виконавця) не породжує наслідків у вигляді виникнення у відповідача обов'язку щодо сплати визначеної в Договорі вартості таких послуг.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, не погоджуючись з окремими умовами Договору, сторони мали право відмовитись від його підписання, а підписавши - набули обов'язок виконувати встановлені ним умови належним чином.

Крім того слід наголосити, що кінцевою метою, з якою Договором в рамках 3 етапу надання послуг передбачалася розробка проекту Порядку проведення психофізіологічної експертизи водіїв (машиністів), які керують транспортними засобами та організують їх безпечний рух, є створення єдиної системи проведення вищевказаної експертизи із внесенням відповідних змін та доповнень до існуючих нормативів, по суті - підзаконного нормативно-правового акта, який регулює суспільні відносини у відповідній сфері.

Таким чином, оскільки без затвердження компетентним органом (в даному випадку - Міністерством охорони здоров'я України) розробленого позивачем проекту "Порядку проведення" не досягається в повній мірі мета укладення договору в частині 3 етапу надання послуг.

Беручи до уваги, що за умовами Договору сторони погодили необхідність розроблення в рамках 3 етапу надання послуг Порядку проведення психофізіологічної експертизи водіїв (машиністів), які керують транспортними засобами та організують їх безпечний рух та обов'язкове затвердження даного порядку відповідним наказом Міністерства охорони здоров'я Україна, а станом на момент розгляду справи розроблений позивачем порядок затверджено Міністерством не було, то з огляду на положення п.п. 4.1, 4.2 Договору, наразі підстави для проведення розрахунків за 3 етапом надання послуг відсутні, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги Державного підприємства Український науково-дослідний інститут медицини транспорту Міністерства охорони здоров'я України про стягнення з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 624 000,00 грн., що становлять собою погоджену Договором вартість послуг за 3 етапом надання послуг задоволенню не підлягають.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Український науково-дослідний інститут медицини транспорту Міністерства охорони здоров'я України залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2016 у справі № 910/7896/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/7896/16 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко