номер провадження справи 4/38/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2016 Справа № 908/1177/16

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (49038, м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 108)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 72)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю Металургійний завод Дніпросталь (49051, м. Дніпропетровськ, вул. Вінокурова, 4)

про стягнення 515260 грн.

Колегія суддів господарського суду Запорізької області у складі: головуючий суддя Зінченко Н.Г., судді Проскуряков К.В., Сушко Л.М.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2, довіреність б/н від 19.04.2016р.;

від відповідача ОСОБА_3, довіреність №20-13 від 21.12.2015р.;

від третьої особи не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

29.04.2016р. до господарського суду Запорізької області звернулося Публічне акціонерне товариство Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м. Дніпропетровськ з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь, м. Запоріжжя про стягнення 515260, 00 грн.

Ухвалою від 04.05.2016р. порушено провадження у справі № 908/1177/16, справі присвоєно номер провадження 4/38/16, судове засідання призначено на 24.05.2016р., у сторін витребувані документи і докази, необхідні для вирішення спору. Ухвалою суду від 24.05.2016р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладено на 16.06.2016р. В судовому засіданні 16.06.2016р., на підставі ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 22.06.2016р.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів 22.06.2016р., на підставі ст. 4-6 ГПК України, у зв'язку з виробничою необхідністю, справу №908/1177/16 передано на колегіальний розгляд суддів у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя - Зінченко Н.Г., судді - Попова І.А., Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.06.2016р., на підставі ст. 27 ГПК України, залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю Металургійний завод Дніпросталь, м. Дніпропетровськ та на підставі ст. 4-6 ГПК України, прийнято справу № 908/1177/16 до розгляду, судове засідання призначено на 09.08.2016 р. Ухвалою суду від 22.06.2016р., залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю Металургійний завод Дніпросталь. Ухвалою суду від 22.06.2016р., на підставі ст. ст. 69, 77 ГПК України, продовжено процесуальний строк вирішення спору у справі №908/1177/16 на пятнадцять днів, до 06.09.2016 р., судове засідання призначено на 05.09.2016 р.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів 02.09.2016р., на підставі ст. 4-6 ГПК України, враховуючи перебування станом на 05.09.2016р. судді господарського суду Запорізької області Попової І.А. у щорічній відпустці, справу №908/1177/16 передано на колегіальний розгляд суддів у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя - Зінченко Н.Г., судді Проскуряков К.В., Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.09.2016 р., на підставі ст. 4-6 ГПК України, прийнято справу № 908/1177/16 до розгляду, судове засідання призначено на 05.09.2016 р. В судовому засіданні 05.09.2016р., на підстав ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 03.10.2016р.

За письмовим клопотанням представників позивача та відповідача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У судовому засіданні 03.10.2016р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, зазначив, що, відповідач при здійсненні залізничного перевезення у накладних №№47651286, 47651294, 47651310, 47651328, 47651336, 47651344, 47651351, 47651369, 47651385, 47651393, 47651435, 47651450, 47651468, 47651476, 47651484, 47651492, 47651500, 47651567, 47651575, 47651583, 47651666, 47651674 неправильно зазначив адресу вантажоодержувача - Товариства з обмеженою відповідальністю Металургійний завод Дніпросталь, а саме: 49081, м. Дніпропетровск, вул. Столетова, 21, натомість мала бути зазначена адреса: м. Дніпропетровск, вул. Вінокурова, 4. Відповідно до положень статей 118, 122 Статуту залізниць України за невірно зазначену адресу вантажоодержувача з відправника стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача штраф за невірно зазначену адресу вантажоодержувача в розмірі 515260 грн.

В судових засіданнях представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов. У відзиві на позов зазначив, що відповідно до Правил оформлення перевізних документів відправник при заповненні перевізних документів може вказувати поштову адресу вантажоодержувача. При заповненні накладних №№47651286, 47651294, 47651310, 47651328, 47651336, 47651344, 47651351, 47651369, 47651385, 47651393, 47651435, 47651450, 47651468, 47651476, 47651484, 47651492, 47651500, 47651567, 47651575, 47651583, 47651666, 47651674 була зазначена поштова адреса вантажоодержувача: 49081, м. Дніпропетровск, вул. Столетова, 21. Зазначає, що впродовж 2014-2015 років саме на адресу м. Дніпропетровськ, вул. Столетова, 21 Відповідачем відправлявся вантаж залізничним транспортом. Крім того, вважає нарахування штрафу безпідставним, тому що позивач невірно застосовує ст. 122 Статуту залізниць України, оскільки покладання відповідальність на відправника у разі неправильно зазначеного як коду, так і адреси одержувача. З'єднуючий союз «та» в даному контексті наводить на поєднання цих двох реквізитів, відсутність яких є підставою настання для відправника наслідків у вигляді штрафу згідно ст. 118 Статуту. Також, вказує, що відповідно до ст.ст. 118, 122 Статуту вбачається, покладання відповідальності на відправника у разі неправильного зазначеного як коду, так і адреси одержувача. З'єднуючий союз «та» в даному контексті наводить на поєднання цих двох реквізитів, відсутність яких є підставою настання для відправника наслідків у вигляді штрафу. Також, у відзиві на позовну заяву відповідач заявив про застосування наслідків пропуску строків позовної давності до вимоги позивача про стягнення 515260 грн. штрафу та просив відмовити у позові. Крім того, відповідач в доповненні до відзиву та відповідно до заяви поданої 05.09.2016р. просив, відповідно до ст. 83 ГПК України, зменшити розмір штрафу до однієї величини провізної плати.

22.06.2016р. на адресу суду від позивача надійшла заява про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними та відновлення зазначеного строку.

Третя особа в жодне судове засідання не зявилася, однак 18.08.2016р. на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Металургійний завод Дніпросталь надійшов лист б/н б/д, в якому останній повідомив, що юридичною адресою ТОВ Металургійний завод Дніпросталь є: м. Запоріжжя, м. Дніпропетровськ, вул. Вінокурова, 4. Органи управління ТОВ Металургійний завод Дніпросталь знаходяться за адресами: м. Дніпропетровськ, вул. Вінокурова, 4, м. Дніпропетровськ, вул. Столетова, 21. Місцем отримання поштової кореспонденції (поштовою адресою) ТОВ Металургійний завод Дніпросталь є: м. Дніпропетровськ, вул. Вінокурова, 4, м. Дніпропетровськ, вул. Столетова, 21.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши оригінали документів, колегія суддів -

ВСТАНОВИЛА:

24.09.2015 р. зі станції ОСОБА_4 Придніпровської залізниці ОСОБА_1 акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь здійснило відправлення вагонів №№53143483, 53419644, 53419735, 53419859, 53419974, 53420139, 53420170, 53420493, 53451266, 53451613, 53484960, 53485249, 53485256, 53485389, 53503579, 53503801, 53503876, 53599510, 53599544, 53599627, 56937501, 56937659 згідно накладних №№47651286, 47651294, 47651310, 47651328, 47651336, 47651344, 47651351, 47651369, 47651385, 47651393, 47651435, 47651450, 47651468, 47651476, 47651484, 47651492, 47651500, 47651567, 47651575, 47651583, 47651666, 47651674 на станцію призначення Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці У накладній на перевезення вантажу вантажовідправником у графі «Одержувач» вказано Товариство з обмеженою відповідальністю Металургійний завод Дніпросталь, 49081, м. Дніпропетровск, вул. Столетова, 21.

26.09.2015 р. станцією призначення складено акт загальної форми №113, в якому зазначено про затримку вагонів на станції призначення в очікуванні уточнення адреси вантажоодержувача.

Станцією призначення було відправлено відповідачу телеграму №НР 314 від 29.09.2015 р. про зазначення неправильної адреси вантажоодержувача з проханням її термінового уточнення.

На підставі телеграми відповіді №НР 2394 від 26.09.2015 р. та листа ТОВ Металургійний завод «Дніпросталь» від 06.12.13 №330 на станції призначення Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці у накладних №№47651286, 47651294, 47651310, 47651328, 47651336, 47651344, 47651351, 47651369, 47651385, 47651393, 47651435, 47651450, 47651468, 47651476, 47651484, 47651492, 47651500, 47651567, 47651575, 47651583, 47651666, 47651674 зроблено виправлення адреси одержувача на вірну: з м. Дніпропетровск, вул. Столетова, 21 на м. Дніпропетровск, вул. Вінокурова, 4., про що 26.09.2015 р. складено акт загальної форми №114.

За невірне зазначення адреси вантажоодержувача позивачем нараховано та заявлено до стягнення штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати відповідно до ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, що становить 515 260, 00 грн.

Закон України "Про залізничний транспорт" у статті 3 передбачає, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до статті 2 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 за № 457 на виконання вимог статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт", Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та Правил і надається залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з положенням ст. 37 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Оформлення накладної здійснюється у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. №644.

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Пунктом 2.1. Правил оформлення перевізних документів передбачено, що відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

Згідно із пунктом 4.1. "Правил оформлення перевізних документів" заповнення накладної під час перевезення здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил, відповідно до якого представник відправника особисто в накладній заповнює графу "Одержувач" шляхом зазначення повної та точної назви, адреси і коду одержувача вантажу, за достовірність та точність яких несе відповідальність представник відправника, який засвідчує достовірність і повноту відомостей своїм підписом у накладній.

Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Відповідно до статті 921 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що виникають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Положеннями статті 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Отже, з огляду на наведене, при заповненні накладної на перевезення вантажу відповідальність за точність та повноту відомостей, зазначених у відповідній накладній, покладається на вантажовідправника.

Водночас, в порушення наведених нормативних приписів, відповідачем при заповненні залізничних накладних № 47651286, 47651294, 47651310, 47651328, 47651336, 47651344, 47651351, 47651369, 47651385, 47651393, 47651435, 47651450, 47651468, 47651476, 47651484, 47651492, 47651500, 47651567, 47651575, 47651583, 47651666, 47651674 було допущено помилку у адресі одержувача.

Відповідно до статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

З метою засвідчення факту невірного зазначення Відповідачем у зазначених накладних адреси одержувача вантажу при складанні накладних, що призвело до неможливості вручення вантажу одержувачу останнього, станцією призначення з дотриманням вимог статті 129 Статуту складено акт загальної форми ГУ-23 № 113 від 26.09.2015р.

Згідно із пунктом 5.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 за № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до статті 118 Статуту, за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Якщо через порушення відправником Правил перевезення небезпечних вантажів сталася аварія, збитки відшкодовуються відправником.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача, стосовно того, що адреса м. Дніпропетровськ, вул. Столетова, 21, є поштовою адресою ТОВ Металургійний завод Дніпросталь і за нею теж останній приймає листи та вантаж, з огляду на наступне.

Жодними доказами не підтверджується, що м. Дніпропетровськ, вул. Столетова, 21 є офіційною поштовою адресою ТОВ Металургійний завод Дніпросталь. Згідно листа від 06.12.2013р. за №330 направленого на адресу Придніпровської залізниці ТОВ Металургійний завод Дніпросталь повідомило про заміну юридичної адреси (місцезнаходження) на м. Дніпропетровськ, вул. Вінокурова, 4.

Відповідно до Договору №ПР.ДН-1-11726/НЮп від 07.12.2011р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, в редакції додаткової угоди №2 від 18.12.2013р. та додаткової угоди №3 від 30.04.2014р., в графі реквізити сторін вантажовласник, зазначена єдина адреса: м. Дніпропетровськ, вул. Вінокурова, 4. В Паспорті клієнта ТОВ Металургійний завод Дніпросталь, складеного залізницею в додаток до зазначеного Договору перевезень, юридичною та поштовою адресою вказано - м. Дніпропетровськ, вул. Вінокурова, 4.

До того ж, згідно Доручення №1111 від 18.09.2015р. до Договору комісії №20/2015/152к від 23.02.2015р. за яким відповідач доручив ТОВ Метинвест-СМЦ відправити вантаж на адресу третьої особи, що було оформлено спірними накладними у Відгрузочних реквізитах вантажоодержувача зазначена у розділі поштова адреса: 49051, Україна, м. Дніпропетровськ, вул. Вінокурова, 4.

Отже, матеріалами справи та проаналізованими доказами, підтверджується факт неправильного зазначення відправником адреси одержувача вантажу.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача штраф у п'ятикратному розмірі провізної плати, відповідно до ст. 118, ст. 122 Статуту залізниць України., який згідно розрахунку позивача складає 515 260, 00 грн.

Розрахунок штрафу судом перевірено та визнано таким, що здійснено вірно.

Доводи відповідача стосовно того, що для настання наслідків у вигляді штрафу, відповідно до ст. 118, 122 Статуту залізниць, на відправника покладається тільки в разі неправильного зазначення коду та адреси одержувача, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки у п.6.1 роз'яснення Президії Вищого господарського суду України №04-5/601 від 29.05.2002р. зазначено, що у розгляді справ про стягнення штрафу, відповідно до п. 118, 122 Статуту, господарським судам слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість; при цьому неправильне зазначення коду та адреси вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями. Аналогічна правова позиція викладена у п.21 Оглядового листа Вищого господарського суду України №01-8/917 від 29.11.2007р.

У відзиві на позовну заяву відповідач заявив про застосування наслідків пропуску строків позовної давності до вимоги позивача про стягнення 515260 грн. штрафу та просив з цих підстав відмовити у позові.

22.06.2016р. на адресу суду від позивача надійшла заява про відновлення пропущеного строку подання позовної заяви. В заяві позивач зазначає, що 23.03.2016 року представниками ПАТ «Українській залізниці» в особі РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українській залізниці» буда надіслана позовна заява №НЮС-1/137 по справі №908/1177/16 за позовом залізниці до ПАТ «Запоріжсталь» про стягнення суми штрафу. Згідно вхідного штемпелю позовна заява надійшла до суду 28.03.2016 року, тобто позов було подано в межах строку позовної давності. 30.03.2016 року на адресу ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» надійшла ухвала Господарського суду Запорізької області по справі № 908/800/16 про повернення залізниці позову з додатками в зв'язку з тим, що судовий збір сплачено не до належної Державної казначейської служби. 29.04.2016 року залізниця виправивши недоліки, сплативши до належної Державної казначейської служби судовий збір, вдруге звернулась до Господарського суду Запорізької області з позовом до ПАТ «Запоріжсталь» про стягнення суми штрафу. В обґрунтування заяви позивач зазначає, що правове забезпечення Дніпропетровської дирекції залізничних перевезень (весь Дніпропетровський регіон) здійснюють начальник юридичного сектору та два юрисконсульти. Зазначені працівники обслуговують 47 станцій 3 відбудовних поїзди 2 відокремлених структурних підрозділи 3116 працюючих. На кожного юрисконсульта, кожного року, припадає в середньому 42 судові справи, 51 виконавче провадження, більш ніж 22 відрядження у рік, це не беручи до уваги поточні справи: опрацювання наказів, договорів, інших нормативних актів, участь у нарадах, комісіях, підготовка відповідей, звітів, співпраця з правоохоронними та контролюючими органами. Вказані вище обставини, призвели до звичайного людського фактору у вигляді не перевірки реквізитів сплати судового збору фінансово економічною службою залізниці, враховуючи зазначене, залізниця просить визнати причини пропуску строку позовної давності поважними та відновити вказаний строк.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Датою прибуття вантажу по всім заявленим накладним є 25.09.2015 р., тобто з цієї дати залізниця мала змогу дізнатися про порушення її прав. Отже останнім днем для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів у відповідача було - 24.03.2016 року.

Відповідно до ухвали господарського суду Запорізької області про порушення провадження по справі від 24.05.2016 року Позивач звернувся до суду - 29.04.2016 р., тим самим пропустивши строк позовної давності.

Відповідно до п.5 ст. 315 ГК України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно п. 2.2 постанови Пленуму ВГСУ №10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Колегія суддів, погоджується з доводами позивача щодо поважних (об'єктивних) причин, які утруднювали своєчасне подання позивачем позову до суду, та враховує, наданий позивачем графік завантаженості по судовим засіданням юрисконсультів Дніпропетровської дирекції залізничних перевезень РФ «Придніпровська залізниця», які розглядалися в період пред'явлення позивачем позову №НЮС-1/137, та задовольняє заяву про відновлення строку подання позовної заяви.

Водночас, в відзиві на позовну заяву та в клопотанні яке надійшло на адресу суду 05.09.2016р., відповідач просить зменшити розмір штрафу. Зазначене клопотання обґрунтовує тими обставинами, що порушення зобов'язання носить одноразовий характер та воно було негайно усунено, крім того наслідки порушення зобов'язання для залізниці взагалі відсутні, оскільки вантаж надійшов на належну станцію - ст. Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці і потреби в переміщенні вантажу у залізниці не було (він знаходився у потрібному місці), а також строки доставки вантажу через невірність адреси одержувача залізниця не порушила, а саме: вантаж було відправлено 24.09.2015 р., прибув вантаж на станцію призначення 25.09.2015 р. та виданий отримувачу наступного дня по прибуттю - 26.09.2015 р., що в межах термінів доставки вантажів, які регламентовані «Правилами обчислення термінів доставки вантажів». Крім того, відповідач просить врахувати матеріальне становище відповідача.

Клопотання відповідача про зменшення штрафу задовольняється з огляду на наступне.

Право суду зменшити розмір заявленої суми до стягнення передбачено ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, згідно якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, та п. З ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого господарський суд, приймаючи рішення, має право: зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі Постанова № 18), вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони. що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Колегією суддів приймається до уваги те, що встановлений факт неправильного зазначення адреси одержувача вантажу не завдав загрози залізничному руху, строки доставки вантажу залізницею через невірність адреси одержувача порушені не були, а також враховує, що порушення зобов'язання носить одноразовий характер, не є значними, та воно було негайно усунено, у зв'язку з чим є можливим застосування до правовідносин сторін п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, колегія суддів визнає позов обґрунтованим повністю, але вважає за можливе зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати, у зв'язку з чим позов задовольняє частково у сумі 103 052, 00грн., у задоволенні решти позовних вимог в сумі 412 208, 00 грн. відмовляє.

З урахуванням викладеного, позов підлягає задоволенню частково, однак з віднесенням судових витрат на відповідача повністю, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

1.Позов ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м. Дніпропетровськ до ОСОБА_1 акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь, м. Запоріжжя задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 72, ) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 108, ) 103 052 (сто три тисячі п'ятдесят дві) грн. 00 коп. штрафу та 7 730 ( сім тисяч сімсот тридцять) грн. 40 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 07 жовтня 2016 р.

Головуючий Н.Г.Зінченко

Судді К.В. Проскуряков

ОСОБА_5

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.