ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"10" жовтня 2016 р. Справа № 911/3050/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Світпапір, м. Нововолинськ Волинської області,

до відповідача приватного підприємства Фірма Мізан, с. Антонів Сквирського району,

про стягнення 73 241,45 грн.

Суддя О.В. Конюх

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, керівник, наказ №1 від 10.07.2013р.;

від відповідача 1: не зявився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Світпапір", м. Нововолинськ Волинської області, звернувся до господарського суду Київської області з позовною заявою від 14.09.2016р. до відповідача приватного підприємства "Фірма "Мізан", в якій просить суд стягнути з відповідача 73 241,45 грн. заборгованості за Договором поставки від 17.06.2014р.. №17-06, в тому числі: 27 100,00 грн. основного боргу, 43 196,27 грн. пені, 2 945,18 грн. процентів річних, а також покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватне підприємство "Фірма "Мізан" не виконав належним чином зобовязань перед позивачем з оплати отриманого товару за договором поставки від 17.06.2014р. №17-06, в результаті чого за відповідачем перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 27 100,00 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача в судовому порядку з врахуванням нарахованих у звязку із простроченням грошового зобовязання 2 945,18 грн. 3% річних та передбаченої договором пені в розмірі 43 196,27 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.09.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №911/3050/16 та призначено справу до розгляду на 10.10.2016р.

В судове засідання 10.10.2016р. зявився представник позивача. В судовому засіданні 10.10.2016р. представник позивача подав письмові пояснення від 10.10.2016р., в яких стверджує, що відповідач ПП "Фірма "Мізан" 07.10.2016р. здійснив оплату основного боргу за договором поставки від 17.06.2014р.. №17-06 в розмірі 27 100,00 грн.

Відповідач у судове засідання 10.10.2016р. свого представника не направив, витребувані ухвалою суду від 19.09.2016р. документи та відзив на позов не подав, про причини незявлення суд належним чином не повідомив. Залучене до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення свідчить про те, що відповідач копію ухвали про порушення провадження у справі від 19.09.2016р. отримав 30.09.2016р., а відтак був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином завчасно.

Відповідно до пункту 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до права суду, передбаченого ст. 75 ГПК України, справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши позов товариства з обмеженою відповідальністю "Світпапір", м. Нововолинськ (далі по тексту ТОВ "Світпапір") до відповідача приватного підприємства "Фірма "Мізан" (далі по тексту ПП "Фірма "Мізан"), всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Відповідно до частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

17.06.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Світпапір" (продавець) та приватною фірмою "Фірма "Мізан" (покупець) укладено договір поставки №17-06, відповідно до умов якого:

- продавець зобов'язується відповідно до умов цього договору та накладної передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити вироби з картону гофрованого (надалі - товар) в асортименті, кількості і у терміни, обговорені сторонами (пункт 1.1 Договору);

- найменування товару, його кількісні та якісні показники, ціна товару за одиницю та по позиціях, а також загальна вартість товару, поставка якого буде здійснюватись у відповідності до цього договору, вказуються у рахунках-фактурах та накладних та/або специфікаціях продавця; у такому випадку видаткова накладна виконує роль специфікації (пункт 1.2 Договору);

- поставка товару відбувається з умовою відтермінування по оплаті протягом 3 календарних днів з моменту поставки товару на склад покупця Сквирський район с. Антонів, вул. Перемоги,17, на підставі виставленого продавцем рахунку, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця (пункт 3.1 Договору);

- передача товару покупцеві оформляється шляхом підписання видаткової накладної. Моментом передачі (поставки) товару вважається момент підписання видаткової накладної в місці поставки (пункт 4.5 Договору);

- у разі прострочення покупцем строків оплати товару покупець зобов'язується сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення платежу (пункт 5.2 Договору);

- сторони домовились, що строк нарахування штрафних санкцій, у тому числі пені і строк позовної давності на їх стягнення не обмежується шістьма місяцями і/або роком, а нараховується до моменту належного виконання зобов'язання за цим договором або до моменту звернення кредиторів до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій в межах строку загальної позовної давності (пункт 9.4 Договору);

- цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2015р., а по грошових зобов'язаннях - до їхнього повного виконання. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторін від виконання зобов'язань за цим договором та відповідальності за його порушення. (пункт 8.1 Договору);

- якщо жодна з сторін до закінчення строку дії договору не відмовилась від подальшої співпраці на умовах на умовах, визначених цим договором, дія договору продовжується на аналогічний строк та на тих самих умовах (пункт 8.4 Договору)

Укладений між сторонами договір за правовою природою є договором поставки, за яким, згідно частин 1 та 2 ст. 712 ЦК України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, змістом взаємних договірних зобов'язань сторін є обов'язок позивача поставити відповідачу обумовлений договором товар належної якості та кількості, який породжує обов'язок відповідача прийняти зазначений товар та оплатити за нього встановлену договором вартість у встановленому договором порядку та строк.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами частини 1 статті 193 ГК України.

На виконання вказаного Договору поставки позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 239 986,80 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи копіями підписаних обома сторонами та скріплених печатками обох сторін видаткових накладних: №141 від 06.10.2015р. на суму 121 670,10 грн. та №184 від 23.12.2015р. на суму 118 316,70 грн.

Згідно до частини 1 ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Договором поставки сторони передбачили, що поставка товару відбувається з умовою відтермінування по оплаті протягом 3 календарних днів з моменту поставки товару на склад покупця Сквирський район с. Антонів, вул. Перемоги,17, на підставі виставленого продавцем рахунку, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця (пункт 3.1 Договору). Передача товару покупцеві оформляється шляхом підписання видаткової накладної. Моментом передачі (поставки) товару вважається момент підписання видаткової накладної в місці поставки (пункт 4.5 Договору).

Відповідно до вищевикладеного, строк оплати отриманого за Договором поставки №17-06 від 17.06.2014р. товару є таким, що настав.

Як вбачається з довідки, наданої ПАТ "Креді ОСОБА_2" про рух коштів за інтервал дат з 01.10.2015р. по 13.09.2016р. по контрагентам, відповідач сплатив позивачу грошові кошти частково в сумі 212 886,80 грн.

За таких обставин, станом на день звернення позивача до суду (14.09.2016р. згідно поштового штемпелю на конверті, у якому надійшла позовна заява) основний борг відповідача за поставлений за Договором поставки товар становив 239 986,80 грн. 212 886,80 грн. = 27100,00 грн.

Крім того, після порушення провадження у справі платіжним дорученням від 07.10.2016р. № 728 відповідач сплатив позивачу залишок основного боргу в сумі 27 100,00 грн., що підтверджується наданою позивачем довідкою ПАТ "Креді ОСОБА_2" про рух коштів за інтервал дат з 01.10.2015р. по 10.10.2016р. по контрагентам. За таких обставин, станом на день розгляду справи основний борг відповідачем позивачу сплачено в повному обсязі, що підтверджує повноважний представник позивача в усних поясненнях в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 1-1 частини першої ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до пункту 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.11.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у звязку із відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу), якщо між сторонами у звязку з цим не залишилось неврегульованих питань.

За таких обставин, відповідно до пункту 1-1 частини першої ст. 80 ГПК України, провадження у справі №911/3050/16 в частині стягнення 27 100,00 грн. основного боргу належить припинити, у звязку із відсутністю предмету спору.

У звязку із простроченням грошового зобовязання за Договором поставки №17-06 від 17.06.2014р. позивач просить суд стягнути з відповідача 43 196,27 грн. пені та 2945,18 грн. 3% річних за період з 12.10.2015р. по 31.03.2016р. (по накладній від 06.10.2015р.) та за період з 29.12.2015р. по 12.09.2016р. (по накладній від 23.12.2015р.). Щодо зазначених вимог суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до частини 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.2. Договору поставки встановлено, що покупець відповідає за несвоєчасну оплату товару (порушення розділу 2 даного договору) й сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу. При розрахунку пені застосовується ставка НБУ, що діє в період нарахування пені.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобовязання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступені його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Згідно частини 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобовязання мало бути виконано. Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Інше встановлене п.9.4 Договору поставки №17-06 від 17.06.2014р., а саме сторони домовились, що строк нарахування штрафних санкцій, у тому числі пені та строк позовної давності на їх стягнення не обмежується шістьма місяцями і/або роком, а нараховується до моменту належного виконання зобов'язання за цим договором, або до моменту звернення кредитора до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій в межах строку загальної позовної давності.

Отже, з урахуванням даного пункту Договору, нарахування пені має розпочатися по накладній від 06.10.2015р. № 141 з 10.10.2015р., а по накладній від 23.12.2015р.№ 184) з 27.12.2015р., і закінчитися у переддень виконання грошового зобовязання (оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені пункт 1.9 Постанови Пленуму ВГСУ від 17 грудня 2013 року № 14).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з врахуванням втрат від інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначену позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова Верховного суду України від 23.01.2012р. у справі №37/64).

Оскільки проценти річних не є штрафними санкціями, то обмеження нарахування процентів річних та інфляційних терміном 6 місяців відповідно до ст. 232 ГК України не застосовується.

Відповідно до пункту 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має зясовувати обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у звязку з порушенням грошового зобовязання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобовязання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Разом з тим, представлений позивачем розрахунок пені та 3% річних є невірним, оскільки позивачем не враховано, що фактична дата сплати заборгованості (часткова сплата) не враховується у період нарахування (пункт 1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань"). За таких обставин, виходячи з наступного розрахунку:

ПідставаСума боргу, грн.Період простроченняПеня, грн.3% річних, грн.
накладна 06.10.15 №141116 000,0012.10.15 - 05.01.201612 025,86819,95
107 100,0006.01.16 - 13.01.161 030,0370,42
97 100,0014.01.16 - 21.01.16933,8663,85
94 100,0022.01.16 - 01.02.161 244,3885,08
74 100,0002.02.16 - 14.02.161 158,0779,18
54 100,0015.02.16 - 22.02.16520,3135,57
34 100,0023.02.16 - 15.03.16901,8861,66
4 100,0016.03.16 - 30.03.1673,935,05

накладна 23.12.15 №184118 316,7029.12.15 - 30.03.1613 240,28904,39
112 416,7031.03.16 - 05.04.16810,8755,44
102 100,0006.04.16 - 19.04.161718,40117,48
87 100,0020.04.16 - 28.04.16842,4464,43
77 100,0029.04.16 - 23.05.162001,23158,42
67 100,0024.05.16 - 03.07.162662226,12
37 100,0004.07.16 - 28.07.16836,2776,23
27 100,0029.07.16 - 12.09.161055,86102,46
Всього 41 055,672 925,73
суд встановив, що належна до стягнення з відповідача пеня за заявлений позивачем період з 12.10.2015р. 12.09.2016р. становить 41 055,67 грн., а належні до стягнення з відповідача три проценти річних становлять 2 925,73 грн.

Позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 43 196,27 грн., три проценти річних в сумі 2945,18 грн., відповідно зазначені вимоги підлягають задоволенню частково.

Таким чином, повно та ґрунтовно дослідивши наявні у справі докази, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи подані позивачем розрахунки заборгованості, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, законними, задовольняє позов частково та приймає рішення про стягнення з приватного підприємства "Фірма "Мізан" 41 055,67 грн. пені та 2 925,73 грн. трьох процентів річних.

Суд припиняє провадження у справі в частині вимог про стягнення 27 100,00 грн. основного боргу відповідно до пункту 1-1 частини першої ст. 80 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Витрати по сплаті судового збору в мінімальному встановленому законом розмірі 1378,00 грн., відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача, як на сторону, з вини якої виник спір, в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 1, 22, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Світпапір" задовольнити частково.

3. Стягнути з приватного підприємства "Фірма "Мізан" (09052, Київська область, Сквирський район, село Антонів, вулиця Перемоги, будинок,17, ідентифікаційний код 31100856)

на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Світпапір" (45400, Волинська область, м. Нововолинськ, 15 мікрорайон, будинок,34, квартира 39, ідентифікаційний код 38652564)

41 055,67 грн. (сорок одна тисяча п'ятдесят п'ять гривень шістдесят сім копійок) пені;

2 915,73 грн. (дві тисячі дев'ятсот п'ятнадцять гривень сімдесят три копійки) 3% річних;

1 378, 00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень нуль копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В частині стягнення 27 100,00 грн. основного боргу провадження у справі припинити.

4. В іншій частині вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повний текст рішення підписано 13.10.2016р.

Суддя О.В. Конюх