УХВАЛА

04.10.2016Справа № 910/21845/15

За заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс"

про розстрочку виконання рішення

За позовом публічного акціонерного товариства "ЕНЕРГОБАНК"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс"

про стягнення 3 841 103,29 грн.

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники сторін:

Від заявника (відповідача): Виноградська О.Б. - представник за довіреністю

Від позивача: Кохановський В.С. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Господарським судом міста Києва прийнято рішення від 23.10.2015 року у справі №910/21845/15, яким позов задоволено повністю.

Рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2015 року у справі №910/21845/15 залишено без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.02.2016 року та Постановою Вищого господарського суду України від 26.04.2016 року.

21.09.2016 року від товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" надійшла заява про розстрочку виконання рішення суду.

Справу №910/21845/15 для розгляду заяви про розстрочку виконання рішення суду передано судді Шкурдовій Л.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2016 року розгляд заяви про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2015 року у справі №910/21845/15 призначено на 04.10.2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні 04.10.2016 року щодо задоволення заяви про розстрочку виконання рішення заперечував, надав докази на підтвердження наявності майна у відповідача.

Подана заява про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2015 року у справі №910/21845/15 мотивована тим, що заявник (відповідач) перебуває у скрутному фінансовому становищі, яке виникло в зв'язку з невиконанням своїх обов'язків його контрагентами, що призвело до виникнення боргів у заявника, наявності кредиторської заборгованості в розмірі 30 500 000,00 грн. Одноразове стягнення з відповідача суми боргу за рішенням Господарського суду міста Києва від 23.10.2015 року у справі №910/21845/15, за твердженням заявника, призведе до його банкрутства, накладення арештів на рахунки та майно заявника заблокує його господарську діяльність. Посилаючись на неплатоспроможність контрагентів заявника, складну економічну ситуацію в країні, зменшення кількості замовлень на послуги заявника, останній просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2015 року у справі №910/21845/15 строком на два роки.

Позивач (стягувач) проти задоволення заяви про розстрочку виконання рішення заперечує, вказуючи, що у відповідача наявне майно, за рахунок якого можна погасити наявну заборгованість перед позивачем.

Розглянувши подану заяву суд приходить до висновку про відмову в її задоволені з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Про розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку. В необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю.

Господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою, зокрема, для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами, зокрема, розстрочки виконання рішення. Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, суд враховує матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, чинне процесуальне законодавство передбачає, що розстрочка виконання рішення, яка пов'язується з об'єктивною неможливістю виконання рішення, дозволяється у виняткових випадках, а відтак, передумовою для надання розстрочки виконання рішення є встановлення таких виняткових обставин.

Відповідно до ст. 33 Господарського просувального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заявником не доведено належними доказами виключності обставин, що спричинили неможливість виконання судового рішення у даній справі в повному обсязі, як і не надано доказів вжиття заходів до повного виконання рішення.

В той час, як недостатність/відсутність коштів у відповідача, невиконання контрагентами своїх зобов'язань перед заявником не можна вважати безумовним винятковим випадком, за наявності якого виконання судового рішення може бути розстрочено.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, "державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини" (див. § 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" від 29.06.2004).

За вказаних обставин, суд вважає, що відповідачем не доведено відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України винятковості випадку та наявності правових підстав для розстрочки виконання рішення суду, тому заява відповідача про розстрочку виконання рішення суду у справі №910/21845/15 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" про розстрочку виконання рішення суду від 23.10.2015 року у справі №910/21845/15 - відмовити.

Суддя Л. М. Шкурдова