ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2016 р.Справа № 922/3023/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Кулабуховій А.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТВ-Харків"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Саваж-Торг"
про стягнення коштів в розмірі 4 770,54 грн
за участю представників сторін:

не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "СТВ-Харків", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Саваж-Торг" про стягнення боргу.

Позов мотивовано порушенням відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати вартості отриманого товару за Договором поставки №292/П-15 від 03 серпня 2015 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09 вересня 2016 року позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №922/3023/16.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21 вересня 2016 року розгляд справи було відкладено на 06 жовтня 2016 року.

До початку судового засідання 06 жовтня 2016 року через канцелярію Господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "СТВ-Харків" надійшло клопотання (вх. №32875), в якому просить суд долучити до матеріалів справи Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно відповідача. Наданий витяг судом долучено до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання 06.10.2016 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений у попередньому судовому засіданні.

Відповідач правом на участь свого уповноваженого представника в судовому засіданні не скористався, про причину неявки суд не повідомив, витребуваних документів не надав. Про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду з відміткою про отримання.

Як визначено у п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09 вересня 2016 року про порушення провадження у справі сторони попереджені про розгляд справи за наявними в ній матеріалами у разі неявки представників сторін у судове засідання та ненадання витребуваних судом документів.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за позовної заявою позивача за наявними у справі і додатково наданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "СТВ-Харків" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Саваж-Торг" (Покупець) був укладений Договір поставки №292/П-15 від 03 серпня 2015 року (надалі - Договір поставки), відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався поставляти та передавати у власність Покупцю визначений цим Договором товар, а Покупець зобов'язався прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату.

У відповідності до пункту 2.1. Договору поставки, асортимент та кількість товару, що поставляється на підставі цього Договору, визначається Сторонами на підставі узгодженого та прийнятого Постачальником до виконання Замовлення Покупця та вказуються у видаткових накладних на партію товару, які в розумінні статті 266 Господарського кодексу України мають силу й значення специфікації.

Ціна товару та умови розрахунків погоджені сторонами в Розділі 4 Договору поставки.

Так, пунктами 4.1., 4.2. Договору поставки, сторони погодили, що ціна на Товар встановлюється у гривнях України, узгоджується в Замовленні та зазначається в видаткових накладних. Загальна сума цього Договору складається з сум, вказаних у накладних на кожну партію товару. Накладні є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно з пунктом 4.4. Договору поставки, Покупець зобов'язаний здійснити оплату товару на умовах відстрочки платежу - до дати, зазначеної як строк для оплати у видатковій накладній, але не пізніше 28 календарних днів з моменту поставки, якщо інший строк не обумовлений сторонами.

Договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін та діє протягом року. Якщо жодна зі сторін за 30 календарних днів до закінчення дії договору письмово не заявить про бажання припинити дію Договору, він автоматично продовжує свою дію на кожен наступний рік на тих самих умовах.

На виконання умов Договору поставки Товариством з обмеженою відповідальністю "СТВ-Харків" було поставлено на адресу відповідача товар на загальну суму 6 388,07 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткової накладної №СХ16_34071 від 18 лютого 2016 року та товарно-транспортної накладної №1802/95 від 18 лютого 2016 року, які підписані та скріплені печатками сторін (т. 1, арк. с. 9-11).

На частину товару відповідачем був підписаний Акт№1 від 18 лютого 2016 року про недостачу товару на суму 46,08 грн. (т. 1, арк. с. 12).

Як зазначає позивач у позовній заяві, поставлений товар Товариством з обмеженою відповідальністю "Саваж-Торг" був сплачений частково на загальну суму 1 571,45 грн.

Таким чином, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 4 770,54 грн.

На час розгляду справи, матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем існуючої суми заборгованості в розмірі 4 770,54 грн. в добровільному порядку.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно приписів статей 6, 627, 628, 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір поставки, який регулюється нормами § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно із ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Як вже зазначалось вище, позивач здійснив поставку товару відповідачу, що підтверджується видатковою накладною №СХ16_34071 від 18 лютого 2016 року на суму 6 388,07 грн., копія якої наявна в матеріалах справи (т. 1, арк. с. 9-10).

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та повинні бути складені під час здійснення цієї операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

В статті 1 цього Закону встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Кожною стороною (підприємством), що брала участь у здійсненні господарської операції, мають бути отримані первинні документи для записів у регістрах бухгалтерського обліку, інформація в яких ідентично засвідчує зміст господарської операції. Первинні документи складаються на бланках типових форм, затверджених Міністерством статистики України, а також на бланках спеціалізованих форм, затверджених міністерствами і відомствами України.

Як вже було зазначено вище, між сторонами існували правовідносини з поставки (купівлі-продажу).

Отже, обставини щодо поставки товару, можуть підтверджуватися первинними документами в розумінні вищезазначених положень Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", складеними при виконанні господарської операції.

Дослідивши надані позивачем видаткові накладні, суд констатує, що вони відповідають вимогам ст.9 Закону України від 16.07.1999 р. за № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку: містять обов'язкові реквізити первинних документів, зокрема назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; посилання на договір; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції. Дані накладні є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції (поставка товару) та є підставою для оплати за поставлений товар у відповідності з вимогами ст. 692 Цивільного кодексу України.

Як зазначено Вищим господарським судом України в інформаційному листі від 17.07.2012 р. за № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді окремих норм матеріального права", підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України.

Таким чином, факт постачання товару відповідачу за договором поставки №292/П-15 від 03 серпня 2015 року є доведеним та підтвердженим належними доказами, а тому у відповідача виникло зобов'язання по оплаті отриманого товару.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з пунктом 4.4. Договору поставки, Покупець зобов'язаний здійснити оплату товару на умовах відстрочки платежу - до дати, зазначеної як строк для оплати у видатковій накладній, але не пізніше 28 календарних днів з моменту поставки, якщо інший строк не обумовлений сторонами.

На частину товару відповідачем був підписаний Акт №1 від 18 лютого 2016 року про недостачу товару на суму 46,08 грн. (т. 1, арк. с. 12).

Як зазначає позивач у позовній заяві, поставлений товар Товариством з обмеженою відповідальністю "Саваж-Торг" був сплачений частково на загальну суму 1 571,45 грн.

Проте, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується сплата відповідачем поставленого товару на суму 1 500,00 грн. (платіжне доручення №2487 від 25 березня 2016 року). Інших доказів оплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Саваж-Торг" поставленого товару позивачем не надано.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене та з урахуванням вимог чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позивач зобов'язання за Договором поставки виконав в узгодженому порядку, про що свідчать наявні в матеріалах справи видаткові накладні та, що не спростовується відповідачем. Проте відповідач, в порушення норм чинного цивільного та господарського законодавства України та умов Договору поставки, не оплатив вартість поставленого товару, доказів на підтвердження виконання взятих на себе договірних зобов'язань в повному обсязі суду не надав.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Саваж-Торг" в установленому статтями 32, 33 ГПК України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростовано, не надано суду доказів сплати позивачу грошових коштів у сумі 4 770,54 грн. суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СТВ-Харків" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаючи витрати зі сплати судового збору в даній справі на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, статтями 6, 11, 525, 526, 530, 546, 549, 625, 627-629, 638, 655, 692, 693, 712 Цивільного кодексу України, статтями 175, 193, 216, 230, 265 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 32, 33, 34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СТВ-Харків" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Саваж-Торг" про стягнення боргу - задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Саваж-Торг" (61052, місто Харків, вул. Чоботарська, буд. 80А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТВ-Харків" (62490, Харківська область, Харківський район, с. Котляри, вул. Озерна, буд. 8, ) суму основного боргу за товар по Договору поставки №292/П-15 від 03 серпня 2015 року в розмірі 4 770 (чотири тисячі сімсот сімдесят) грн. 54 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.10.2016 р.

Суддя ОСОБА_1

справа №922/3023/16