РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2016Справа №910/16412/16
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Малого підприємства «БЕСТ»

до про 1. Комунального підприємства «Київський метрополітен»; 2. Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зобов'язання укласти додаткову угоду про внесення змін до договору
Представники:

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача - 1: Швед Я.О. (представник за довіреністю);

від Відповідача - 2: Костюк О.М. ( представник за довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Мале підприємство «БЕСТ» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київський метрополітен» (надалі також - «Відповідач - 1») та Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі також - «Відповідач - 2») про зобов'язання укласти додаткову угоду про внесення змін до договору.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 18.09.2012 року між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Орендодавець) та Малим підприємством «БЕСТ» (Орендар) було укладено Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №685, відповідно до умов якого Орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 01.08.2012 р. №124 передав, а Орендар прийняв в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіоском) Орендаря, що знаходиться за адресою: станція метро «Олімпійська», б/н, для змішаної торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами. Як зазначає Позивач, з метою продовження строку дії договору він листами від 11.08.2015 року звернувся до Відповідачів з проханням продовжити термін дії договору шляхом укладення додаткової угоди відповідно до п.9.7 договору, проте відповіді не отримав. 17.09.2015 року Відповідач - 1 припинив постачання електричної енергії до торговельного кіоску Позивача, чим спричинив неможливість нормального використання об'єкту оренди за його цільовим призначенням, що свідчить про наявність спору між сторонами. Таким чином, просить Суд зобов'язати Комунальне підприємство «Київський метрополітен» та Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) укласти з Малим підприємством «БЕСТ» додаткову угоду про внесення змін до Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №685 від 18.09.2012 року щодо продовження строку його дії на термін до 14.09.2018 року на тих самих умовах, які передбачені ним.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.09.2016 року порушено провадження у справі № 910/16412/16, судове засідання призначено на 21.09.2016 року.

19.09.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

20.09.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

21.09.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

21.09.2016 року в судове засідання з'явились представники відповідачів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 07.09.2016 року не виконав.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання Позивача про відкладення розгляду справи та про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзивів Комунального підприємства "Київський метрополітен" та Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.09.2016 року відкладено розгляд справи на 05.10.2016 року, у зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

05.10.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою представника Позивача.

В судовому засіданні 05 жовтня 2016 року представники Відповідачів заперечили проти позову з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання представник Позивача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 21.09.2016 року у справі № 910/16412/16, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, надав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою представника Позивача.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Позивач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Що стосується заяви представника Позивача про відкладення розгляду справи, Суд зазначає наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статті 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Одночасно, застосовуючи відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Подане Позивачем клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника Позивача в судове засідання, задоволенню не підлягає, оскільки чинне законодавство не обмежує кола осіб, які можуть здійснювати представництво юридичної особи в суді та зважаючи на те, що про дату судового засідання Позивача було попереджено заздалегідь, а отже, у нього було достатньо часу для того, щоб належним чином підготуватися до судового засідання та визначитись щодо особи, яка представлятиме його інтереси з урахуванням відомостей про те, що певні обставини можуть перешкодити конкретному представнику взяти участь у засіданні суду.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Позивач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Позивача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 05 жовтня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

18.09.2012 року між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Орендодавець) та Малим підприємством «БЕСТ» (Орендар) було укладено Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №685, відповідно до умов якого Орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 01.08.2012 р. №124 передав, а Орендар прийняв в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіоском) Орендаря, що знаходиться за адресою: станція метро «Олімпійська», б/н, для змішаної торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що об'єктом оренди є частина вестибюлю, визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроет", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 3,47 кв.м та зазначена в викопіюванні з схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього договору.

Згідно з п. 9.1 Договору він є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 18.09.2012 р. по 16.09.2015 р. У разі, якщо законом передбачене нотаріальне посвідчення і державна реєстрація, цей договір є укладеним з моменту державної реєстрації.

За змістом п. 9.7 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №685 від 18.09.2012 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіоском) Орендаря, що знаходиться за адресою: станція метро «Олімпійська», б/н, для змішаної торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами, що підтверджується Актом приймання - передачі нерухомого майна від 18.09.2012 року.

11.08.2015 року Позивач листом №462 звернувся до Комунального підприємства «Київський метрополітен» й повідомив про бажання продовжити термін дії договору оренди, що підтверджується фіскальним чеком від 11.08.2015 р.

Листом №9/Д від 11.08.2015 року Позивач звернувся до Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про продовження договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №685 від 18.09.2012 року на 2 роки 364 дні, що підтверджується фіскальним чеком від 11.08.2015 р., рекомендованим повідомленням про вручення 13.08.2015 р. поштового відправлення.

Структурний підрозділ «Служба електропостачання» Комунального підприємства «Київський метрополітен» листом №15/6-1893 від 02.09.2015 року повідомив Позивача про закінчення строку дії договору на користування електричною енергією від 16.10.2012 р. №145Е12, у разі неукладання нового договору в термін до 17.09.2015 року Комунальне підприємство «Київський метрополітен» буде вимушений відключити електроживлення об'єкта від електричних мереж з 17.09.2105 року.

Мале підприємство «БЕСТ» листом №511 від 11.09.2015 року просило Комунальне підприємство «Київський метрополітен» розглянути пропозицію про внесення змін до договору на користування електроенергією та просило надати всі необхідні документи для звернення до Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо продовження терміну дії договору оренди, додавши оригінали додаткових угод до договору на користування електричною енергією від 16.10.2012 р. №145Е12 у 2 екз., що підтверджується фіскальним чеком від 11.09.2015 р., описом вкладення у цінний лист від 11.09.2015 р., рекомендованим повідомленням про вручення 23.09.2015 р. поштового відправлення.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що відповіді від Відповідачів не отримав. 17.09.2015 року Відповідач - 1 припинив постачання електричної енергії до торговельного кіоску Позивача, чим спричинив неможливість нормального використання об'єкту оренди за його цільовим призначенням, що свідчить про наявність спору між сторонами. Таким чином, просить Суд зобов'язати Комунальне підприємство «Київський метрополітен» та Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) укласти з Малим підприємством «БЕСТ» додаткову угоду про внесення змін до Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №685 від 18.09.2012 року щодо продовження строку його дії на термін до 14.09.2018 року на тих самих умовах, які передбачені ним.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Малого підприємства «БЕСТ» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №685 від 18.09.2012 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №685 від 18.09.2012 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіоском) Орендаря, що знаходиться за адресою: станція метро «Олімпійська», б/н, для змішаної торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами, що підтверджується Актом приймання - передачі нерухомого майна від 18.09.2012 року, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Згідно з п. 9.1 Договору він є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 18.09.2012 р. по 16.09.2015 р. У разі, якщо законом передбачене нотаріальне посвідчення і державна реєстрація, цей договір є укладеним з моменту державної реєстрації.

За змістом п. 9.7 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини четвертої статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з приписами частини другої статті 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною четвертою статті 284 Господарського кодексу України передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди також передбачені статтею 764 Цивільного кодексу України та опосередковано нормою частини четвертої статті 291 Господарського кодексу України, згідно з якою правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України.

Згідно зі ст. 291 Господарського кодексу України, договір оренди припиняється, зокрема у разі закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем. Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України (ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Аналізуючи вищезазначені норми законодавства Суд зазначає, що можливість продовження дії договору оренди на той же термін і на тих же умовах законодавець поставив у залежність, зокрема, від відсутності волевиявлення однієї із сторін про припинення цього договору у зв'язку із закінченням терміну його дії, та зазначив про те, що таке волевиявлення має відбуватись у відповідні строки. Тому, будь-яке документальне підтвердження факту здійснення такої заяви на адресу контрагента припиняє договір оренди, без урахування того, чи отримано іншою стороною цю заяву, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено обов'язку орендодавців доводити факт отримання орендарями листів (заяв, повідомлень тощо) про припинення дії договорів оренди або ж пересвідчуватися в тому, чи отримував орендар повідомлення (заяви тощо) про припинення дії договору, які надсилаються, зокрема, в порядку ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", а передбачений лише обов'язок довести факт належного направлення такого повідомлення-заяви орендарю, яке буде свідчити про відсутність волевиявлення на продовження орендних правовідносин.

Як встановлено Судом, 11.08.2015 року Позивач листом №462 звернувся до Комунального підприємства «Київський метрополітен» й повідомив про бажання продовжити термін дії договору оренди, що підтверджується фіскальним чеком від 11.08.2015 р.

Листом №9/Д від 11.08.2015 року Позивач звернувся до Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про продовження договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №685 від 18.09.2012 року на 2 роки 364 дні, що підтверджується фіскальним чеком від 11.08.2015 р., рекомендованим повідомленням про вручення 13.08.2015 р. поштового відправлення.

Листом №062/07/15-8012 від 17.07.2015 року Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив Мале підприємство «БЕСТ» та Комунальне підприємство «Київський метрополітен» про необхідність повернення Орендарем за актом приймання - передавання Комунальному підприємству «Київський метрополітен» майна з оренди у зв'язку з закінченням строку дії Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №685 від 18.09.2012 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення 07.09.2015 р. поштового відправлення.

Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листами №062/07/15-9627 від 31.08.2015 року, №062/07/15-11270 від 08.10.2105 року повідомив Мале підприємство «БЕСТ» та Комунальне підприємство «Київський метрополітен» про припинення дії Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №685 від 18.09.2012 року та звільнення орендованого приміщення, що підтверджується фіскальними чеками від 31.08.2015 року та від 08.10.2015 року відповідно.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що в даному випадку Орендодавець висловив заперечення щодо продовження терміну дії Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №685 від 18.09.2012 року на новий термін, шляхом направлення Позивачу повідомлення №062/07/15-9627 від 31.08.2015 року, а тому вказаний договір припинив свою дію у зв'язку з закінченням терміну, на який його було укладено. За таких підстав, у Відповідачів відсутній обов'язок по укладанню додаткової угоди з Малим підприємством «БЕСТ» про внесення змін до Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №685 від 18.09.2012 року щодо продовження строку його дії на термін до 14.09.2018 року на тих самих умовах, які передбачені ним.

При цьому, Суд звертає увагу, що рішенням Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2016 року у справі №910/30425/15, встановлений факт закінчення терміну дії Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №685 від 18.09.2012 року, оскільки Відповідачем - 2 були дотримані вимоги ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", в частині вчасного попередження орендаря про закінчення строку дії договору, та враховуючи, що рішення про продовження строку дії спірного договору Київрадою не приймалось.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 124 Конституції України визначають обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, судове рішення у справі № 910/30425/15 не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть йому суперечити, а тому факт закінчення терміну дії Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №685 від 18.09.2012 року підтверджено рішенням Господарського суду м. Києва від 01.02.2016 року у справі №910/30425/15, яке набрало законної сили.

Судом розглянуті та відхилені доводи Позивача щодо відсутності повідомлення від Відповідачів протягом місяця з дати закінчення терміну дії договору про небажання продовжити термін дії спірного договору та відсутності будь - яких підстав для відмови у продовженні терміну дії договору оренди, оскільки листами від 17.07.2015 року, від 31.08.2015 року та від 17.09.2015 року Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив Позивача про закінчення терміну дії договору оренди та про небажання продовжувати договір оренди, у зв'язку з невідповідністю об'єктів оренди вимогам п. 2.19 Правил пожежної безпеки в метрополітені, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 20.06.2012 року, а не для використання власних потреб. Також Позивача було повідомлено про необхідність звільнити об'єкт оренди та повернути за актом приймання-передачі орендодавцю.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги Малого підприємства «БЕСТ» до Комунального підприємства «Київський метрополітен» та Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов'язання укласти додаткову угоду про внесення змін до договору задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Малого підприємства «БЕСТ» до Комунального підприємства «Київський метрополітен» та Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов'язання укласти додаткову угоду про внесення змін до договору - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 10 жовтня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин