ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2016 р. Справа № 4/3535

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Марка Р.І

суддів Желіка М.Б.

Костів Т.С.

при секретарі судового засідання Кобзар О.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: Сухова О.В. - представник (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача-3: не з'явився;

від відповідача-4: не з'явився;

від відповідача-5: не з'явився;

від ВДВС: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Київ ГТУЮ у м. Києві - Савчука Костянтина Петровича, б/н від 19.09.2016р. (вх. № 01-05/4653/16 від 27.09.16)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.08.2016р.

у справі № 4/3535, суддя Щигельська О.І.

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Львівенергоремонт", м.Львів

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Скваєр",м.Львів

до відповідача-2: Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом", м.Київ

до відповідача-3: Українського концерну "Екосорб", м.Київ

до відповідача-4: Відкритого акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго", с.Оноківці Ужгородського району Закарпатської області

до відповідача-5: Відкритого акціонерного товариства "Рахівська картонна фабрика", м.Рахів Закарпатської області

про: стягнення 715 000,00грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.08.2016 р. у справі №4/3535 доводи заявника визнано правомірними, скаргу задоволено.

Визнано дії відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві щодо винесення постанови від 28.04.2016р. ВП №40455415 про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" виконавчого збору у розмірі 10 734,00 грн. - незаконними.

Визнано постанову відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 28.04.2016р. ВП №40455415 про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" виконавчого збору у розмірі 10 734,00грн. - недійсною.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.08.2016р. у справі № 4/3535 старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Київ ГТУЮ у м. Києві - Савчук Костянтин Петрович звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, б/н від 19.09.2016р. (вх. № 01-05/4653/15 від 27.09.2016р.).

Апелянт у апеляційній скарзі, зокрема, посилається на те, що Законом України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону №191-VПІ від 12.02.2015р.) не передбачено обов'язкового вчинення державним виконавцем виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду, як на підставу для стягнення з боржника виконавчого збору. Враховуючи викладене, оскільки рішення суду боржником в строк, наданий для його добровільного виконання не виконано, та залишається невиконаним більше ніж протягом 13 років з дати винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (замість встановленого Законом семиденного строку) державним виконавцем, керуючись статтею 28 Закону України "Про виконавче провадження", 28.04.2016р. винесено постанову № 40455415 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 10 734,00грн.

Відтак, апелянт вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 15.08.2016р. винесена на підставі неправильного застосування норм законодавства та на підставі висновків, що не відповідають дійсним обставинам справи, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 15.08.2016р. та відмовити в задоволенні скарги ДП "НАЕК "Енергоатом" на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів КП "Документообіг господарських судів", 27.09.2016р. справу за № 4/3535 розподілено до розгляду судді - доповідачу Марку Р.І., у складі колегії суддів Костів Т.С. та Желіка М.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 30.09.2016р. апеляційну скаргу старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Київ ГТУЮ у м. Києві - Савчука Костянтина Петровича, б/н від 19.09.2016р прийнято до провадження та призначено до розгляду в судове засідання на 10.10.2016р.

Від відповідача -2 (боржника) на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу №14281/10 від 03.10.2016р.(вх. № 01-04/7296/16 від 07.10.16), в якому останній просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

В судовому засіданні 10.10.2016р. представник відповідача-2 (боржника) проти доводів апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, просив ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.08.2016р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Позивач, відповідачі 1,3,4,5 та представник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Київ ГТУЮ у м. Києві (апелянт) участі своїх уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що частиною другою ст. 102 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Враховуючи вищенаведене та те, що сторін не було позбавлено конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а також, що повноважні представники сторін були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, судова колегія не вбачає підстав для відкладення розгляду апеляційної скарги по справі № 4/3535 та вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 10.10.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача-2 (боржника), розглянувши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши доводи апеляційної скарги та наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Господарського суду Львівської області від 13.02.2001р. у справі №4/3535-18/524 позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства "Львівенергоремонт" задоволено та стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь позивача 107 340,00грн. заборгованості за переказними векселями.

Вказане рішення суду набрало законної сили й на його примусове виконання господарським судом Львівської області 30.07.2001р. видано відповідний наказ №4/3535-18/524, який пред'явлено стягувачем до виконання.

Державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Мурашко В.В. 31.01.2003р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №644/10 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області у справі №4/3535-18/524. В подальшому зазначеному виконавчому провадженню присвоєно № 40455415.

18.10.2013р. державним виконавцем, керуючись статтею 33 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження №40455415 приєднано до зведеного виконавчого провадження №39832110, за яким ДП "НАЕК "Енергоатом" є боржником.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва №826/11797/14 від 01.09.2014р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного суду №826/11797/14 від 27.11.2014р., зобов'язано відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві зупинити зведене виконавче провадження №39832110, у зв'язку із внесенням Державного підприємства "НАЕК "Енергоатом" до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

12.12.2014р. державним виконавцем, керуючись статтею 37 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про зупинення зведеного виконавчого провадження № 39832110.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України №К/800/64264/14 від 28.04.2015р. задоволено касаційну скаргу відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві та скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва №826/11797/14 від 01.09.2014р. і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду №826/11797/14 від 27.11.2014р., а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

08.05.2015р. державним виконавцем, керуючись статтею 37 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про поновлення зведеного виконавчого провадження № 39832110.

В подальшому, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва №826/11797/14 від 07.07.2015р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду №826/11797/14 від 15.10.2015р., відмовлено у задоволенні адміністративного позову ДП "НАЕК "Енергоатом" до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про зупинення зведеного виконавчого провадження № 39832110 у зв'язку із внесенням ДП "НАЕК "Енергоатом" до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Як вбачається із матеріалів справи ДП "НАЕК "Енергоатом" 27.04.2016р. подано до ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві заяву про закінчення виконавчого провадження ВП №40455415 (644/10) у зв'язку з тим, що 04.12.2015р. ВАТ "Львівенергоремонт" (стягувач) припинено, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

01.06.2016р. на адресу ДП "НАЕК "Енергоатом" надійшла постанова старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Савчука К.П. від 28.04.2016р. ВП № 40455415 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 10 734,00грн. у зв'язку з тим, що наказ Господарського суду Львівської області від 30.07.2001р. №40455415 у наданий боржникові для добровільного його виконання строк не виконаний.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до ст.24 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції, що діяла з 28.11.2002р. та була чинною на момент винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження №644/10 (№40455415) від 31.01.2003р. з примусового виконання рішення Господарського суду Львівської області від 13.02.2001р. по справі №4/3535-18/524, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом (ч.1). Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом (ч.2).

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження № 644/10 (№40455415) від 31.01.2003р. строк для добровільного виконання рішення боржником встановлено, однак у супровідному листі №644/10 від 31.01.2003р., при якому копію вказаної постанови направлено ДП "НАЕК "Енергоатом" для виконання, зазначено, що згідно статей 5, 46, 50 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання рішення в наданий строк, його виконання буде здійснено в примусовому порядку із стягненням виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій. При цьому, у постанові про відкриття виконавчого провадження № 644/10 (№40455415) від 31.01.2003р. у п.3 зазначено, що при невиконанні рішення в наданий строк виконати його в примусовому порядку та стягнути за примусове виконання з ДП "НАЕК "Енергоатом" виконавчий збір в розмірі 5367,00грн.

Згідно з ч.4 ст.30 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції, що діяла з 28.11.2002р. та була чинною на момент закінчення встановленого законом строку для добровільного виконання наказу, якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання у межах строку, передбаченого статтею 25 цього Закону. У відповідності до ст.46 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції, що діяла з 28.11.2002р. та була чинною на момент закінчення встановленого законом строку для добровільного виконання наказу, у разі невиконання рішення у строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного відділу Державної виконавчої служби, стягується виконавчий збір у розмірі п'яти відсотків від належної до стягнення суми або вартості майна боржника, а за невиконання рішення немайнового характеру - у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із боржника-громадянина і у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - із боржника - юридичної особи (ч.1). Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред'явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір не стягується (ч.2). Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена до суду в 10-денний строк (ч.3).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, постанову №40455415 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 10 734,00грн. винесено державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві лише 28.04.2016р.

У своїй апеляційній скарзі орган Державної виконавчої служби, дії якого оскаржуються, зазначає, що державним виконавцем заходи примусового виконання вживалися в рамках зведеного виконавчого провадження №39832110 й звертає увагу на те, що постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №40455415 винесено 28.04.2016р., після набрання чинності змін до Закону України "Про виконавче провадження". Так, відповідно до ч.1 ст.28 вказаного Закону в редакції, що діяла з 28.12.2015р. та була чинна на момент винесення оскаржуваної постанови, виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Однак, колегія суддів вважає за необхідне зазначити те, що у рішенні від 05.04.2001р. №3-рп/2001, Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом'якшують або скасовують відповідальність особи. У рішенні від 09.02.1999р. №1-рп/99 щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), Конституційний Суд України роз'яснив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. А положення частини першої ст. 58 Конституції України (про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи) треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у постанові Вищого господарського суду від 03.08.2012р. у справі №19/483 зазначено, що Закон України від 12.02.2015р. №191-VII, яким було встановлено, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом, набрав чинність 05.04.2015р. В самому Законі не вказано про надання зворотної сили цьому Закону в часі, тому положення ч.1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" застосовується лише до виконавчих проваджень, у яких виконання рішення відбулося після 05.04.2015р. Отже, стягнення виконавчого збору (у розмірі відсотків від фактично стягнутої (сплаченої) суми) у виконавчих провадженнях, у яких примусове виконання рішення розпочалося до зазначеної дати, повинно здійснюватися відповідно до вимог законодавства, яке було чинне на момент початку виконання рішення у примусовому порядку, у тому числі і в тих випадках, коли таке провадження триватиме після внесення змін щодо порядку стягнення виконавчого збору, оскільки Закон України "Про виконавче провадження", як в чинній редакції, так і в попередній передбачає, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Відповідно до Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України N 74/5 від 15.12.1999р. (який діяв до 17.04.2012р.) постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю після завершення строку, наданого для добровільного виконання, та встановлення, що рішення боржником у добровільному порядку не виконано. Аналогічні положення закріплені у п. 3.7.1 чинної Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.

Згідно з п.9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р., за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність задоволення скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, оскільки суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю, ним було прийнято рішення про стягнення виконавчого збору, про що зокрема зазначено у постанові державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Мурашко В.В. від 31.01.2003р. про відкриття виконавчого провадження №644/10 (№40455415) з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області у справі №4/3535-18/524, а також зважаючи на те, що в матеріалах скарги відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що після закінчення встановленого законом строку для добровільного виконання наказу державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте, доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 15.08.2016р. є законною, обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судовий збір за перегляд ухвали в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Керуючись, ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105, 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.08.2016р. в справі № 4/3535 - залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Київ ГТУЮ у м. Києві - Савчука Костянтина Петровича, б/н від 19.09.2016р. - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено 13.10.2016р..

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Костів Т.С.