ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.10.2016 Справа № 907/504/16

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця", м. Львів

до відповідача - 1 державного підприємства "Новоград - Волинське досвідне лісомисливське господарство", м. Новоград - Волинський Житомирської області

до відповідача - 2 Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України, м. Ужгород

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області, м. Ужгород

про стягнення 4 945,41 грн.

Суддя Бобрик Г. Й.

За участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2, представник по довіреності від 18.05.2016 року

від відповідача - 1 - не з'явився

від відповідача - 2 - ОСОБА_3, представник по довіреності від 09.08.2016 року

від третьої особи - не з'явився

Суть спору: публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця", м. Львів подало до господарського суду позов про стягнення з державного підприємства "Новоград - Волинське досвідне лісомисливське господарство", м. Новоград - Волинський Житомирської області та із Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України, м. Ужгород суми 4 945,41 грн.

Ухвалою суду від 10.08.2016 року про порушення провадження у справі до участі у справі залучено Управління Державної казначейської служби України, м. Ужгород в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів. Ухвалою суду від 06.09.2016 року до участі у справі залучено Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.

Позовні вимоги до вантажовідправника обґрунтовані посиланням на норми законодавства, які регулюють питання перевезення вантажів залізничним транспортом, положенням про міжнародне залізничне вантажне сполучення, якими передбачено право залізниці на відшкодування всіх витрат, пов'язаних із митними формальностями, положенням ст. 218 Митного кодексу України, яким регламентовано питання про віднесення вартості робіт, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Вимоги до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України позивач обґрунтовує посиланням на ч. 5 ст. 338 Митного кодексу України, згідно якої огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якої прийнято рішення про його проведення.

Відповідач - 1 (державне підприємство "Новоград - Волинське досвідне лісомисливське господарство") проти позову заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях. Вважає безпідставними вимоги до нього, оскільки працівниками митниці не виявлено ніяких порушень митних правил зі сторони ДП "Новоград - Волинське досвідне лісомисливське господарство".

Відповідач - 2 (Закарпатська митниця Державної фіскальної служби України) вважає вимоги про стягнення з митниці коштів внаслідок її протиправних дій, що спричинили збитки, необґрунтованими. Стверджує, що нормативною підставою для стягнення вказаних збитків є приписи ст. ст. 1173, 1174 ЦК України, відповідно до яких необхідною умовою відшкодування шкоди є незаконність відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. За відсутності будь - якого судового рішення стосовно визнання протиправних дій Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України щодо здійснення митного контролю товару, який переміщався у вагонах № 68499649 та № 68716075, стягнення збитків, на думку відповідача - 2, є безпідставним, а вимоги про визнання протиправними дій - суб'єкта владних повноважень не підлягають розгляду господарським судом в порядку господарського судочинства, оскільки належить до юрисдикції адміністративного суду.

Третя особа (Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області) інформувала про відсутність правових зв'язків з відповідачами - ДП "Новоград - Волинське досвідне лісомисливське господарство" та Закарпатською митницею Державної фіскальної служби України повідомила, що здійснює розрахункове - касове обслуговування розпорядника бюджетних коштів Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України і в разі прийняття рішення про стягнення коштів із Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України виконання такого рішення ОСОБА_1 управлінням Державної казначейської служби України у Закарпатській області буде здійснено відповідно до встановленого порядку.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2015 року державне підприємство "Новоград - Волинське досвідне лісомисливське господарство" (відповідач - 1) відправило зі станції Новоград - Волинський Південно - Західної залізниці вагони № 68499649 та № 68716075 з вантажем "деревина паливна", відправки Новоград - Волинський - Ліскова № 451773 та № 451799, які прибули на станцію Чоп, де були відчеплені для проведення переогляду.

Згідно з актом загальної форми від 18.11.2015 року № 7616, на підставі заявки митного поста Чоп - залізничний від 18.11.2015 року № 07-70-61/081, вищезгадані вагони подано для здійснення митного огляду (переогляду) на ділянку митного контролю та подано телеграфне повідомлення від 18.11.2015 року № 129 на станцію відправника для повідомлення вантажовідправника.

Після переогляду вантажу інспекторами митниці сторонніх вкладень у вантажі "деревина паливна" не виявлено, про що складено акт від 19.11.2015 року, який міститься в матеріалах справи.

За період затримки вагонів для митного огляду, залізниця виконала навантажувально - розвантажувальні роботи, про що складено акт загальної форми від 19.11.2015 року № 65 та розрахунки МЧ - Львів з нарахуванням належних платежів за перевантаження вагонів.

Позивач, за затримку вагонів згідно зі ставками Збірника тарифів № 1 із застосуванням коригувального коефіцієнта, нарахував за актом загальної форми № 65 та розрахунком МЧ - Львів збори на вивантаження та повторне завантаження вантажу у вагони № 68499649 та № 68716075 суму 2 806,01 грн. та за актом 7013 збори за затримку вагонів на суму 2 139,40 грн. Всього на станції Чоп позивач за затримку вагонів нарахував 4 945,41 грн.

Позивач, з метою добровільного врегулювання спору, 29.07.2016 року заявив до відповідача - 1 претензію про сплату суми 4 945,41 грн., яка останнім не задоволена, сума станом на день подання позову в суд не сплачена .

Статтею 306 ГК України передбачено, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій і громадян, які користуються залізничним транспортом визначаються Статутом залізниць України (затвердженим постановою КМ України від 06.04.1998 року № 457) (далі Статут).

У відповідності до ч. 1, 2, 4 статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Згідно зі ст. 218 Митного кодексу України розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України. З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи органів доходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, пов'язані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою (частина 5 статті 338 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Відповідно до ст. 119 Статуту залізниць України за користування вагонами залізниці вноситься плата, порядок визначення плати за користування вагонами та звільнення від зазначеної плати встановлюється Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Мінтрансу України від 25.02.1999 року № 113.

Правилами передбачено, що за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під'їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності (далі вантажовласники) вносять плату.

Відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами. Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред'явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями. Відомість плати за користування вагонами (контейнерами) складається у трьох примірниках - два для залізниці і один для вантажовласника, окремо для вагонів і для контейнерів.

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

Пункт 16 Правил користування вагонами і контейнерами передбачає випадки, коли вантажовідправник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами. Митні процедури не являються підставою звільнення вантажовідправника від плати за користування вагонами та контейнерами.

Згідно з п. 5.15 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" плата за користування вагонами як належності України, так і належності інших держав не є заходом відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини сторони у зобов'язанні.

За приписами § 2 ст. 12 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) перевірка вантажу на шляху перевезення може здійснюватися за умовами, передбаченими митними правилами.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України митний контроль сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. При цьому, митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Частинами 1, 2 статті 325 Митного кодексу України визначено, що за письмовою заявою власника товарів або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів можуть здійснюватися навантаження, вивантаження, перевантаження, усунення пошкоджень упаковки, розпакування, упакування, перепакування, зважування та визначення інших істотних характеристик товарів, що перебувають під митним контролем, взяття проб та зразків таких товарів, зміна ідентифікаційних знаків чи маркування на цих товарах або їх упаковці, транспортних засобах комерційного призначення, а також заміна транспортного засобу комерційного призначення. Зазначені операції здійснюються за рахунок власника товарів, що переміщуються через митний кордон України, або уповноваженої ним особи. У разі відмови у наданні дозволу на здійснення зазначених операцій орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно письмово повідомити особу, яка звернулася із заявою про надання такого дозволу, про причини і підстави відмови. У встановлених цим Кодексом випадках органи доходів і зборів з власної ініціативи або з ініціативи правоохоронних органів мають право у письмовій формі вимагати від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України, проведення операцій, передбачених частиною першою цієї статті. У такому разі витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються органом, з ініціативи якого вони проводилися. Якщо в результаті проведення таких операцій виявлено порушення законодавства України, витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженими ними особами.

Частиною п'ятою статті 338 названого кодексу встановлено, що, зокрема, огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України. З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи органів доходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, пов'язані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 218 Митного кодексу України розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

З аналізу вказаних положень Митного кодексу України вбачається, що ст. ст. 325, 338 Митного кодексу України, включені у глави 47 «Організація митного контролю» та 48 «Зони митного контролю» відповідно, які містять загальні принципи та норми проходження процедури митного контролюю та здійснення огляду (переогляду) транспортних засобів комерційного призначення, тоді як ст. 218 Митного кодексу України включена у главу 32 «Митні формальності на залізничному транспорті», яка містить спеціальні норми проведення митних процедур саме на залізничному транспорті та підлягає застосуванню в даному випадку до спірних правовідносин сторін, як спеціальна норма права.

Згідно договору № 4/16 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, укладеного 18.01.2016 року між ПАТ "Українська залізниця" та державним підприємством «Новоград - Волинське досвідне лісомисливське господарство», останній є вантажовласником, якому залізниця надає послуги, передбачені Статутом залізниць України.

Таким чином, дії щодо здійснення Закарпатською митницею ДФС митного огляду після митного оформлення є митними формальностями, а тому на них розповсюджуються положення ст. 218 Митного кодексу України.

Отже, обов'язок власників товару або уповноважених ними осіб щодо оплати операцій, здійснених під час проведення митного контролю на залізничному транспорті, незалежно від факту виявлення незаконного переміщення товару під час здійснення такого контролю, визначений положеннями чинного законодавства, які мають бути застосовані до спірних правовідносин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України у справі № 908/356/14 від 11.12.2014р.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ПАТ "Українська залізниця" підлягають задоволенню повністю шляхом стягнення з державного підприємства «Новоград - Волинське досвідне лісомисливське господарство» суми 4 945,41 грн. зборів за вивантаження та повторне завантаження вантажу у вагонах. У позові до Закарпатської митниці державної фіскальної служби України слід відмовити.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає на відповідача -1.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов до Державного підприємства "Новоград - Волинське досвідне лісомисливське господарство" задоволити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Новоград - Волинське досвідне лісомисливське господарство" (11701, м. Новоград - Волинський, вул. Шепетівська, 11; ) на користь публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1; ) суму 4 945,41 (чотири тисячі дев'ятсот сорок п'ять грн. 41 коп.) збору та суму 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім грн.) - на відшкодування сплаченого судового збору.

3. У задоволенні позову до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено 04.10.2016 року.

Повне рішення складено 10.10.2016 року.

Суддя Бобрик Г.Й.