КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2016 р. Справа№ 904/6161/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Буравльова С.І.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - Грищенко О.М., довіреність № б/н від 02.06.2014;

від першого відповідача - представник не прибув;

від другого відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на рішення господарського суду міста Києва від 29.08.2016р. у справі №904/6161/16 (суддя Спичак О.М.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" до Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та Державної казначейської служби України про стягнення 23 877, 90 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" звернулося до господарського суду з позовом до Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та Державної казначейської служби України про стягнення 23 877, 90 грн., як збитків, що складаються з 3% річних в сумі 2388,75 грн. та інфляційних втрат в сумі 21 489,15 грн., які нараховані на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.08.2016р. у справі №904/6161/16 у задоволенні позову відмовлено повністю, з огляду на те, що несвоєчасне виконання ДВС рішення суду не може бути підставою для застосування до першого відповідача відповідальності у вигляді нарахування річних та інфляційних, як за порушення грошового зобов'язання.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 29.08.2016р. у справі №904/6161/16 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що несвоєчасне виконання ДВС рішення суду є підставою для застосування до першого відповідача відповідальності у вигляді нарахування річних та інфляційних.

Представник апелянта - позивача у справі в судовому засіданні 10.10.2016 надав пояснення, якими підтримав апеляційну скаргу.

Відповідачі не скористалися правом на участь своїх представників в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутніми у даному судовому засіданні від відповідачів до суду не надійшло.

Слід зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов'язковою.

За наведених обставин, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2009р. у справі №20/156-09 позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросінтез" до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 про стягнення 45 773, 88 грн. задоволено: стягнуто з суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросінтез" 32 964,62 грн. основного боргу, 2898,08 грн. пені, 2124,65 грн. інфляційних втрат, 340,29 грн. 3% річних, 744,62 грн. штрафу, 457,62 грн. витрат по сплаті державного мита, 118 грн. витрат по оплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

На виконання зазначеного судового рішення позивачу 22.06.2009р. видано наказ.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2013р. у справі №20/156-09 замінено позивача у справі (стягувача у виконавчому провадженні) з товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросінтез" на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС".

Державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпровській області Кравченко Євгеном Сергійовичем на підставі наказу від 22.06.2009р. по справі №20/156-09 07.07.2014р. відкрито виконавче провадження №43880815. Визначено боржнику строк для самостійного виконання судового рішення до 14.07.2014р.

Докази самостійного виконання боржником рішення суду у строк, що зазначений у постанові про відкриття виконавчого провадження, в матеріалах справи відсутні.

Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпровській області Кравченко Євгена Сергійовича від 14.11.2014р. на підставі п.2 ч.1 ст.47, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, а саме наказ (дублікат) від 22.06.2009р. Господарскього суду Дніпропетровської області повернуто стягувачу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2015р. визнано недійсною постанову від 14.11.2014р. державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про повернення наказу (дублікату наказу) стягувачу та визнано незаконною бездіяльність Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо примусового виконання наказу (дублікату наказу) Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2009р. по справі №20/156-09.

При цьому, у грудні 2015р. товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою на бездіяльність Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, в якій просило:

1. Поновити товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" строк для подання скарги на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під час виконання наказу (дублікату) від 16.06.2009 р. Господарського суду Дніпропетровської області по справі №14/161-09;

2. Прийняти скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на бездіяльність Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під час виконання наказу (дублікату) від 16.06.2009 р. Господарського суду Дніпропетровської області по справі №14/161-09 до розгляду;

3.Задовольнити скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на бездіяльність Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під час виконання наказу (дублікату) від 16.06.2009 р. Господарського суду Дніпропетровської області по справі №14/161-09;

4.Визнати дії Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під час виконання наказу від 16.06.2009р. Господарського суду Дніпропетровської області по справі №14/161-09, котрі виразились у не поновлені виконавчого провадження №43880815 щодо виконання наказу від 22.06.2009 р. Господарського суду Дніпропетровської області по справі №20/156-09 на підставі ст.51 Закону України "Про виконавче провадження", протиправними, передчасними та незаконними;

5.Зобов'язати Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області відновити виконавче провадження №43880815 щодо виконання наказу від 22.06.2009 р. Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 20/156-09;

6.Зобов'язати Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області своєчасно, належно та в повному обсязі виконувати та дотримуватись положень чинного законодавства України щодо примусового виконання наказу (дублікату) від 22.06.2009р. Господарського суду Дніпропетровської області по справі №20/156-09;

7. Зобов'язати Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області належно та в повному обсязі виконати наказ (дублікат) від 22.06.2009 р. Господарського суду Дніпропетровської області по справі №20/156-09.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2015р. у справі №20/156-09 у задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.12.2015р. ухвалу від 23.11.2015р. Господарського суду Дніпропетровської області скасовано; скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на бездіяльність Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під час виконання наказу (дублікату) Господарського суду Дніпропетровської області по справі 20/156-09 від 22.06.2009 р. задоволено частково: визнано незаконними дії Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під час виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 20/156-09 від 22.06.2009 р., котрі виразились у не поновлені виконавчого провадження №43880815 на підставі ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження"; зобов'язано Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області відновити виконавче провадження №43880815 щодо виконання наказу від 22.06.2009 р. Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 20/156-09. В задоволені решти скарги відмовлено.

Постановою від 22.06.2016р. державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Саламахою Д.І. було відновлено виконавче провадження №43880815.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" 02.06.2016р. звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, у якій скаржник просив: поновити товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" строк для подання скарги на бездіяльність Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під час виконання наказу (дублікату) Господарського суду Дніпропетровської області по справі №14/161-09 від 16.06.2009р.; прийняти скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на бездіяльність Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під час виконання наказу (дублікату) від 16.06.2009р. Господарського суду Дніпропетровської області по справі №14/161-09 до розгляду; задовольнити скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на бездіяльність Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під час виконання наказу (дублікату) від 16.06.2009р. Господарського суду Дніпропетровської області по справі №14/161-09; визнати дії Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під час виконання наказу (дублікату) від 16.06.2009р. Господарського суду Дніпропетровської області по справі №14/161-09, котрі виразились у не поновлені виконавчого провадження №43880815 на підставі ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження", протиправними, передчасними та незаконними; зобов'язати Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області відновити виконавче провадження №43880815 щодо виконання наказу від 22.06.2009р. Господарського суду Дніпропетровської області по справі №20/156-09; зобов'язати Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області своєчасно, належно та в повному обсязі виконувати та дотримуватись положень чинного законодавства України щодо примусового виконання наказу (дублікату) від 22.06.2009р. Господарського суду Дніпропетровської області по справі №20/156-09.

Ухвалою від 07.07.2016р. скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" задоволено частково: визнано дії Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під час виконання наказу (дублікату) від 16.06.2009р. Господарського суду Дніпропетровської області по справі №14/161-09, котрі виразились у не поновлені виконавчого провадження №43880815 на підставі ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження", протиправними, передчасними та незаконними. В задоволенні решти скарги відмовлено.

Позивачем, у зв'язку з невиконанням Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2009р. у справі №20/156-09, було нараховано 3% річних в сумі 2388,75 грн. та інфляційні втрати в сумі 21 489,15 грн. на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

З вимогою про стягнення вказаних сум як збитків, заподіяних невиконанням Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області наказу, позивач і звернувся до суду.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо необґрунтованості вказаних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Згідно ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди викладено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цього органу (стаття 1173 Цивільного кодексу України).

Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини органу державної влади, проте не виключає необхідність встановлення інших елементів цивільного правопорушення.

На момент розгляду господарським судом даного спору, факт неправомірності дій (бездіяльності) першого відповідача під час виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2009р. у справі №20/156-09 встановлено ухвалами Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.12.2015р. та Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2016р.

Разом з тим, заявлені позивачем до стягнення збитки, були розраховані ним на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

За приписами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, дана норма закріплює відповідальність у вигляді сплати інфляційних та річних за несвоєчасне виконання саме грошових зобов'язань.

Апелянт помилково вважає, що несвоєчасне виконання ДВС рішення суду є підставою для застосування до першого відповідача відповідальності у вигляді нарахування річних та інфляційних, як за порушення грошового зобов'язання.

Так, у даному випадку правовідносини, що виникли між позивачем та виконавчою службою мають іншу правову природу, та регулюються, зокрема, Законом України "Про виконавче провадження".

При цьому, зобов'язання першого відповідача виконати рішення суду не є грошовим.

Аналогічної позиції про те, що правовідносини між позивачем та ДВС не мають характеру грошових, а тому підстави для нарахування річних та інфляційних у зв'язку з невиконанням виконавчою службою рішення суду, відсутні, дотримується і Вищий господарський суд України у постанові від 05.04.2011 у справі №10/295-10 (32/207-09).

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору (п. 1.1 Постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

У даному випадку перший відповідач не є боржником позивача, а покладений державою на виконавчу службу обов'язок примусового виконання судових рішень жодним чином не перетворює ДВС на вказану особу.

Боржником позивача, у розумінні ст. 609, 625 Цивільного кодексу України, є суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_3, з якого рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2009р. у справі №20/156-09 стягнуто грошові кошти.

Отже, саме до вказаної особи може бути застосована відповідальність у вигляді сплати річних та інфляційних, оскільки як вже було зазначено, обов'язок виконання ДВС рішення суду не є грошовим.

За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області збитків, нарахованих на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України не підлягають задоволенню.

За таких обставин, позовні вимоги правомірно залишені судом без задоволення.

Слід також зазначити, що позивачем визначено як другого відповідача Державну казначейську службу України.

Разом з тим, жодних доводів щодо порушення другим відповідачем прав позивача не наведено, так само як і вимог до Державної казначейської служби України пред'явлено не було.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 29.08.2016р. у справі №904/6161/16 - без змін.

2. Матеріали справи №904/6161/16 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді С.І. Буравльов

М.А. Руденко