РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2016Справа №910/13401/16

За позовом Інституту фізіології ім. О.О. Богомольця НАН України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адвокат-Захист"

про стягнення 18 499,08 грн.

Суддя: Домнічева І.О

Представники сторін:

від позивача: Мілевська В.А.- за довіреністю;

від відповідача: Добродуб О.Я. - за дов.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Інституту фізіології ім. О.О. Богомольця НАН України звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адвокат-Захист" про стягнення 18 499,08 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами перевірки проведеної Державною фінансовою інспекцією у м. Києві, було виявлено порушення та складено акт ревізії від 12.10.2012 р. В акті зазначено, що в договорі оренди укладеного між позивачем та відповідачем, встановлено невірну орендну ставку, а саме: 15% (офісне приміщення - згідно методики КМУ, постанова КМУ від 10.08.1995 № 629) замість 20% (діяльність у сфері права - згідно методики КМУ, постанова КМУ від 10.08.1995 № 629). Таким чином, на думку позивача відповідач не доплатив суму у розмірі 18 499,08 грн. за оренду нерухомого майна.

Ухвалою від 25.07.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.08.2016 р.

26.08.16р. через відділ діловодства суду відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності.

30.08.16р. через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові пояснення та додаткові матеріали по справі.

В судовому засіданні 30.08.16р. оголошено перерву до 06.09.16р.

02.09.16р. через відділ діловодства суду відповідачем подано пояснення по справі.

В судовому засіданні 06.09.16р. оголошено перерву до 20.09.16р.

20.09.16р. через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові матеріали по справі.

В судовому засіданні 20.09.16 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у справі матеріали,заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.03.2011 між Позивачем (орендодавець) та Відповідачем (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що знаходиться на блансі Інституту фізіології ім. О.О. Богомольця НАН України № 101011 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору № 102011 нерухомого майна, за підсумками проведеного конкурсу Орендодавець (Позивач) передає по Акту приймання-передачі, а Орендар (Відповідач) приймає в строкове платне користування нерухоме державне майно загальною площею 83,1 кв.м., розміщене на 2-му поверсі лабораторно виробничого корпусу, що перебуває на балансі Позивача за адресою: 01024, м. Київ, вул. О. Богомольця, 4,

Вартість майна визначена відповідно до звіту про незалежну оцінку майна станом на 31.12.2010 і становить: 1 кв.м. лабораторно-виробничого корпусу - 5971, (п'ять тисяч дев'ятсот сімдесят одна тисяча) 22 коп. - Додаток 1; 83,1 кв.м. - 496208 (чотириста дев'яносто шість тисяч двісті вісім гривень) 38 коп.

Майно передається в оренду з метою використання під розміщення офісу.

Відповідно до п. 3.1. Договору Стартова ціна орендної плати визначається на підставі методики розрахунку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Постановою КМУ від 01.10.1995 № 786 зі змінами. Орендна плата (разом з ПДВ) визначена за підсумками конкурсу і становить за лютий місяць 2011 року разом з ПДВ: 1 кв.м. - 95 (дев'яносто п'ять) гривень 00 коп., у тому числі ПДВ - 21 (двадцять одна) гривня 66 коп.; Оренда приміщення загальною площею 83.1 кв.м. - 6591 (шість тисяч п'ятсот дев'яносто одна) гривня 71 коп., у тому числі П7ТВ - 1098 (одна тисяча дев'яносто вісім) гривень 63 коп. - розрахунок плати за оренду майна - Додаток 3.

Крім орендної плати Орендар щомісячно по розрахункам Орендаря сплачує відшкодування комунальних платежів (додаток № 4), відшкодування витрат на утримання будівлі, прилеглої території, зовнішньої реклами, обслуговування ліфтів, та інші видатки, які необхідні для виконання Орендодавцем зобов'язань за цим Договором (додаток № 5), відшкодування податку на землю, відшкодування плати на телефонні переговори, які були здійсненні з телефонних апаратів, які були закріплені за Орендарем, до останнього дня місяця, коли був виставлений рахунок в межах строку дії даного Договору, інші витрати.

Актом ревізії ДФІ в м. Києві від 12.10.2012 № 032-30/81847 було встановлено факт невірного застосування орендної ставки до Відповідача по Договору, а саме ставка була встановлена у розмірі 15%, замість 20%.

В зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 18 499,08 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено Главою 20 Господарського кодексу України

Пунктом 7 ст. 179 Господарського кодексу України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленимиЦивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 5 ст. 180 Господарського кодексу України ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України.

Зі змісту статті 632 Цивільного кодексу України вбачається, що ціна в договорі встано влюється за домовленістю сторін, тобто є вільною, за виключенням випадків визначених законом, у яких ціни (тарифи, ставки тощо) встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами міс цевого самоврядування.

Відповідно ч. 1 до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, істотними вважаються насамперед ті умови договору, які названі такими за законом.

Статтею 284 Господарського кодексу України (п. 1) визначено, що істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» істотною умовою договору оренди є, зокрема,орендна плата.

Орендна плата, як істотна умова договору оренди, за розміром, формою та порядком її сплати визначається статтями 19, 20 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 284 Господарського кодексу України умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

Таким чином, сторонами договору оренди було узгоджено розмір орендної плати з визначенням орендної ставки у розмірі 15% .

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 632 Цивільного кодексу України регламентовано, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

В силу приписів ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 651 Цивільного кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Відповідно до Додаткової угоди № 2 внесення змін до Договору від 29,12.2011 сторони домовилися, про те, що у зв'язку із змінами орендних ставок орендна ставка для розміщення суб'єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері права становитиме 20%. Розрахунок орендної плати станом на грудень 2011 складає: 810,59+5%=7151,12 грн.,в т.ч. ПДВ 1191,85 грн.

Таким чином, за висновками суду, посилання позивача на результати перевірки, яку було проведено Державною фінансовою інспекцією в місті Києві, як на підставу позовних вимог, є неправомірними, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами правочину та не можуть ніяким чином їх змінювати, а є лише підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому законом порядку.

Аналогічну позицію наведено у постановах Вищого господарського суду України від 17.06.2014року у справі №910/20699/13, від 10.02.2015 року у справі №906/1193/14 та від 04.03.2015 року у справі №904/5477/14.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги позицію Вищого господарського суду України та Конституційного суду України, з огляду на зміст заявлених позовних вимог та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, є необґрунтованими та такими, що підлягають залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Крім того, Відповідач письмово звернувся до суду з заявою про застосування до позовних вимог строку позовної давності , в зв'язку з чим, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Пунктом 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку, що право позивача не є порушеними, суд не вбачає підстав для застосування позовної давності.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 22.09.2016р.

Суддя І.О.Домнічева