ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2016р. Справа№ 914/1963/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Блавацької-Калінської О.М. при секретарі Кияк І.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиції УП», с.Новий Яр Яворівського району Львівської області

до відповідача: Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Львів

про визнання недійсним та скасування рішення Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №13 р/к від 20.05.2016 року про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у справі №1-14-89/2015

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (довіреність від 13.07.2016р.)

від відповідача: ОСОБА_2 - представник (довіреність 13/08-104 від 28.01.16)

Відповідно до ст.20 ГПК України розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. На підставі ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТИЦІЇ УП» заявлено позов до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №13 р/к від 20.05.2016 року у справі №1-14-89/2015 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Ухвалою суду від 29.07.2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 05.09.2016 року.

Розгляд справи відкладався з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою від 19.09.2016 р., відповідно до ст.69 ГПК України, продовжено строк вирішення спору.

Представник позивача в судове засідання зявився, в обгрунтування заявлених вимог посилається на незаконність прийнятого відповідачем рішення, згідно з яким визнано, що ТзОВ «Інвестиції УП» подано інформацію в неповному обсязі та накладено штраф у розмірі 34 000,00 грн., які викладені в позовній заяві та поясненнях щодо відзиву від 19.09.2016 року та 10.10.2016 року.

Представник відповідача в судове засідання зявився, через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації подав відзив на позовну заяву (вх.№ 35464/16 від 05.09.2016 р.) та доповнення до відзиву (вх.№ 37348/16 від 19.09.2016 р. та вх.№40263/16 від 10.10.2016 р.) у яких вимоги позивача заперечив повністю. Зазначає при цьому, що позивач не подав інформацію на усі поставлені питання у вимозі від 21.10.2015 р., а надав таку лише листом від 07.12.2015 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з розглядом заяви фізичної особи ОСОБА_3 про правомірність нарахування плати за житлово-комунальні послуги, у тому числі за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, централізованого теплопостачання та послуги з утримання будинку і прибудинкової території, надіслало на адресу позивача вимогу від 21.10.2015 р. за №13/03-616 щодо надання інформації, необхідної для розгляду вказаної заяви, яка була отримана позивачем 26.10.2015 року та не заперечується позивачем.

У вищезазначеній вимозі була вказана підстава для надання відповідної інформації (розгляд заяви гр.ОСОБА_3В.) та попереджено відповідача, що неподання інформації у встановлені головою територіального відділення строки, подання інформації в неповному обсязі та подання недостовірної інформації визнається порушенням законодавства про захист економічної конкуренції і тягне за собою відповідальність, згідно зі статтями 50, 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначалось, що вимоги голови територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо надання інформації є обов'язковими для виконання у визначені ним строки.

Інформацію, передбачену вимогою, позивачу необхідно було надати в 10-денннй термін з дня її отримання в паперовому та електронному вигляді на адресу .

Листом від 06.11.2015 р. №11/6-2015 ТзОВ «Інвестиції УП» надіслало відповідь на вимогу від 21.10.2015 р. про надання інформації.

За результатами опрацювання надісланої на вимогу інформації та матеріалів встановлено, що ТзОВ «Інвестиції УП» не подало інформацію та матеріали на наступні питання вимоги: на пункт 5 - не надано копії калькуляцій

(розрахунків) за статтями витрат вартості послуги з утримання будинку та прибудинкової території; на пункт 6 - не вказано механізм нарахування плати за послуги з централізованого тепло-, водопостачання та водовідведення, гарячого водопостачання, утримання будинку та прибудинкової території мешканцям даного будинку, зокрема, гр. ОСОБА_3В; на пункт 9 - не вказано, яким нормативно - правовим документом керується ТзОВ «ОСОБА_4П.» при встановленні умови стосовно оплати, а саме: «оплатити в касу ТзОВ «ОСОБА_4П.»; на пункт 14 - не подано копії технічних умов на приєднання будинку № 7/А по вул. Залізничній у м. Львові до електромереж, отриманих у ПАТ «Львівобленерго»; до газових мереж - ПАТ «Львівгаз»; до мереж центрального опалення - ЛМКП «Львівтеплоенерго» або ЛКП «Залізничнетеплоенерго»; до водопровідно-каналізаційних мереж - ЛМКП «Львівводоканал»; на пункт 15 - не подано копії всіх актів на введення в експлуатацію інженерних мереж будинку № 7/А по вул. Залізничній у м. Львові, а саме: електропостачання, теплопостачання, водопостачання та водовідведення, газопостачання; на пункт 16 - не повідомлено відділення, чи у будинку № 7/А по вул. Залізничній у м. Львові проведено розпуск електричної енергії. У випадку відсутності, надати обгрунтування та відповідне пояснення.

Подання ТзОВ «Інвестиції УП» запитуваної інформації в неповному обсязі у встановлений в.о. голови відділення строк перешкоджало обєктивному розгляду заяви мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1/А у м.Львові ОСОБА_3

Відділення листом від 18.11.2015 р. №13/03-1987 надіслало ТзОВ «Інвестиції УП» копію розпорядження адміністративної колегії від 17.11.2015 р. № 91рп/к про початок розгляду справи №1-14-89/2015, яке отримане товариством 26.11.2015 р.

Товариство листом від 07.12.2015 р. №12/07-15 подано до відділення інформацію та матеріали, які були запитувані у пунктах 5, 6, 9, 14, 15 та 16 вимоги відділення від 21.10.2015 р. №13/06-616 про подання інформації.

22.04.2016 р. відділенням на адресу товариства надіслано подання №43/1пв про попередні висновки у справі від 20.04.2016 року, яке отримане останнім 26.04.2016 р.; відповіді на подання, як стверджує відповідач, відділення не отримувало.

Враховуючи наведене, 20.05.2016р. адміністративною колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на підставі подання №43/1пв про попередні висновки у справі від 20.04.2016 року було прийнято рішення № 13 р/к у справі №1-14-89/2015, яким визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиції УП" (ідентифікаційний код - 30477944) подавши інформацію в неповному обсязі на вимогу в.о. голови Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 21.10.2015 № 13/03-616, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

За наведене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, відповідно до статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", на Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиції УП" (ідентифікаційний код - 30477944) накладено штраф у розмірі 34 000,00 грн. та зобовязано надати до відділення копію документа, яким встановлено тарифи на теплову енергію (централізоване опалення, централізоване постачання гарячої води) для житлового будинку по вул.Залізнична №7А у м.Львові.

Позивач, в свою чергу вважає, що винесення оскаржуваного рішення Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України є незаконним з огляду на те, що жоден нормативно-правовий акт не передбачає, що «інформація, подана до відділення повинна відповідати конкретним пунктам», а інформація подана товариством була викладена хоч і не в тій послідовності, в якій вимагало відділення, однак містила повну інформацію, запитувану відповідачем у вимозі, а саме: стосовно п.5 та п.6 вимоги було повідомлено, що до моменту укладення споживачами договорів з відповідними виконавцями наданих послуг позивач змушений оплачувати такі послуги самостійно з наступним відшкодуванням споживачами понесених витрат позивача. Таке відшкодування витрат здійснюється власниками квартир на підставі укладених між ними та позивачем договорів. Вартість послуг визначається згідно з показами лічильників відповідно до загальновстановлених тарифів. При цьому було надано копії договорів, укладених позивачем зі споживачем ОСОБА_3, з ВАТ «Львівобленерго» та ЛМКП «Львівводоканал», а також копію наказу Департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛМР №336 від 29.06.2011 р. «Про погодження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для ТзОВ «Іневестиції УП» з додатком; стосовно п.9 вимоги було надано копію договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території від 01.11.2008 р., укладеного між позивачем та ОСОБА_3, п.2.1. якого передбачено, що «платежі вносяться… готівкою у касу виконавця або в безготівковій формі на р/р банківської установи виконавця»; стосовно п.14 вимоги надано копію акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, а відповідно до положень Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» технічні умови є чинними до завершення будівництва обєкта; стосовно п.15 вимоги надано копію державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, в п.9 якого зазначено, що «мережі голодного та гарячого водопостачання, каналізації, теплопостачання, газопостачання, енергопостачання та звязку забезпечують нормальну експлуатацію обєкта та прийняті міськими експлуатаційними організаціями»; стосовно п.16 вимоги відповідно до положень чинного законодавства розпуск електричної енергії в будинку здійснює тільки ПАТ «Львівобленерго»; стосовно неподання копії документа, яким встановлено тарифи на теплову енергію (централізоване опалення та постачання гарячої води) для мешканців будинку відповідно до Закону України «Про теплопостачання» функціонує внутрішньо будинкова система опалення, обслуговування якої здійснює позивач, про що було повідомлено відповідача.

Крім того, на думку позивача, при визначенні розміру штрафу відповідачем не враховано п.12.4.2 та п.17 рекомендаційних розяснень Антимонопольного комітету України №6-рр від 16.02.2016 р.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що склад правопорушення в данному випадку відсутній та у встановлений законом порядку не доведений, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи із наступних мотивів:

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Статтею 3 зазначеного Закону встановлено, що основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності субєктів господарювання перед законом і пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Частиною 2 ст.12 цього Закону передбачено, що повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольноо комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених Законом.

У відповідності до вимог ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність (ч.2 ст.22 Закону).

За приписами ст.221 Закону суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Комітетом завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції (аналогічна правова позиція викладена у постанові ВСУ від 14.08.2012 року у справі №08/03/26/64/2011).

Вимога від 21.10.2015 р. за №13/03-616 про надання інформації була направлена позивачу рекомендованим поштовим відправленням та отримана позивачем 26.10.2015 року.

Листом від 06.11.2015 р. №11/6-2015 запитувана інформація у вимозі від 21.10.2015 року була надана позивачем за виключенням відповідей на пункти 5, 6, 9, 14, 15 та 16 вимоги.

Листом від 07.12.2015 р. №12/07-15 позивачем подано до відділення інформацію та матеріали, які були запитувані у пунктах 5, 6, 9, 14, 15 та 16 вимоги відділення від 21.10.2015 р. №13/06-616 про подання інформації.

Вказане свідчить про ненадання позивачем витребуваної відділенням інформації в повному обсязі та в установлені вимогою строки, клопотань про продовження строку надання запитуваної у вимозі від 21.10.2015 року інформації до відповідача не надходило.

Відповідно до вимог ст.48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу.

20.05.2016 р. адміністративною колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на підставі подання №43/1пв про попередні висновки у справі від 20.04.2016 року було прийнято рішення № 13 р/к у справі №1-14-89/2015, яким визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиції УП" (ідентифікаційний код - 30477944) подавши інформацію в неповному обсязі на вимогу в.о. голови Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 21.10.2015 № 13/03-616, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

Разом з тим, в силу ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Керуючись вищезазначеним правом, позивач, в межах встановленого строку, звернувся до суду з позовом про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 13 р/к від 20.05.2016 року у справі № 1-14-89/2015 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 15 Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства, у перевірці правильності застосування органами Антимонопольного комітету України пунктів 13 та 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" судам необхідно враховувати, що зазначені органи не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Обов'язок з надання інформації передбачено статтею 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", а обсяг запитуваної інформації повинен відповідати змістовному колу цих завдань.

Судам у розгляді справ про неподання інформації чи подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню слід з'ясовувати, чи було повідомлено суб'єкта господарювання про необхідність надання ним відомостей та у який саме спосіб, а також причини, з яких відомості не було надано або надано невчасно.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини 1 статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Аналогічні за змістом приписи містить й підпункт 5 пункту 8 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням названого Комітету від 23.02.2001 N 32-р.

Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що хоча вони й не містять вичерпного переліку підстав вимагати надання певної інформації, але направлення органом Антимонопольного комітету України відповідного запиту буде правомірним лише у випадку, прямо передбаченому законом.

В абз. 5 п.13.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" розяснено, що наявність таких підстав входить до предмета доказування у справах зі спорів, пов'язаних з визнанням недійсними рішень органів названого Комітету. Відтак господарські суди у розгляді відповідних справ мають з'ясовувати, зокрема, чи відбувся збір інформації органом Антимонопольного комітету України в межах розгляду заяви або справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, чи мало місце проведення таким органом необхідної перевірки.

Як вже було зазначено, в.о. голови Львівського територіального відділення Антимонопольного комітету України надіслав на адресу відповідача вимогу від 21.10.2015 року щодо надання інформації, у зв'язку з розглядом заяви гр.ОСОБА_3 щодо правомірності нарахування ТзОВ «Інвестиції УП» плати за житлово-комунальні послуги, зокрема послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, теплопостачання та гарячого водопостачання. Дана вимога містила інформацію про обовязкові реквізити оформлення відповіді на вимогу, зокрема, відповідати конкретним пунктам.

Також, у вимозі повідомлялось, що неподання інформації у встановлені годовою відділення строки, подання інформації в неповному обсязі або подання недостовірної інформації визначається порушенням законодавства про захист економічної конкуренції і тягне за собою встановлену законом відповідальність, передбачену статтями 50 та 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Суд наголошує, що в даному випадку збір інформації органом Антимонопольного комітету України відбувався в межах розгляду заяви, отже, відповідач в даному випадку діяв в межах своїх повноважень.

Виходячи із положень наведених норм чинного законодавства, а також встановлених судом фактичних обставин справи, відповідач у межах наданих йому повноважень мав право витребувати у позивача відповідну інформацію, а позивач в свою чергу був зобов'язаний надати таку інформацію у встановлений строк.

Проте, позивач витребувану інформацію в передбачений вимогою строк не надав, чим порушив вимогу в.о. голови Львівського територіального відділення Антимонопольного комітету України.

В п. 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" закріплено, що порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, є подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Відповідно до абзацу четвертого частини 2 статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за порушення, передбачене пунктом 14 статті 50 цього Закону може бути накладений штраф у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Відповідач вказав, що при визначенні розміру штрафних санкцій за порушення конкурентного законодавства ним використані отримані від Державної фіскальної служби декларація з податку на прибуток підприємства позивача, в якій зазначено, що дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку (код рядка 01) ТзОВ «Інвестиції УП» за 2015 рік склав 11 485 000,00 грн.

При визначенні розміру штрафу враховано, що ТзОВ «Інвестиції УП»: - порушення законодавства про захист економічної конкуренції не визнано, перешкоди у розслідуванні справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції не створювалися, порушення законодавства про захист економічної конкуренції вчинено вперше.

Призначаючи штраф у розмірі 34 000,00 грн., територіальне відділення діяло відповідно до норм законодавства про захист економічної конкуренції, не перевищуючи встановлену межу для визначення їх розміру.

Крім того, законодавство про захист економічної конкуренції не зобов'язує орган Антимонопольного комітету України обґрунтовувати розмір штрафу, що застосовується, з огляду на його відповідність «протиправності порушення» та «додержання розумного балансу інтересів» (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 15.11.2011р. у справі №5002-7/5960-2010).

Посилання позивача на те, що при визначенні розміру штрафу потрібно виходити з рекомендаційних роз'яснень Антимонопольного комітету України №6-рр від 16.02.2016 р. «Щодо застосування положень частин 2, 5, 6 cт. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», частин 1 і 2 cт. 21 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», а саме п. 12.4.2., яким визначено, що базовий розмір штрафу за порушення п.14 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» для територіальних відділень складає 54000,00 грн., а відповідно до п.17 розяснень зазначено, що базовий розмір штрафу зменшується до 50% сукупно у випадку надання доказів існування таких помякшуючих обставин: припинення відповідачем дій (бездіяльності), що містять ознаки порушення до прийняття відповідного рішення, попереднього рішення органу комітету; відшкодування шкоди, завданої порушенням чи усунення наслідків порушення в інший спосіб до прийняття відповідного рішення органу комітету; усунення умов, що сприяли вчиненню порушення до прийняття відповідного рішення; співпраця під час розгляду справи з органами комітету, що сприяло зясуванню обставин справи, зокрема виявленню фактів, відомостей, про які органи комітету не запитували або виявленню інших порушень законодавства про захист економічної конкуренції, у тому чслі вчинених іншими особами, тощо». Вказані посилання, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не стосуються предмета порушень.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» рекомендаційні розяснення є обов'язковими для працівників Антимонопольного комітет України та його територіальних відділень.

Доводи позивача щодо порушення позивачем принципу недискримінаційності при визначенні розміру штрафу суд вважає необґрунтованими. Недискримінаційність означає неприпустимість застосування до суб'єктів господарювання різних підходів в аналогічних випадках.

Станом на дату прийняття спірного рішення діяли Рекомендаційні роз'яснення щодо застосування положень частин другої, п'ятої та шостої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", частин першої та другої статті 21 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" від 16 лютого 2016 року N 6-рр., яким і керувався, зокрема, відповідач при визначенні розміру штрафу. Відповідно до податкової декларації з податку на прибуток підприємств, затвердженої наказом міністерства фінансів України 20.10.2015 №897 дохід від будь-якої діяльності товариства становить 11485000,00 грн. Оскільки дохід (виручка) від реалізації продукції товариства за 2015 рік становить 11 485 000,00 грн., а накладений штраф складає 34000,00грн. та не перевищує одного відсотка доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2015 рік, суд не вбачає порушень з боку відповідача при визначенні розміру штрафу та, відповідно, застосування іншого підходу при визначенні його розміру.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідача, яким визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиції УП" вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та накладено на позивача штраф у розмірі 34000,00грн., що складає до 0,28% доходу (виручки) позивача за 2015 рік і не перевищує 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, прийнято відповідно до вимог чинного законодавства та в межах компетенції позивача. А відтак підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене, посилання позивача на інші обставини щодо незаконності рішення відповідача у справі № 1-14-89/2015 як от відсутність посилання на законодавство, яке б містило чітку вказівку, що передбачає право відповідача вимагати надання інформації в саме такий спосіб: «інформація повинна відповідати конкретним пунктам вимоги» також не беруться судом до уваги.

Обов'язок з надання інформації, передбачено статтею 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", а обсяг запитуваної інформації повинен відповідати змістовному колу цих завдань.

Суд наголошує, що подання позивачем інформації в неповному обсязі на вимогу в.о. голови Львівського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 21.10.2015 р. є конкретним актом невиконання конкретної заснованої на законі вимоги державного органу, що тягне за собою встановлену чинним законодавством відповідальність.

У зв'язку з тим, що невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, відповідно до частини другої статті 22 вищезазначеного Закону, тягне за собою передбачену законом відповідальність, а позивач зазначені вимоги не виконав належним чином, останнього правомірно, згідно з положеннями Закону України "Про захист економічної конкуренції", було притягнуто до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

За таких підстав, вимоги позивача є позбавленими фактичного та правового обґрунтування, такими, що не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв'язку з ненаданням доказів в підтвердження обставин, викладених у позові, що порушує умови ст. 33 ГПК України, згідно якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень. При цьому кожна суттєва для справи обставина повинна підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст.32 ГПК України).

При цьому за умовами ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам, у відповідності до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку , що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

В звязку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до чинного господарського процесуального законодавства, сплачені судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні 10.10.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складений та підписаний 13.10.2016 р.

Суддя Блавацька-Калінська О. М.