ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2016 р. Справа № 926/1433/15

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Бойко С. М.,

суддів: Хабіб М.І.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Михайлишин С.В.,

за участю представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_2 представник (довіреність б/н від 10.07.2016 р.);

від третьої особи: не зявився;

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю АТЗТ Мирне, б/н від 08.08.2016

на рішення господарського суду Чернівецької області від 28.07.2016, головуючий суддя - Гончарук О.В., судді Желік Б.Є., Ковальчук Т.І.,

у справі № 914/1433/15

за позовом публічного акціонерного товариства Брокбізнесбанк, м. Київ

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю АТЗТ Мирне, с. Оршівці, Кіцманського району, Чернівецької області

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Подільський господар, с.Мокіївці, Шепетівського району Хмельницької області

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Чернівецької області від 28.07.2016 у справі №914/1433/15 позов публічного акціонерного товариства Брокбізнесбанк до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю АТЗТ Мирне за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Подільський господар про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.

Звернено стягнення на нерухоме майно (предмет іпотеки), що належить товариству з обмеженою відповідальністю АТЗТ Мирне (код за ) на праві власності, а саме: будівлі та споруди тваринницького комплексу та автогаражів загальною площею 18764,40 м2, розташовані за адресою: Чернівецька обл., Кіцманський район, с. Оршівці, вул. Незалежності, 177 (сто сімдесят сім), реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майне 5, та складаються з об'єктів:

№ з/пЛітера, номер за планом земельної ділянкиНазва будівель та спорудЗагальна площа (кв.м)
1А Адміністративний будинок385,20
2Б Будівля їдальні з магазином340,20
3В Будівля електромайстерні77,50
4Г Будівля пункту техогляду з навісом47,70
5Д Будівля гаражів650,50
6З Бензосховище44,80
7Ж Заправка з навісом9,70
8І Будівля пожежної34,10
9К Прохідна14,40
10Л Кузня97,00
11Н Пилорама140,00
12О Склад49,50
13П Корівник з молочним блоком1058,60
14Р Корівник з прибудовою877,40
15С Корівник з молочним блоком951,10
16Т Корівник1576,20
17У Адміністративний будинок162,80
18Ф Млин125,40
19Х Склад1295,90
20Ц Навіс
21Ш Кормоцех719,70
22Щ Будівля забійного пункту37,80
23Ю Склад436,40
24Я Конюшня329,50
25А-А Телятник536,00
26Б-Б
27В-В, Г-Г, Е-Е Навіси
28Д-Д Телятник503,40
29Є-Є Телятник761,10
30Ж-Ж Корівник з прибудовою821,20
31З-З Корівник 710
32І-І Навіс
33К-К Корівник757,60
34Л-Л Кузня132,20
35М-М Навіс
36Н-Н Склад з навісом121,30
37О-О Корівник749,60
38П-П Корівник771,50
39Р-Р Телятник459,20
40С-С, Т-Т, У-У, Ф-Ф Навіси
41Х-Х Телятник655,20
42Ц-Ц Навіс
43Ш-Ш Склад266,70
44Щ-Щ Склад з навісом426,60
45 ІВодокачка
46 ІІПожежний резервуар
47 ІІІ-VІІСилосні ями
48 1-3Огорожа
- шляхом реалізації (продажу) цього нерухомого майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії розгляду даної справи в суді в розмірі 24854390 грн., в рахунок погашення заборгованості перед публічним акціонерним товариством Брокбізнесбанк (код за ) в загальній сумі 10 846 526 грн., що складається з основного боргу (кредиту) - 5 992 739,78 грн.; боргу зі сплати процентів - 734 890,49 грн.; пені - 1 610 433,93 грн.; 3,0% річних - 89 309,76 грн.; інфляційних втрат -2 419 152,04 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що внаслідок неналежного виконання кредитного договору від 30.01.14, укладеного між сторонами та у відповідності до пп.2.1.2 п.2.1 іпотечного договору забезпеченими іпотекою є зобов'язання щодо сплати 5 992 739,78 грн. заборгованості з основного боргу, 734 890,49 грн. заборгованості по процентах, 1 610 433,93 грн. заборгованості по пені, 89 309,76 грн. 3% річних, 2 419 152,04 грн. інфляційних.

В частині відмови в задоволенні позову рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що інші штрафні санкції (штрафи на підставі п. 6.3 «б» Кредитного договору та п. 9.2. іпотечного договору), не є забезпеченими за укладеним іпотечним договором, оскільки згідно з п. 2.2 цього договору іпотекодавець на підставі іпотечного договору забезпечує як виконання основного зобов'язання за кредитним договором, так і вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання та збереження предмета іпотеки, витрат страхування предмета іпотеки, збитків, завданих порушенням цього договору.

В апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю АТЗТ Мирне просить скасувати рішення господарського суду Чернівецької області від 28.07.2016 у справі №914/1433/15 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ст. 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодержателем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Також, вказує на те, що зазначене положення закону є оціночним й при цьому повинна бути врахована співмірність заборгованості з вартістю іпотечного майна. Також, апелянт зазначає, що з відкликанням банківської ліцензії відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 10.06.2014 №339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», банк не має права здійснювати банківську діяльність та втрачає право на нарахування процентів за кредитним договором.

В судове засідання 28.09.2016 зявився представник відповідача. Представники позивача та третьої особи в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були належним чином повідомлені, а тому їх неявку суд розцінює як без поважних причин, відсутні процесуальні перешкоди в розгляді справи, вважає за можливе розглянути спір за наявних у справі доказів.

Розглянувши наявні в справі матеріали, давши оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення відповідача в судовому засіданні, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення рішення господарського суду Чернівецької області від 28.07.2016 у справі №914/1433/15 без змін, апеляційної скарги без задоволення, з наступних підстав.

Судами встановлено, що 30 січня 2014 року між публічним акціонерним товариством Брокбізнесбанк та товариством з обмеженою відповідальністю Подільський господар укладено кредитний договір №01/04-2014 (Кредитний договір).

Згідно пунктів 1.1, 1.2 зазначеного договору позивач зобовязався в межах ліміту, на засадах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання надати кредит третій особі у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості в розмірі 187 500 000,00 грн., який змінюється і встановлюється для кожного періоду дії кредитного договору окремо та визначається відповідно до встановленого кредитним договором графіку, а третя особа, у свою чергу, зобовязувалась повернути позивачу кредит у повному обсязі в порядку та на умовах, відповідно до встановленого графіку та в строк визначений договором.

На підставі додаткової угоди №2 від 11.02.2014 змінено вид кредитної лінії з невідновлювальної на відновлювальну.

Пунктом 2.1 Кредитного договору визначено, що видача кредиту (траншу) здійснюється у безготівковій формі на підставі відповідної письмової заяви позичальника, після надходження якої сторони укладають додаткову угоду про надання кредиту (траншу) в межах ліміту кредитної лінії на дату укладення такої додаткової угоди.

Згідно з пунктом 1.3 Кредитного договору строк користування (термін повернення) залишку заборгованості за кредитом встановлено до 29 грудня 2023 року включно.

Відповідно до пункту 1.4 Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 12,0% річних.

Пунктом 2.9 Кредитного договору встановлено, що проценти позичальник сплачує щомісячно до 7-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення (у тому числі дострокового) заборгованості за кредитом в повному обсязі.

У відповідності до пункту 4.2.1 Кредитного договору позичальник зобов'язується здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати проценти, виконувати інші грошові зобов'язання за Кредитним договором, а також виконувати всі інші свої зобов'язання у повному обсязі та у строки, передбачені Кредитним договором.

Згідно з пунктом 5.1 Кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту (в повному обсязі або у визначеній банком частині) та іншої заборгованості за кредитним договором у випадку прострочення сплати чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом.

Для реалізації цього права банк надсилає письмове повідомлення позичальнику із відповідною вимогою. Після спливу 30-ти календарних днів та за умови, що порушення не усунуте, на 31-й календарний день після направлення позичальнику такої вимоги строк (термін) повернення кредиту вважається таким, що настав, і позичальник зобов'язаний сплатити наявну заборгованість за кредитом в повному обсязі.

26 грудня 2014 року на адресу третьої особи було надіслано поштою (з рекомендованим повідомленням про вручення) вимогу про погашення простроченої заборгованості (вих. №969/056-хм), яку одержано третьою особою 30.12.2014, однак залишено ним без задоволення.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина перша статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання.

Крім того, пунктом 6.1 Кредитного договору встановлено, що за порушення позичальником строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом, та/або комісій, інших грошових зобов'язань, банк має право нараховувати позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який здійснюється нарахування пені, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором, надавши третій особі, згідно меморіального ордеру №1 від 31.01.2014 та меморіального ордеру №30 від 11.02.2014 кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості в розмірі 187 500 000,00 грн.

Третя особа, свій обов'язок зі сплати коштів за кредитним договором належним чином не виконала, а тому з урахуванням вимог вищезазначеного законодавства та умов Кредитного договору, у третьої особи заборгованість з основного боргу (кредиту) складе - 5 992 739,78 грн.; борг зі сплати процентів - 734 890,49 грн.; пеня - 1 610 433,93 грн.; 3,0% річних - 89 309,76 грн.; інфляційних втрат - 2419 152,04 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з Кредитного договору, між позивачем, як іпотекодержателем та відповідачем, як іпотекодавцем, укладено іпотечний договір від 30.01.2014 (Іпотечний договір), предметом якого є нерухоме майно, а саме будівлі і споруди тваринницького комплексу та автогаражів, загальною площею 18764,40 кв.м., що розташовані за адресою: Чернівецька обл., Кіцманський район, с. Оршівці, вул. Незалежності, 177, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майне 5, та складаються з об'єктів:

№ з/пЛітера, номер за планом земельної ділянкиНазва будівель та спорудЗагальна площа (кв.м)
1А Адміністративний будинок385,20
2Б Будівля їдальні з магазином340,20
3В Будівля електромайстерні77,50
4Г Будівля пункту техогляду з навісом47,70
5Д Будівля гаражів650,50
6З Бензосховище44,80
7Ж Заправка з навісом9,70
8І Будівля пожежної34,10
9К Прохідна14,40
10Л Кузня97,00
11Н Пилорама140,00
12О Склад49,50
13П Корівник з молочним блоком1058,60
14Р Корівник з прибудовою877,40
15С Корівник з молочним блоком951,10
16Т Корівник1576,20
17У Адміністративний будинок162,80
18Ф Млин125,40
19Х Склад1295,90
20Ц Навіс
21Ш Кормоцех719,70
22Щ Будівля забійного пункту37,80
23Ю Склад436,40
24Я Конюшня329,50
25А-А Телятник536,00
26Б-Б
27В-В, Г-Г, Е-Е Навіси
28Д-Д Телятник503,40
29Є-Є Телятник761,10
30Ж-Ж Корівник з прибудовою821,20
31З-З Корівник 710
32І-І Навіс
33К-К Корівник757,60
34Л-Л Кузня132,20
35М-М Навіс
36Н-Н Склад з навісом121,30
37О-О Корівник749,60
38П-П Корівник771,50
39Р-Р Телятник459,20
40С-С, Т-Т, У-У, Ф-Ф Навіси
41Х-Х Телятник655,20
42Ц-Ц Навіс
43Ш-Ш Склад266,70
44Щ-Щ Склад з навісом426,60
45 ІВодокачка
46 ІІПожежний резервуар
47 ІІІ-VІІСилосні ями
48 1-3Огорожа

Пунктом 5.2 іпотечного договору встановлено, що іпотекодавець зобов'язаний протягом 10-ти робочих днів з дати укладення цього договору застрахувати предмет іпотеки на його вартість, зазначену в іпотечному договорі, на весь строк дії цього договору, та надати іпотекодержателю копію договору страхування (страхового полісу) і документи, що свідчать про сплату страхового платежу (страхової премії, внеску). При цьому, якщо строк дії кожного договору страхування предмета іпотеки закінчиться раніше строку дії іпотечного договору, іпотекодавець зобов'язаний не пізніше дати закінчення такого договору страхування здійснювати подальше страхування предмета іпотеки на користь іпотекодержателя із наданням останньому відповідних підтверджуючих документів.

У випадку недотримання іпотекодавцем умов, передбачених п.п.5.1, 5.2, 5.4 іпотечного договору, іпотекодержатель має право вимагати сплати штрафу в розмірі, встановленому іпотечним договором (пп.5.5.2). Зокрема, пунктом 9.2 іпотечного договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань, передбачених п.п.5.1, 5.2, 5.4, 5.6 іпотечного договору, іпотекодержатель має право вимагати від іпотекодавця сплати штрафу у розмірі 1,0% від вартості предмета іпотеки, що визначена в іпотечному договорі, але не менше 1000,00 грн. за кожний факт порушення.

Відповідно до пп. 4.2.5 (а, в) Кредитного договору, позичальник зобов'язаний надавати банку: щоквартально до 25-го числа місяця, наступного за звітним кварталом, фінансову інформацію, пов'язану з діяльністю позичальника у звітному кварталі (в тому числі баланс-форма №1 та звіт про фінансові результати - форма №2); щоквартально до 7-го числа місяця, наступного за звітним кварталом, довідки (або завірені банком виписки) з інших банків, в яких у позичальника відкриті поточні рахунки та/або існує кредитна заборгованість, про фактичні обороти і стан заборгованості (по сумі кредиту, процентам та штрафним санкціям) за попередній квартал.

Згідно з п.п.6.3 (б) Кредитного договору, банк має право нараховувати позичальнику, а позичальник у разі нарахування банком, зобов'язаний сплатити штраф за порушення пп.4.2.5 в сумі 1000 грн. за кожний випадок такого порушення.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про іпотеку іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що зобов'язання відповідача за кредитним договором забезпечено шляхом передачі відповідачем в іпотеку позивачу об'єктів нерухомого майна згідно з нотаріально посвідченим іпотечним договором від 30.01.14.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України Про іпотеку за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно з ч.3 ст.7 Закону України Про іпотеку якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.

Відповідно до пп.2.1.2 п.2.1 іпотечного договору іпотекою забезпечується виконання основного зобов'язання, в тому числі зобов'язання щодо: повернення позичальником кредиту; сплати процентів за користування кредитними коштами; сплати комісій, інших платежів у розмірі, на умовах та в порядку, зазначених в Кредитному договорі; сплати позичальником на користь іпотекодержателя неустойки (штрафу, пені) у випадку неналежного виконання зобов'язань за Кредитним договором, а також відшкодування позичальником іпотекодержателю збитків, завданих порушенням основного зобов'язання, в повному обсязі.

Отже, враховуючи вищенаведене та проаналізувавши правову природу сум предявлених позивачем до звернення стягнення на предмет іпотеки, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зобов'язання щодо сплати 5 992 739,78 грн. заборгованості з основного боргу, 734 890,49 грн. заборгованості по процентах, 1 610 433,93 грн. заборгованості по пені, 89 309,76 грн. 3% річних, 2 419 152,04 грн. інфляційних внаслідок неналежного виконання кредитного договору від 30.01.14 за своєю правовою природою виникли з основного зобовязання та у відповідності до пп.2.1.2 п.2.1 іпотечного договору забезпечені останнім й спрямовані на виконання основного зобовязання.

В свою чергу обґрунтованими є висновки суду першої інстанції й про те, що інші штрафні санкції (штрафи на підставі п. 6.3 б Кредитного договору та п. 9.2. Іпотечного договору), не є забезпеченими за укладеним іпотечним договором, оскільки згідно з п. 2.2 цього договору іпотекодавець на підставі іпотечного договору забезпечує як виконання основного зобов'язання за кредитним договором, так і вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання та збереження предмета іпотеки, витрат страхування предмета іпотеки, збитків, завданих порушенням цього договору.

Таким чином, штрафні санкції за порушення умов договору іпотеки за невиконання вимог щодо страхування предмету іпотеки за своєю правовою природою не забезпечуються іпотекою, оскільки виникають з порушення пунктів договору іпотеки, а відтак не забезпечуються згідно з п. 2.2 договору іпотеки і не містять відповідного правового забезпечення у Законі України Про іпотеку.

З вищенаведених підстав, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про безпідставність позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки сум штрафу у розмірах 8 000 грн. (п.6.3 б Кредитного договору) та 549 630 грн. (п.9.2 Іпотечного договору), а відтак про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з п.8.1 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання (кредитного договору) в цілому або частині та/або невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, в цілому або в тій чи іншій їх частині.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч.3 ст.33 Закону України Про іпотеку).

Відповідно до ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у будь-який спосіб, не заборонений чинним законодавством України, та в порядку, визначеному чинним законодавством України. Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки (п.8.2 Іпотечного договору).

Згідно з ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно з ст. 38 вищезгаданого Закону ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Щодо визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки, то судом першої інстанції правильно прийнято до уваги висновок судової експертизи, проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз за №4988 від 06.06.2016, згідно з яким ринкова вартість нерухомого майна, зазначеного в іпотечному договорі від 30.01.2016, на дату проведення експертизи, становить 24 854 390 грн.

Встановлення початкової ціни предмета іпотеки означає встановлення її в рішенні суду в грошовому вираженні, та визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст.38 Закону "Про іпотеку" (відповідна правова позиція відображена у постанові Верховного суду України від 10.06.2015 у справі № 6-449цс15).

Про необхідність зазначення у рішенні суду початкової ціни реалізації предмета іпотеки зазначено також і у п. 4.4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів".

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про іпотеку", реалізація предмета іпотеки, на який звертається звернення стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Згідно зі ст. 43 Закону України "Про іпотеку", початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою, ніж 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Доводи апелянта про необхідність врахування співмірності заборгованості з вартістю іпотечного майна є безпідставними з огляду на наступне.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №45 від 11.06.2014 «Про початок ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію» (а.с.241) вирішено розпочати ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонду) коштів за вкладами з 11 червня 2014 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №103 від 21.05.2015 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» (а.с.242) вирішено продовжити строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» строком на один рік до 10.06.2016 включно.

Таким чином, враховуючи ліквідаційну процедуру станом на момент звернення з даним позовом діяльність ПАТ «Брокбізнесбанк» була обмежена та спрямована на формування ліквідаційної маси банку.

Зокрема, у відповідності до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, повязаних з утриманням, збереженням та продажем (здійсненням правочинів за участі банку) предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Тому, враховуючи вищенаведене, звернення стягнення на предмет іпотеки було необхідною, на момент звернення з позовом, дією для залучення коштів у неплатоспроможний банк з метою захисту прав і законних інтересів вкладників ПАТ «Брокбізнесбанк» та забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку та його ліквідації у відповідності до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що в постанові від 04.11.2015 р. у справі №6-340цс15 Верховний Суд України зробив правовий висновок, «що відповідно до частини 3 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем , якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Законодавством не передбачено такої підстави для відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки як не співмірність заборгованості за основним зобовязанням з вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання. Зазначене може бути враховане лише в разі, якщо порушенням основного зобовязання іпотекодержателю не завдано збитків».

З вищенаведених підстав доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, Львівський апеляційний господарський суд, прийшов до висновку про залишення рішення господарського суду Чернівецької області від 28.07.2016 у справі №914/1433/15 без змін, апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю АТЗТ Мирне без задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України, стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Отже, враховуючи залишення залишення рішення господарського суду Чернівецької області від 28.07.2016 у справі №914/1433/15 без змін, апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю АТЗТ Мирне без задоволення, сплата судового збору покладається на апелянта (відповідача).

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

рішення господарського суду Чернівецької області від 28.07.2016 у справі №914/1433/15 залишити без змін.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю АТЗТ Мирне залишити без задоволення.

Місцевому господарському суду видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя: Бойко С.М.

Судді: Хабіб М.І.

ОСОБА_1

Повний текст рішення виготовлено 03.10.2016