ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

17 жовтня 2016 року Справа № 909/642/15

Вищий господарський суд України у складі: суддя Палій В.В. - головуючий (доповідач), судді Львов Б.Ю. і Селіваненко В.П.,

розглянувши матеріали касаційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Івано-Франківськ,

на рішення господарського суду Чернівецької області від 10.03.2016

та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.08.2016

зі справи № 909/642/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.), м. Івано-Франківськ,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2.), м. Івано-Франківськ,

про стягнення 147 180,60 грн. заборгованості та 619 328,90 грн. штрафних санкцій за ліцензійним договором від 03.03.2013 № 5,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_3 звернувся до господарського суду Чернівецької області з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення з відповідача 147 180,60 грн. заборгованості та 619 328,90 грн. штрафних санкцій за ліцензійним договором від 03.03.2013 № 5.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 10.03.2016 зі справи № 909/642/15, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.08.2016, позовні вимоги задоволено частково, а саме стягнуто з відповідача на користь позивача 147 180,60 грн. заборгованості та 420 516,00 грн. штрафу. В іншій частині позову - відмовлено.

22.08.2016 (згідно з поштовим штемпелем на конверті) ФОП ОСОБА_2 звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою від 21.08.2016 б/н, у якій просить скасувати судові акти попередніх інстанцій зі справи № 909/642/15 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на те, що до скарги на порушення вимог частини четвертої статті 111 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не додано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Так, у зв'язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України від 22.05.2015 N 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", який набрав чинності 01.09.2015, внесено суттєві зміни до Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674), які полягають, зокрема у такому:

- у частині другій статті 4 Закону:

пункт 2, що регулює ставки судового збору за подання до господарського суду позовних заяв, інших заяв, скарг, видачу документів, викладено у новій редакції, якою визначено найменування документа та дії, за яку справляється судовий збір, і платника судового збору;

у підпунктах 4, 5, 6 пункту 2 змінено порядок обчислення ставок судового збору за подання апеляційних, касаційних скарг на рішення господарського суду та у справах про банкрутство, заяв про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами та заяв про перегляд судових рішень Верховним Судом України. Такі ставки визначаються на підставі ставок, що підлягали сплаті при поданні позовних заяв, інших заяв і скарг.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону № 3674 у редакції, що діє з 01.09.2015, ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

До касаційної скарги ФОП ОСОБА_2 від 21.08.2016 б/н додано квитанцію від 22.08.2016 № 0.0.605197929.1 про сплату судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 13 797,18 грн.

Проте, з позовом до суду ФОП ОСОБА_3 звернувся у червні 2015 року.

Водночас, ставка судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду визначається в розмірі 120 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону № 3674 в редакції, що діяла до 01.09.2015, ставкою судового збору за подання позовної заяви майнового характеру було 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Оскаржуючи в касаційному порядку рішення судів попередніх інстанцій у справі за позовом, що містить вимогу майнового характеру, ФОП ОСОБА_2 мала сплатити судовий збір з касаційної скарги у розмірі 120 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а саме 18 396,23 грн. ((766 509,50 грн. х 2%) х 120% = 18 396,23 грн.), чого нею зроблено не було.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 4 частини першої статті 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу на рішення господарського суду Чернівецької області від 10.03.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.08.2016 у справі № 909/642/15 повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2.

Суддя В. Палій

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко