ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016р. Справа № 914/1916/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії Львівська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Львів

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шольц Утилізатор АГ, м.Львів

про стягнення 13 079,97 грн.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 представник (довіреність №3643 від 18.05.2016р.);

від відповідача не зявився.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Публічним акціонерним товариством Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шольц Утилізатор АГ про стягнення 13 079,97 грн., з яких 9 423,04 грн. заборгованість згідно з договором, 2 160,40 грн. збір за зберігання вантажу та 1 496,53 грн. пеня.

Ухвалою суду від 25.07.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 30.08.2016р. Ухвалою суду від 30.08.2016р. розгляд справи відкладено на 13.09.2016р. Ухвалою суду від 13.09.2016р. продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 27.09.2016р.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Станом на 27.09.2016р. від відповідача відзив, заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст. 75 ГПК України при відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника позивача, суд,-

встановив:

03.07.2014р. між Державним територіально-галузевим обєднанням «Львівська залізниця» (надалі залізниця), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шольц Утилізатор АГ (надалі підприємство) укладено договір №Л/ДН-1/14/2/ДНМ/скл. на складування вантажу-брухт чорних металів та розташування техніки в смузі відведення залізниці, відповідно до умов якого та відповідно до вимог ст.ст.9, 12, Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 06.04.1998 №457, залізниця, згідно із схемою розміщення майданчику для складування вантажу у смузі відведення залізниці додаток 2, надає підприємству на станції Мостиська-2 для тимчасового складування вантажу брухт чорних металів та розташування техніки частину смуги відведення (майданчик) загальною площею 2 205 кв.м.

Згідно із п.3.1 договору підприємство зобовязується здійснювати оплату за використання визначеної у п.1 частини смуги відведення та надані додаткові послуги шляхом перерахування коштів в розмірі 100% вартості на розрахунковий рахунок залізниці.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що розмір оплати послуг за місяць за цим договором встановлюється відповідно до «Розрахунку вартості складування вантажів на майданчику та розташування техніки площею 2 205 кв.м у смузі відведення ДТГО «Львівська залізниця» на станції Мостиська-2 ВП «Львівська дирекція залізничних перевезень» (за місяць) для ТзОВ «Шольц Утилізатор АГ» (додаток 1).

Відповідно до п.3.3. договору термін оплати: щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця.

Згідно із п.4.3. договору за прострочення оплати наданих послуг підприємство сплачує залізниці пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що залізниця має право розірвати договір в односторонньому порядку з попереднім письмовим повідомленням про це іншої сторони у дванадцятиденний термін. Про дострокове розірвання договору в односторонньому порядку залізниця повинна письмово повідомити іншу сторону за 20 днів до розірвання договору (засобами поштового або факсимільного звязку).

Відповідно до п.8.1. договору цей договір укладається терміном на 1 рік і набуває чинності з моменту його підписання.

Згідно із п.8.2. договору у тому випадку, якщо сторони, у термін не менше ніж 20 днів до закінчення строку даного договору не повідомлять один одного про бажання розірвати договір або укласти новий, то даний договір вважається продовжений на цих самих умовах на наступний рік.

Додатком 1 до договору сторони узгодили розрахунок вартості складування вантажів на майданчику та розташування техніки площею 2 205 кв.м у смузі відведення ДТГО «Львівська залізниця» на станції Мостиська-2 ВП «Львівська дирекція залізничних перевезень» (за місяць) для ТзОВ «Шольц Утилізатор АГ».

Як стверджує позивач, відповідач порушив умови договору щодо оплати за використання визначеної у п.1 договору частини смуги відведення, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 9 423,04 грн.

Крім того, керуючись п.4.3. позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 1 496,53 грн. за порушення строків оплати.

Також, як зазначає позивач, на станції Мостиська-2 на місцях загального користування залишився вантаж відповідача загальною масою 6500 т, внаслідок чого було складено акт загальної форми ГУ-23 від 21.04.2016р. №979.

Враховуючи наведене, за зберігання вантажу на станції Мостиська-2 з 21.04.2016р. по 30.06.2016р., на підставі ст.46 Статуту залізниць України, п.11 Розділу 1 та п.2.1. Розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 26.03.2009р. №317 та п.19 Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів вказаного збірника тарифів, відповідачу нараховано платежі на суму 2 160,40 грн.

Враховуючи наведене, позивач звернувся до господарського суду Львівської області та просить стягнути 13 079,97 грн., з яких 9 423,04 грн. заборгованість згідно з договором, 2 160,40 грн. збір за зберігання вантажу та 1 496,53 грн. пеня.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити повністю з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

За умовами ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ст.901 ЦК за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи 03.07.2014р. між сторонами укладено договір №Л/ДН-1/14/2/ДНМ/скл. на складування вантажу-брухт чорних металів та розташування техніки в смузі відведення залізниці, відповідно до умов якого та відповідно до вимог ст.ст.9, 12, Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 06.04.1998 №457, позивач, згідно із схемою розміщення майданчику для складування вантажу у смузі відведення залізниці додаток 2, надає відповідачу на станції Мостиська-2 для тимчасового складування вантажу брухт чорних металів та розташування техніки частину смуги відведення (майданчик) загальною площею 2 205 кв.м.

Із розрахунку позовних вимог вбачається, що заборгованість відповідача за договором становить 9 423,04 грн. В матеріалах відсутні докази погашення вказаної заборгованості, відзив на позов відповідач не подав.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Так, у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно із п.4.3. договору за прострочення оплати наданих послуг підприємство сплачує залізниці пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Таким чином на підставі п.4.3. договору позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 1 496,53 грн. за порушення строків оплати.

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 9 423,04 грн. заборгованості за договором та 1 496,53 грн. пені є обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 2 160,40 грн. збору за зберігання вантажу суд зазначає наступне.

Законом України "Про залізничний транспорт", а саме ст.3 визначається, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (стаття 2 Статуту).

Частиною 2 та частиною 3 Статуту передбачено, що вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Пунктом 2.1. розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого Міністерством транспорту та звязку України від 26.03.2009р. №317 передбачено, що після закінчення терміну безоплатного зберігання нараховується збір за кожну добу в розмірі 1,6 грн. за одну тонну - при зберіганні на відкритих складах вантажів, у тому числі у контейнерах - за масу брутто, округлену до повних тонн, та порожніх власних контейнерів - за масу тари, округлену до повних тонн.

Пунктом 4.1. розділу 2 вищезазначеного Збірника тарифів передбачено, що для визначення плати за перевезення та зборів приймається округлена до повних тонн загальна маса вантажу, зазначена в перевізних документах.

Як вбачається із матеріалів справи, у звязку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, позивач на підставі п.6.2. договору повідомив відповідача листом від 28.03.2016р. №115/ДНМ-1 про розірвання договору в односторонньому порядку. Вказаний лист був отриманий відповідачем 31.03.2016р. Лист від 28.03.2016р. №115/ДНМ-1 про розірвання договору, докази його відправлення та отримання відповідачем містяться в матеріалах справи.

Враховуючи наведене, за зберігання вантажу на станції Мостиська-2 з 21.04.2016р. по 30.06.2016р. відповідачу було нараховано 2 160,40 грн. збору за зберігання вантажу на підставі акту загальної форми ГУ-23 від 21.04.2016р. №979.

Перевіривши розрахунок суми збору за зберігання вантажу, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення 2 160,40 грн. збору за зберігання вантажу є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата судового збору підтверджується платіжним дорученням №204 від 13.07.2016р. на суму 1 378,00 грн., який відповідно до ст.49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 115, 116, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шольц Утилізатор АГ (79069, м.Львів, вул.Шевченка, 317, ідентифікаційний код 36992710) на користь Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м.Київ, вул.Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) 9 423,04 грн. заборгованості згідно з договором, 2 160,40 грн. збору за зберігання вантажу, 1 496,53 грн. пені та 1 378,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повний текст рішення

підписано 03.10.2016р.

Суддя Петрашко М.М.