УХВАЛА

04.10.2016Справа № 910/15477/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕРОПРОФІЛЬ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОО) "СКАНРОК КАЗАХСТАН"

про стягнення 836 606,84 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від позивача - Вареник В.В., за довіреністю;

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЕРОПРОФІЛЬ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОО) "СКАНРОК КАЗАХСТАН" про стягнення 836 606,84 грн. заборгованості за договором поставки продукції від 17.09.2014 №СК-02АП/2014.

Ухвалою суду від 19.06.2015 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 12.10.2015 надіслано копію ухвали господарського суду міста Києва від 19.06.2015 про порушення провадження у справі № 910/15477/15 з нотаріально засвідченим перекладом на російську мову та позовну заяву для вручення відповідачу в порядку, передбаченому Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992 (постанова Верховної Ради України від 19.12.1992 № 2889-XII "Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності"), через Спеціалізований міжрайонний економічний суд м. Алмати.

Розпорядженням від 02.09.2015 призначено повторний автоматичний розподіл справи №910/15477/15, за результатами якого справа №910/15477/15 передана для подальшого розгляду судді Борисенко І.І.

Ухвалою суду від 07.09.2016 справа прийнята до свого провадження суддею Борисенко І.І. Одночасно вказаною ухвалою суду виправлено описку, допущену в ухвалі суду від 19.06.2015. Розгляд справи призначено на 12.10.2015.

На призначене судове засідання 12.10.2015 відповідач не з'явився, проте надійшла відповідь від Господарського суду міста Алмати, в якій зазначено, що ухвала Господарського суду міста Києва від 19.06.2015 про призначення судового засідання не вручена Товариству з обмеженою відповідальністю (ТОО) "СКАНРОК КАЗАХСТАН", оскільки дане товариство не знаходиться за зазначеною адресою.

З метою належного повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Сканрок Казахстан" (050000, Республіка Казахстан, м. Алмати, вул. Макатаєва, б.117, корп. "Б", оф.502) про час і місце розгляду даної справи, суд відклав розгляд справи на 26.01.2016.

На призначене судове засідання 26.01.2016 відповідач не з'явився, проте надійшла відповідь від Спеціалізованого міжрайонного економічного суду міста Алмати, в якій зазначено про неможливість виконання доручення Господарського суду міста Києва про надання правової допомоги (вручення документів відповідачу). Також, у даному листі вказано, що Спеціалізованим міжрайонним економічним судом міста Алмати додатково направлено запит в ГУ Депортаменту юстиції м. Алмати про надання відомостей щодо юридичної адреси Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОО) "СКАНРОК КАЗАХСТАН".

Після надходження відповіді від в ГУ Депортаменту юстиції м. Алмати стосовно місцезнаходження відповідача у справі №910/15477/15, Спеціалізований міжрайонний економічний суд міста Алмати зобов'язався повторно вручити стороні у справі документи та додатково повідомити суд про здійснені процесуальні дії.

Представник позивача через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме копію додаткової угоди №2 від 20.01.2015 до Договору №СК-02АП/2014 від 17.09.2014 в якій зазначено порядок вирішення спорів в судовому порядку шляхом розгляду позову в компетентному суді за місцем перебування позивача з застосуванням законодавства країни заявника позовних вимог.

Ухвалою суду від 12.07.2016 зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю"АЕРОПРОФІЛЬ" надати суду для огляду оригінал вказаної додаткової угоди №2 від 20.01.2015 до Договору № СК-02АП/2014 від 17.09.2014.

Витребування оригіналу вказаної додаткової угоди №2 від 20.01.2015 є необхідним для встановлення того факту, що сторони за умовами укладеного договору від 17.09.2014 №СК-02АП/2014 (в редакції додаткової угоди №2 від 20.01.2015) передбачили підсудність справи судам України.

Враховуючи, що позивач належним чином був повідомлений про розгляд справи, за відсутності заяв, клопотань про відкладення розгляду справи суд дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до пункту 4.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.2.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

При вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті (пункт 4.9);

Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 ГПК.

Відповідно до частини 3 статті 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до пункту 3.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.2.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, має розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Згідно з положеннями ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору; письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії; оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.2.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Як визначено пунктом 5 частини 1 статті 81 ГПК України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Суд вказує, що вимоги ухвали суду від 12.07.2016 в частині надання позивачем оригіналу додаткової угоди №2 від 20.01.2015 до Договору №СК-02АП/2014 від 17.09.2014 позивачем не виконані.

Будь-яких поважних причин неможливості подання витребуваного оригіналу додаткової угоди №2 від 20.01.2015 до Договору № СК-02АП/2014 від 17.09.2014 суду не зазначено.

Як вбачається з довідки Міністерства юстиції Республіки Казахстан про зареєстровану юридичну особу, філіал або представництво місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Сканрок Казахстан" є Республіка Казахстан, м. Алмати, вул. Макатаєва, буд. 117, оф. 502.

Відповідач по справі є іноземним елементом, який не має свого представництва на території України.

Питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, у тому числі й питання щодо підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються з урахуванням Закону України "Про міжнародне приватне право".

Закон України "Про міжнародне приватне право" визначає приватноправові відносини, як відносини, що ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб'єктами яких є фізичні та юридичні особи.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Дія міжнародних договорів на території України регулюється ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", згідно якої чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 124 ГПК України передбачено, що підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин 1 статті 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992, що була підписана та ратифікована Україною й Республікою Казахстан, Компетентний суд держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав має право розглядати зазначені в статті 1 цієї Угоди спори, якщо на території цієї держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав відповідач мав постійне місце проживання або місце знаходження на день висування позову.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992 компетентні суди держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода Сторін про передачу спору до суду.

Статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадку:

- коли сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у статті 77 цього Закону;

- якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.

Відповідно до ст. 77 Закону України "Про міжнародне приватне право" підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом: 1) якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України; 2) якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві сторони мають місце проживання в Україні; 3) якщо у справі про спадщину спадкодавець - громадянин України і мав в ній місце проживання; 4) якщо спір пов'язаний з оформленням права інтелектуальної власності, яке потребує реєстрації чи видачі свідоцтва (патенту) в Україні; 5) якщо спір пов'язаний з реєстрацією або ліквідацією на території України іноземних юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців; 6) якщо спір стосується дійсності записів у державному реєстрі, кадастрі України; 7) якщо у справах про банкрутство боржник був створений відповідно до законодавства України; 8) якщо справа стосується випуску або знищення цінних паперів, оформлених в Україні; 9) справи, що стосуються усиновлення, яке було здійснено або здійснюється на території України; 10) в інших випадках, визначених законами України.

Як вбачається з договору поставки №СК-02АП/2014 від 17.09.2014, його умовами сторони не передбачили підсудність справ судам України.

Судом також не встановлено, що спір, який виник між сторонами відноситься до категорії спорів з виключною підсудністю судам України.

Одночасно, згідно наданої копії додаткової угоди №2 до договору поставки №СК-02АП/2014 від 17.09.2014 сторонами договору були внесені зміни до розділу 10 договору поставки №СК-02АП/2014 від 17.09.2014 та доповнено його пунктом 10.1.1, згідно умов якого було визначено порядок вирішення спорів в судовому порядку шляхом розгляду позову в компетентному суді по місцю перебування позивача з застосуванням законодавства країни заявника позовних вимог.

Разом з тим, оригіналу вказаної додаткової угоди №2 від 20.01.2015 до договору поставки, якою сторони передбачили підсудність справ судам України позивачем суду не надано та не повідомлено причин неможливості надання оригіналу додаткової угоди №2 від 20.01.2015.

Суд дійшов висновку, що за відсутності подання позивачем оригіналу додаткової угоди №2 від 20.01.2015, якою сторони визначили підсудність справи за місцезнаходженням позивача (м. Київ), суд позбавлений можливості встановити факт наявності письмової угоди сторін правочину про передачу спору до Господарського суду міста Києва, та у зв'язку з цим суд позбавлений можливості розглядати вказаний спір.

За висновком суду справа не може бути розглянута по суті і позов належить залишити без розгляду.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

Позов залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя І.І. Борисенко