УХВАЛА

04.10.2016Справа № 910/15263/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпроспецмаш"

до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

про визнання поруки припиненою

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача Астахов Р. М. - по дов. № б/н від 10.12.2015

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Приватного акціонерного товариства "Дніпроспецмаш" до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про визнання припиненими між сторонами відносин поруки, що виникли з договору поруки № 5 від 27.02.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 порушено провадження у справі № 910/15263/16 та призначено справу до розгляду на 22.09.2016.

Відповідачем в судовому засіданні 22.09.2016 подано клопотання про припинення провадження у справі на підставі ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки пунктом 6.8 договору поруки № 5 від 27.02.2015 передбачено, що усі спори, розбіжності або вимоги, щ0о виникають з цього договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосується його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються цього договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України».

Суд розглянувши в судовому засіданні 22.09.2016 вказане клопотання відмовив в його задоволенні з огляду на наступне

Пунктом 5 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду.

Звернення до третейського суду є одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про виконання рішень третейських судів від 24 лютого 2004 року № 3-рп/2004).

Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 Цивільного процесуального кодексу України, стаття 12 Господарського процесуального кодексу України, стаття 6 Закону України "Про третейські суди").

Згідно з положеннями частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами; суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м'якого покарання від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004). Тому в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону України "Про третейські суди", є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною п'ятою статті 55 Конституції України.

В ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус судів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Третейські суди не віднесені до системи судів загальної юрисдикції (ст. 125 Конституції України). Отже, з аналізу положень Закону України "Про третейські суди" випливає, що третейські суди є недержавними незалежними органами захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та/або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Згідно з частиною 1 ст. 5 Закону України "Про третейські суди" юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Таким чином, у сторін існує виключно правова можливість, а не обов'язок на звернення до третейського суду. Для такого звернення, необхідна наявність волі обох сторін (тобто наявність угоди про передачу даного (саме цього) спору на розгляд третейського суду. Лише за наявності волі обох сторін про розгляд спору третейським судом, оформленої відповідним зверненням до суду, господарський суд зобов'язаний припинити провадження у справі.

Проте, таке клопотання заявив лише відповідач. За відсутності волі на звернення до третейського суду у позивача чинне законодавство України не позбавляє його права на вирішення спору господарським судом. Згідно із ст. 1 ГПК України юридичним та фізичним особам гарантовано право на звернення до господарського суду, згідно із встановленою підвідомчістю справ.

Таким чином, твердження відповідача про припинення провадження у справі на підставі того, що даний спір повинен розглядатись тільки третейським судом, прямо порушує норми Конституції України.

З урахуванням наведеного, за наявності спірних правовідносин суд не вправі відмовити особі в розгляді позовної заяви, якщо з матеріалів справи вбачається, що даний спір підвідомчий господарському суду.

В пункті 4.2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що провадження у справі підлягає припиненню, якщо при розгляді справи буде встановлено, що є письмова угода сторін про передачу спору на вирішення третейського суду (пункт 5 частини першої статті 80 ГПК); таку угоду сторони вправі укласти як до, так і після порушення провадження у справі; в останньому випадку провадження підлягає припиненню з посиланням на зазначену норму ГПК; якщо ж таку угоду укладено до порушення провадження у справі, то:

- у разі коли відповідач не заперечує проти розгляду справи саме господарським судом, спір підлягає вирішенню останнім;

- у випадку якщо відповідач з посиланням на згадану угоду, яка є чинною, не визнавалася недійсною і може бути виконана, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, господарський суд має припинити провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 80 ГПК.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України № 13 від 17.12.2013 "Про внесення змін і доповнень до деяких постанов пленуму Вищого господарського суду України" вказаний пункт було доповнено новим абзацом, згідно із яким господарському суду слід мати на увазі, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Відтак, з урахуванням наведеного, право на звернення до суду за захистом своїх прав передбачене Конституцією України і не може бути заперечене, а розгляд спору в третейському суді є правом сторін та реалізується шляхом взаємного погодження вказаного питання між сторонами.

Таким чином, клопотання відповідача про припинення провадження у справі на підставі того, що даний спір повинен розглядатись третейським судом, не підлягає задоволенню.

Позивачем в судовому засіданні 22.09.2016 було заявлено усне клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 22.09.2016 оголошено перерву до 04.10.2016.

Позивач в судове засідання 04.10.2016 не з'явився.

Проте позивачем 04.10.2016 до відділу діловодства суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи, в якому міститься клопотання про продовження строку вирішення спору у справі № 910/15263/16 на 15 днів.

Частина 3 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи заявлене стороною клопотання про продовження строку вирішення спору, а також особливості спору у даній справі, суд вважає, що клопотання позивача підлягає задоволенню.

Відповідачем в судовому засіданні 04.10.2016 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи те, що нез'явлення в засідання суду представника позивача перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні, господарський суд вважає доцільним відкласти розгляд справи.

Керуючись ст. ст. 69, 77, 86 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Продовжити строк вирішення спору у справі № 910/15263/16 на 15 днів.

2. Розгляд справи відкласти на 13.10.16 о 10:10 год. Зал судових засідань № 8.

3. Зобов'язати позивача виконати вимоги ухвали господарського суду про порушення провадження у справі від 22.08.2016, а саме надати

- виписку про включення відповідача до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на день вирішення спору;

- на підтвердження статусу юридичної особи і повного найменування, оригінали (для огляду) та належним чином засвідчені копії (для залучення до матеріалів справи) статуту (положення) та свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи;

- власне письмове підтвердження того, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та не має рішення цих органів з такого спору.

4. Зобов'язати відповідача виконати вимоги ухвали господарського суду про порушення провадження у справі від 22.08.2016, а саме надати

- на підтвердження статусу юридичної особи і повного найменування, оригінали (для огляду) та належним чином засвідчені копії (для залучення до матеріалів справи) статуту (положення) та свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи;

- власне письмове підтвердження того, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та не має рішення цих органів з такого спору.

5. Учасникам судового процесу подати витребувані судом докази через відділ діловодства господарського суду міста Києва за день до засідання (п. 2.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

6. Сторонам направити в судове засідання своїх повноважних представників.

7. Попередити сторони, що при невиконанні вимог суду та ухиленні від участі в засіданні суду до них будуть застосовані санкції передбачені п. 5 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

8. Попередити сторони, що при ухиленні від виконання вимог суду та участі в судовому засіданні справа буде розглянута відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Суддя В.В.Сівакова