ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2016 року Справа № 904/1941/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Дармін М.О. (доповідач)

суддів: Чус О.В., Іванов О.Г.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

за участю представників сторін:

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність №ББУ/ПРМЗ 19/СЛ/15 від 10.12.2015 р.;

від позивача: представник не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.140)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Першотравенський ремонтно - механічний завод на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016р. у справі № 904/1941/16

за позовом Приватного підприємства Гидростандарт, м. Мелітополь

до Товариства з обмеженою відповідальністю Першотравенський ремонтно-механічний завод, м. Першотравенськ

про стягнення 598 991, 85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016р. у справі № 904/1941/16 (суддя Панна С.П.) позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "Першотравенський ремонтно-механічний завод" на користь приватного підприємства "Гидростандарт" 526 181 грн. 30 коп. основного боргу, 73 887 грн. 57 коп. пені, 7 680 грн. 84 коп. 3% річних, 9 589 грн. 74 коп. - судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПП "Гидростандарт" в дохід Державного бюджету в особі Управління Державної Казначейської Служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області у відділенні банку ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області 261 грн. 03 коп. судового збору.

Підстави з яких порушено питання про перегляд рішення:

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду від 08.06.2016р. та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Апелянт вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт поставки продукції по Договору, а саме не надав суду в повному обсязі документи, передбачені п. 3.3 Договору: рахунок, податкову накладну, видаткову накладну, товарно-транспортна накладна, сертифікат якості заводу виробника та /чи Паспорт, сертифікат відповідності (у разі, якщо продукція підлягає обовязковій сертифікації), інструкцію з експлуатації (у випадку, якщо даний документ передбачений), технічну документацію на продукцію, передбачену чинним законодавством. Документи (крім податкових накладних) постачальник зобовязаний надати покупцю разом з поставленою продукцією.

Посилаючись на п. 3.5 Договору апелянт зазначає, що строк виконання зобовязання з оплати повинен відраховуватись з дати, яку представник покупця повинен вказати на видаткових накладних про приймання продукції. Однак, в доданих до позовної заяви видаткових накладних, які позивач надав як доказ поставки продукції, представником покупця не вказана дата приймання продукції. Таким чином, неможливо вважати дату формування видаткової накладної датою поставки, а наявність довіреностей на отримання товару не можна вважати фактом отримання товару.

Крім того, апелянт не погоджується з 30-ти відсотковим зменшенням господарським судом штрафних санкцій від заявленої позивачем суми. Вважає, що суд не врахував тяжкість скрутного становища відповідача (державною виконавчою службою накладено арешт на майно та кошти відповідача в межах суми 2 670 025, 49 грн.) та мав право зменшити розмір штрафних санкцій більш ніж на 30 відсотків, але не скористався цим правом та обмежився 30-ма відсотками.

Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу:

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення господарського суду - без змін, оскільки факт отримання товару відповідачем на суму 526 181, 30 грн. підтверджується видатковими накладними, ТТН, а також довіреностями, що видані відповідачем на отримання цінностей та специфікацією від 17.04.2015р. Відповідач не відмовився від поставленої продукції та не повернув товар продавцю. (а.с.141-142)

Позивач звертає увагу на те, що відповідно до п. 3.6 Договору зобовязання постачальника вважається виконаними з моменту передачі продукції у розпорядження покупця в обумовленням місці поставки. Факт отримання продукції, за постачання якої позивач просить стягнути кошти, відповідач не заперечує. Крім того, позиція відповідача у різних судових справах суперечлива: так, 10.06.2016р. відповідач подав позов до господарського суду Запорізької області про стягнення з позивача штрафних санкцій за несвоєчасне постачання продукції, в якому зазначає, що Приватне підприємство Гидростандарт в деяких випадках прострочило строк поставки. У таблицях, доданих до позову, зазначені дати коли позивач здійснив поставку продукції відповідачу, тобто відповідач фактично визнає, що дата поставки продукції існує.

Щодо твердження апелянта про недостатність зменшення судом штрафних санкцій позивач вважає, що наявність у провадженні органа Державної виконавчої служби України виконавчих документів про стягнення заборгованості з відповідача не є підставою для зменшення штрафних санкцій. Інших доказів скрутного становища відповідачем не надано.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.07.2016р. апеляційну скаргу прийнято до розгляду та призначено в судове засідання на 08.08.2016р. колегією суддів: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді Березкіна О.В., Чус О.В.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Дніпропетровського апеляційного господарського суду №921/16 від 08.08.2016р. призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Березкіної О.В.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 08.08.2016р. визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді Чус О.В., Іванов О.Г.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.08.2016р. відкладено розгляд апеляційної скарги до 04.10.2016р.

У судове засідання 04.10.2016р. позивач не забезпечив явку повноважного представника, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.140). Про причини неявки суд не повідомив.

Оскільки неявка позивача не перешкоджає розгляду справи та матеріали справи достатні для вирішення спору, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача.

У судовому засіданні 04.10.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи встановлені апеляційною інстанцією:

06.06.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" та приватним підприємством "Гидростандарт" укладено договір № 14-128-П/57-ПЗ-ДЦ (а.с.12-17).

Позивач здійснив поставку за наступними видатковими накладними:

від 05.10.2015 року № РН-0000979 товар на загальну суму 174507,37 гривень (а.с.20);

від 06.10.2015 року № РН-0000982 товар на загальну суму 44005,42 гривень (а.с.19);

від 26.10.2015 року№ РН-0001064 товар на загальну суму 154607,30 гривень (а.с.18);

від 17.11.2015 року № РН-0001150 товар на загальну суму 120479,96 гривень(а.с. 22);

від 30.11.2015 року № РН-0001208 товар на загальну суму 32581,25 гривень (а.с. 21).

Мотиви з яких суд апеляційної інстанції виходив:

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до положень ст. 193 Господарського кодексу України: субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до умов вищезазначеного Договору № 14-128-П/57-ПЗ-ДЦ (далі Договір), Позивач зобовязався поставити у власність ТОВ «ПРМЗ» (далі Відповідач) продукцію виробничо-технічного призначення по ціні, в кількості та асортименті згідно специфікаціям до Договору (далі товар), а Відповідач зобовязався прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених Договором. До цього договору був також укладений протокол узгодження зобовязань.

Позивач належним чином виконував власні зобовязання за Договором, що підтверджується видатковими накладними (а.с. 18-22).

Згідно пункту 4.2. Договору, Відповідач здійснює оплату за товар шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок Позивача на протязі 30 календарних днів з моменту поставки відповідної партії продукції.

Згідно пункту 3.5. датою поставки є дата, що проставлена представником Відповідача у товаросупровідній документації

Факт отримання товару відповідачем на суму 526 181 грн. 30 коп. підтверджується видатковими накладними, ТТН, а також довіреностями, що видані відповідачем на отримання цінностей ( а.с. 53-61) та специфікацією від 17.04.2015 року (а.с. 69).

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Доводи апеляційної скарги щодо невиконання позивачем обовязку по надання відповідачу повного пакету документів, визначеного п.3.3. Договору відхиляються колегією суддів з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Відповідач не довів суду про встановлення розумного строку для передання недостатніх документів поставленої продукції. Відповідач не відмовився від поставленої продукції та не повернув товар продавцю.

Отже, у звязку з тим, що відповідачем оплата за поставлений товар не здійснена, сума основного боргу склала 526 181 грн. 30 коп., яка підтверджується матеріалами справи і підлягає стягненню.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення пені в розмірі 107 700 грн. 61 коп., колегія суддів виходить з наступного:

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.6. Договору сторони передбачили, що у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань щодо оплати продукції, Відповідач сплачує Позивачу пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день такого прострочення.

У зв'язку з порушенням відповідачем умов договору в частині оплати поставленого товару, позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 107 700 грн. 61 коп. розрахунок пені додається. (а.с.79)

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Місцевий господарський суд вірно провів розрахунок пені, задовольнивши їх частково з врахуванням ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, а саме у сумі 37 480 грн. 33 коп. за період з 05.11.2015 року по 02.05.2015 року, за період з 06.11.2015 року по 03.05.2016 року у сумі 9 444 грн. 03 коп., за період з 26.11.2015 року по 21.05.2016 року у сумі 32 342 грн. 24 коп., за період з 26.12.2015 року по 21.05.2016 року у сумі 20 846 грн. 07 коп., за період з 31.12.2015 року по 21.05.2016 року у сумі 5 441 грн. 00 коп. на загальну суму пені 105 553 грн. 67 коп., яка і підлягає до стягнення з відповідача.

При цьому доводи апеляційної скарги щодо відсутності в видаткових накладних дати їх складання відхиляються як такі, що не відповідають змісту видаткових накладних.

При розгляді доводів апеляційної скарги щодо неврахування місцевим господарським судом усіх обставин справи, які впливають на можливість зменшення розміру пені, колегія суддів виходить з наступного:

Як вбачається зі змісту рішення місцевого господарського суду ,заява відповідача від 08.06.2016 року про зменшення розміру пені обґрунтована наступним: стягнення надмірно великих санкцій, призведе до виникнення нових боргів, зокрема щодо сплати податків, інших обовязкових платежів, і в кінцевому результаті до можливого погіршення платоспроможності заявника, що недопустимо з урахуванням складної економічної ситуації в країні та наявних інфляційних процесів у економіці держави. Крім того зазначив, що у відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває на виконанні 7 виконавчих проваджень, в яких боржником виступає відповідач.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. В аспекті права на справедливий суд, передбаченого міжнародним договором, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Згідно зі ст. 551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Таким чином, з урахуванням всіх обставин у їх сукупності, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку, що з урахуванням балансу інтересів сторін адекватним буде зменшення суми пені на 30%, тому вимога позивача про стягнення пені з відповідача підлягає задоволенню частково у сумі 73 887 грн. 57 коп. (105 553 грн. 67 коп. -30% = 73 887 грн. 57 коп.).

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого господарського суду не спростовують і не можуть бути підставою для скасування його рішення.

Перевіривши рішення місцевого господарського суду в повному обсязі у відповідності до вимог частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів не знайшла інших підстав для його зміни або скасування.

Таким чином, оскільки, розглядаючи справу, господарський суд першої інстанції всебічно, повно і обєктивно зясував всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції у відповідності до п.1 ч. 1 ст.103 ГПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Розподіл судових витрат у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Першотравенський ремонтно - механічний завод на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016р. у справі № 904/1941/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016р. у справі № 904/1941/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови складено 10.10.2016р.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Чус

Суддя О.Г.Іванов