ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2016р. Справа № 914/1926/16

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Петрашко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «Мегабанк», м.Харків

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Іскра», м.Львів

про зобовязання вчинити дії

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 представник (довіреність №13-909/15д від 21.12.2015р.); від відповідача ОСОБА_3 представник (довіреність №01/34 від 16.09.2016р.).

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено ОСОБА_1 акціонерним товариством «Мегабанк» до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Іскра» про зобовязання вчинити дії.

Хід розгляду справи викладено в ухвлах суду.

Представник позивача подав клопотання (вх.№35768/16 від 06.09.2016р.) про припинення провадження у справі, а також подав додаткові пояснення у справі. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, однак відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст. 75 ГПК України за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи та заперечення представників позивача та відповідача, суд:

встановив:

01.02.2011р. між Відкритим акціонерним товариством «Іскра» (позичальник), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Іскра» та ОСОБА_1 акціонерного товариства «Мегабанк» (кредитодавець) укладено кредитний договір №01/2011, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 1 500 000,00 доларів США на поповнення обігових коштів.

Між сторонами неодноразово укладалися додаткові угоди, якими частково змінювалися умови кредитного договору №01/2011 від 01.02.2011р.

Крім того, 01.02.2011р. між Відкритим акціонерним товариством «Іскра» (іпотекодавець), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Іскра», та ОСОБА_1 акціонерного товариства «Мегабанк» (іпотекодержатель) укладено іпотечний договір, що забезпечує виконання іпотекодавцем зобовязання за кредитним договором №01/2011 від 01.02.2011р. та за будь-якими додатковими угодами до нього.

Між сторонами неодноразово укладалися договори про внесення змін до іпотечного договору, якими частково змінювалися умови іпотечного договору від 01.02.2011р.

Згідно із п.1.2. договору іпотеки предметом іпотеки є наступне нерухоме майно:

- будівля парової котельні, що на плані позначена літерою «Р-2», загальною площею 1 118,5 кв.м., реєстраційний номер 13069595 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Вулецька, 14 (предмет іпотеки-1);

- будівля водонагрійної котельні, що на плані позначена літерою «П-4», загальною площею 2 083,3 кв.м., реєстраційний номер 13068906 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Вулецька, 14 (предмет іпотеки-2);

- будівля водново-кисневої станції, що на плані позначена літерою «М-2», загальною площею 1 065,2 кв.м., реєстраційний номер 13067251 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Вулецька, 14 (предмет іпотеки-3);

- будівля компресорної станції, що на плані позначена літерою «Н-2», загальною площею 1 018,2 кв.м., реєстраційний номер 13068181 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Вулецька, 14 (предмет іпотеки-4);

- будівля виробнича механо-штампувального цеху, що на плані позначена літерою «Ц-2», загальною площею 3 058,3 кв.м. та будівля заготівельної дільниці, що на плані позначена літерою «Ч-1», загальною площею 437,8 кв.м., реєстраційний номер 10086697 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Заводська, 31 (предмет іпотеки-5).

Як зазначає позивач у позовній заяві, в порушення прийнятих на себе зобовязань відповідач не виконує умови кредитного договору та іпотечного договору. Позивач стверджує, що станом на 01.06.2016р. заборгованість ПАТ «Іскра» за кредитним договором №01/2011 від 01.02.2011р. становить 1 574 053,13 доларів США та 396 664,76 грн., яка складається з 1 520 638,22 доларів США заборгованість по кредиту, 53 414,91 доларів США заборгованість по нарахованих процентах та 396 664,76 грн. штрафи.

Як зазначено у позовній заяві, починаючи з 03.07.2016р. іпотечне майно незастраховане, що на думку позивача може унеможливити задоволення вимог позивача за рахунок іпотечного майна.

Позивач зазначає, що 13.05.2016р. на адресу ПАТ «Іскра» було було направлено вимогу вих.№80-01-885 щодо усунення порушень умов кредитного договору №01/2011 від 01.02.2011р. та умов іпотечного договору від 01.02.2011р. згідно якої, за твердженням позивача, останній вимагав погасити заборгованість за кредитним договором, а у випадку невиконання, добровільно звільнити предмет іпотеки протягом одного місяця з моменту отримання вимоги для здійснення позасудової процедури звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» та іпотечного договору.

У вищенаведеному повідомленні (вимозі) про порушення кредитного договору та іпотечного договору №80-01-885 від 16.05.2016р. зазначено, що у випадку невиконання цієї вимоги у встановлений чинним законодавством строк, повідомляємо, що на підставі п.5.1. Іпотечного договору та керуючись ст. 33, 35-38 Закону україни «Про іпотеку» ПАТ «Мегабанк» буде звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, для задоволення вимог, що виникли з кредитного договору та іпотечного договору, в цьому разі вимагаємо добровільно звільнити предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги.

Окрім цього, у повідомленні (вимозі) зазначено, що у разі неодержання відповіді та усунення порушень умов кредитного договору та іпотечного договору по спливу зазначеного терміну, нерухомість, що зазначена у іпотечному договору, буде продана іншій особі за ціною на підставі оцінки майна, встановленого субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна або іпотекодержателем буде набуто право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання, за вибором способу реалізації на розсуд іпотекодержателя.

Оскільки, як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним та іпотечним договором, враховуючи значну суму заборгованості, відсутність доказів страхування предмета іпотеки, невиконання відповідачем вимоги щодо звільнення предмета іпотеки, позивач вирішив скористатись своїм правом на звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому звернувся до господарського суду Льівської області та просить:

- зобовязати Публічне акціонерне товариство «Іскра» передати предмет іпотеки в управління ОСОБА_1 акціонерного товариства «Мегабанк», а саме: будівлю парової котельні, що на плані позначена літерою «Р-2», загальною площею 1 118,5 кв.м., реєстраційний номер 13069595 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Вулецька, 14; будівлю водонагрійної котельні, що на плані позначена літерою «П-2», загальною площею 2 083,3 кв.м., реєстраційний номер 13068906 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Вулецька, 14; будівлю водново-кисневої станції, що на плані позначена літерою «М-2», загальною площею 1 065,2 кв.м., реєстраційний номер 13067251 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Вулецька, 14; будівлю компресорної станції, що на плані позначена літерою «Н-2», загальною площею 1 018,2 кв.м., реєстраційний номер 13068181 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Вулецька, 14;

- забезпечити безперешкодний доступ ОСОБА_1 акціонерному товариству «Мегабанк» до предмета іпотеки за іпотечним договором від 01.02.2011р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстраційним номером №506, а саме: будівлю парової котельні, що на плані позначена літерою «Р-2», загальною площею 1 118,5 кв.м., реєстраційний номер 13069595 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Вулецька, 14; будівлю водонагрійної котельні, що на плані позначена літерою «П-2», загальною площею 2 083,3 кв.м., реєстраційний номер 13068906 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Вулецька, 14; будівлю водново-кисневої станції, що на плані позначена літерою «М-2», загальною площею 1 065,2 кв.м., реєстраційний номер 13067251 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Вулецька, 14; будівлю компресорної станції, що на плані позначена літерою «Н-2», загальною площею 1 018,2 кв.м., реєстраційний номер 13068181 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Вулецька, 14.

У процесі розгляду справи, позивач подав клопотання про припинення провадження у справі у якому зазначає, що 29 липня 2016 року було укладено додаткову угоду № 22 до кредитного договору № 01/2011 від 01 лютого 2011 року, у відповідності до умов якої внесено зміни до кредитного договору в частині розміру відсоткової ставки, а також визначено, що сплата від повідачем процентів у березні-липні 2016 року здійснюється у строк до 09.08.2016 року.

Також 09 серпня 2016 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 23 до кредитного договору № 01/2011 від 01 лютого 2011 року, у відповідності до умов якої, зокрема, внесено зміни до кредитного договору, а саме змінено п. 1.1. в частині повернення кредитних коштів в розмірі 1 591 793,91 дол. США в строк до 31.12.2016р. та змінено додаток №1 до Кредитного договору та встановлено графік зменшення ліміту: до 31 жовтня 2016 року - 40 815,23 дол. США, до 30 листопада 2016 року - 40 815,23 дол. США, до 31 грудня 2016 року - 1 510 163,45 дол. США , та встановлено, що сплата процентів за кори стування кредитом у липні 2016 року здійснюється в строк до 12 серпня 2016 року.

У звязку з тим, як вбачається з пояснень позивача, що сторони дійшли згоди щодо зміни порядку розрахунків відповідно до вищенаведених угод, позивач стверджує, що відсутній предмет спору, а відтак просив припинити провадження у справі та повернути судовий збір.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи та заперечення представників позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (ст.345 ГК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно із ч.1 ст.574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною 1 ст.575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно визначення, наведеного у ст. 1 Закону України Про іпотеку іпотека вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2011р. між Відкритим акціонерним товариством «Іскра» (позичальник), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Іскра», та ОСОБА_1 акціонерного товариства «Мегабанк» (кредитодавець) укладено кредитний договір №01/2011, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 1 500 000,00 доларів США на поповнення обігових коштів.

Між сторонами неодноразово укладалися додаткові угоди, якими частково змінювалися умови кредитного договору №01/2011 від 01.02.2011р.

Крім того, 01.02.2011р. між Відкритим акціонерним товариством «Іскра» (іпотекодавець), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Іскра», та ОСОБА_1 акціонерного товариства «Мегабанк» (іпотекодержатель) укладено іпотечний договір, що забезпечує виконання іпотекодавцем зобовязання за кредитним договором №01/2011 від 01.02.2011р. та за будь-якими додатковими угодами до нього.

Між сторонами неодноразово укладалися договори про внесення змін до іпотечного договору, якими частково змінювалися умови іпотечного договору від 01.02.2011р.

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Вирішуючи спори про звернення стягнення на предмет іпотеки, господарські суди мають враховувати приписи статті 35 Закону України "Про іпотеку", якими передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Проте ненадіслання іпотекодержателем іпотекодавцю відповідної вимоги не виключає права іпотекодержателя на звернення до суду з відповідним позовом за захистом своїх порушених прав (п. 4.4.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014, № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів").

Відтак, з вищенаведеного вбачається, що іпотекодержатель до прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, зокрема шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса (Постанова КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172), надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, і у тільки разі незадоволення такої вимоги може прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, проте ненадіслання вимоги не перешкоджає іпотекодержателю звернутись до суду для захисту своїх прав з позовною вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, за результатми розгляду якої суд приймає рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або про відмову у задоволенні такої вимоги.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду.

Відповідно до п.6.5. договору іпотеки, після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання предмета іпотеки згідно з його цільовим призначенням, предмет іпотеки може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період його реалізації.

Встановлена ст. 34 Закону України "Про іпотеку" можливість отримати іпотечне майно в управління на підставі договору між іпотекодавцем та іпотекодержателем або за рішенням суду (після звернення стягнення на таке майно) за своєю правовою суттю є окремим додатковим способом захисту прав іпотекодержателя (Постанова Вищого господарського суду України від 22.12.2014р. Справа N 904/3663/14).

Суд звертає увагу, що виходячи зі змісту вищенаведеної правової норми та умов договору іпотеки, предмет іпотеки може бути переданий в управління іпотекодержателя на період до його реалізації у порядку встановленому чинним законодавством та договором іпотеки.

Доказів про намір реалізувати майно відповідача з метою погашення кредитної заборгованості, позивачем до матеріалів справи не долучено. Також доказів звернення позивача до відповідача з вимогою передати предмет іпотеки в управління у позасудовому порядку на підставі договору на період до його реалізації матеріали справи теж не містять.

Необхідність передачі іпотечного майна в управління обґрунтовується позивачем лише невиконанням умов кредитного договору, відсутністю доказів страхування іпотечного майна тощо, проте доказів, які підтверджують дійсну необхідності передачі іпотечного майна в управління до його реалізації з врахуванням приписів ст. 34 Закону України «Про іпотеку» позивачем не наведено та до матеріалів справи не долучено.

Відповідно до п. 5.2.1. договору іпотеки, іпотекодержатель має право: при зверненні стягнення на предмет іпотеки отримати на праві власності предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання; від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому чинним законодавством.

Якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір (ч.1 ст.38 Закону України «Про іпотеку»).

Матерали справи не містять жодних доказів про прийняття позивачем чи судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки чи будь-яких письмових повідомлень про дійсний намір отримати предмет іпотеки у власність чи продати його будь-якій особі-покупцеві. Вимога про усунення порушень є лише попередження про можливе обрання одного із способів звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання зобовязань по кредитному договору.

Обираючи такий додатковий спосіб захисту прав іпотекодержателя як передача іпотечного майна в управління, слід враховувати, що такий спосіб захисту може бути застосований за умови наявності прийнятого рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, якого матеріали справи не містять.

Окрім цього, суд звертає увагу, що в силу приписів ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» заходи щодо передачі іпотечного майна в управління на період до його реалізації зазначаються у рішенні суду у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З огляду на викладене, підстав для передачі позивачу іпотечного майна в управління в силу ст. 34 Закону України «Про іпотеку» суд не вбачає, відтак вказана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст.10 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право у будь-який час протягом строку дії іпотечного договору за умови попереднього письмового повідомлення іпотекодавця перевіряти документально і в натурі наявність, стан, умови збереження та користування предметом іпотеки. Іпотекодавець зобов'язаний не перешкоджати реалізації цього права іпотекодержателем, надавати йому всі документи, необхідні для перевірки наявності, стану, умов збереження та користування предметом іпотеки, а також негайно на вимогу іпотекодержателя забезпечити йому фізичний доступ до предмета іпотеки. Проведення іпотекодержателем зазначеної перевірки не повинно призупиняти користування предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення або іншим чином порушувати права іпотекодавця чи іншої особи, в тимчасовому користуванні якої знаходиться предмет іпотеки.

Позивач звернувся до суду також з позовною вимогою забезпечити безперешкодний доступ ОСОБА_1 акціонерному товариству «Мегабанк» до предмета іпотеки за іпотечним договором від 01.02.2011р., не навівши при цьому обґрунтованих підстав, та не надавши суду доказів звернення позивача до відповідача з письмовим повідомленням про намір перевірити документально і в натурі наявність, стан, умови збереження та користування предметом іпотеки, а також докази недопущення позивача відповідачем до предмету іпотеки тощо.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю за необґрунтованістю та безпідставністю.

Щодо клопотання позивача про припинення провадження у справі на підставі п.11 ч.1 ст.80 ГПУ України у звязку із відсутністю предмета спору суд зазначає наступне.

Так, пунктом 11 ч.1 ст.80 ГПК України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі (п.4.4. Постанови Пленум Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Позивач у клопотанні про припинення провадження у справі зазначає про те, що 29 липня 2016 року було укладено додаткову угоду № 22 до кредитного договору № 01/2011 від 01 лютого 2011 року, у відповідності до умов якої внесено зміни до кредитного договору в частині розміру відсоткової ставки, а також визначено, що сплата від повідачем процентів у березні-липні 2016 року здійснюється у строк до 09.08.2016 року.

Також позивач зазначає про те, що 09 серпня 2016 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 23 до кредитного договору № 01/2011 від 01 лютого 2011 року, у відповідності до умов якої, зокрема, внесено зміни до кредитного договору, а саме змінено п. 1.1. в частині повернення кредитних коштів в розмірі 1 591 793,91 дол. США в строк до 31.12.2016р. та змінено додаток №1 до Кредитного договору та встановлено графік зменшення ліміту: до 31 жовтня 2016 року - 40 815,23 дол. США, до 30 листопада 2016 року - 40 815,23 дол. США, до 31 грудня 2016 року - 1 510 163,45 дол. США , та встановлено, що сплата процентів за кори стування кредитом у липні 2016 року здійснюється в строк до 12 серпня 2016 року.

У звязку з тим що сторони дійшли згоди щодо зміни порядку розрахунків відповідно до вищенаведених угод, позивач стверджує, що відсутній предмет спору.

Однак, як вище встановлено судом, і як вбачається з матеріалів справи, позов є небгрунтований та безпідставний не враховуючи наявність чи відсутність заборгованості у відповідача за кредитним договором на день подання позову.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Керуючись нормами ст.49 ГПК України, враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, суд дійшов висновку витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повний текст рішення

підписано 11.10.2016р.

Суддя Петрашко М.М.