ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2016 р. Справа № 917/572/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н. В. , суддя Істоміна О.А.

при секретарі Бєлкіні О.М.

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 23.08.16 р.);

відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 1-17/121 від 25.01.16 р.).

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу апеляційну скаргу ПАТ по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" (вх. № 2571П/3) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 08.09.2016 р. у справі № 917/572/16

за позовом ПАТ по газопостачанню та газифікації Лубнигаз, вул. Л.Толстого, 87, м. Лубни, Полтавська область, 37500

до Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Лубнитеплоенерго, вул. Чкалова, 17, м. Лубни, Полтавська область, 37500

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 08.09.2016 року у справі 917/572/16 (суддя Пушко І.І. ) заяву Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Лубнитеплоенерго (вх. №9359 від 28.07.2016 року) про розстрочку виконання рішення господарського суду Полтавської області від 23.06.2016р. по справі № 917/572/16 задоволено частково.

Розстрочено виконання рішення господарського суду Полтавської області від 23.06.2016 року по справі № 917/572/16 шляхом сплати належних до стягнення сум щомісячно за наступним графіком:

до 08 жовтня 2016 року - 40 543,53 грн.;

до 08 листопада 2016 року - 40 543,53 грн.;

до 08 грудня 2016 року - 40 543,53 грн.;

до 08 січня 2017 року - 40 543,53 грн.;

до 08 лютого 2017 року - 40 543,53 грн.;

до 08 березня 2017 року - 40 543,53 грн.;

до 08 квітня 2017 року 40 543,53 грн.,

до 08 травня 2017 року - 40 543,53 грн.,

до 08 червня 2017 року - 40 543,52 грн.,

Всього 364 891,76 грн. В іншій частині вимог в задоволенні заяви відмовлено.

ПАТ по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" подало на зазначену ухвалу до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просило оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Лубнитеплоенерго про розстрочку виконання рішення господарського суду Полтавської області від 23.06.2016р. по справі № 917/572/16, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі, обставинам справи.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.09.2016 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 10.10.2016 р.

Відповідач 06.10.2016 р. надав за вх. № 10115 відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги позивача заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши викладені в апеляційній скарзі доводи та відзиві на неї доводи сторін, заслухавши пояснення представників сторін, а також перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 23.06.2016 року у справі №917/572/16 позов ПАТ Лубнигаз про стягнення з ОКВПТГ Лубнитеплоенерго грошових коштів задоволено частково. Вирішено стягнути з ОКВПТГ Лубнитеплоенерго, на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації Лубнигаз: 556 268 грн. 96 коп. основний борг; 157 296 грн. 99 коп. пені; 27 353,26 грн. 3% річних; 14 652 грн. 97 коп. судового збору.

На виконання рішення господарським судом Полтавської області 29.08.2016 року видано наказ про примусове виконання рішення.

Згідно наявних у справі доказів, станом на 07.09.2016 року боржником було добровільно сплачено частину заборгованості, залишок боргу складає 364891,76 грн. (в т.ч. 180 241,51 грн. основний борг).

Відповідач (боржник) звернувся з заявою про розстрочку виконання рішення суду. При цьому заявник посилається на відсутність власних оборотних коштів у розмірі, необхідному для одночасного задоволення вимог стягувача, оскільки перебуває у скрутному матеріальному та тяжкому фінансовому стані, що являється наслідком: несвоєчасного відшкодування збитків, спричинених субсидіями та пільгами населенню з оплати за спожиту теплову енергію та відсутністю механізму їх компенсації з Державного бюджету; існуванням неузгодженості законодавства щодо строків внесення плати за послуги з розподілу природного газу та теплопостачання, внаслідок чого має місце «касовий розрив», що унеможливлює своєчасні розрахунки з позивачем; низькою платоспроможністю населення, яке є основним споживачем теплової енергії.

Заявник посилається, що боржником ведеться претензійно-позовна робота зі споживачами щодо стягнення дебіторської заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Згідно розрахунків заявника станом на 25.07.2016 року боржником сплачено в рахунок виконання зобовязань за договором 93,2% (4604266,24 грн.) вартості наданих позивачем послуг з розподілу природного газу в січні-травні 2016 року.

Заявник вважає, що виконання рішення одночасно призведе до арешту рахунків та майна підприємства та як наслідок унеможливить повне виконання ним боргових зобовязань перед кредиторами, проведення ремонту і відновлення технологічного обладнання теплових мереж, придбання матеріалів, що поставить під загрозу початок та проведення опалювального сезону 2016/17 років і в майбутньому може призвести до його банкрутства.

Надання підприємству розстрочки виконання заборгованості надасть можливість належним чином виконувати рішення суду, враховуючи прогноз доходів та витрат відповідача, а також і майновий інтерес стягувача, та просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду на 3 роки рівними щомісячними платежами по 20988,33 грн.

Суд першої інстанції, розглянувши зазначену заяву, виніс ухвалу, якою частково задовольнив заяву відповідача.

Дослідивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, колегія суддів зазначає таке.

Пленум Вищого господарського суду України в п. 7.2 постанови «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2010 року №9 розтлумачив приписи ст. 121 ГПК України та вказав, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, норма ст. 121 Господарського процесуального кодексу України не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може розстрочити виконання прийнятого ним рішення, однак визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих обставин та їх обєктивний вплив на виконання судового рішення.

ОСОБА_3 ухвалу від 08.09.2016 року про розстрочку виконання рішення господарського суду Полтавської області від 23.06.2016 р. у справі № 917/572/16, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність виключних обставин, які є підставою для надання розстрочки виконання рішення суду, оскільки боржник на даний час неспроможний виконати рішення разовим платежем з об'єктивних причин, які не залежать від нього.

Проте, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що висновки місцевого господарського суду про наявність підстав для розстрочки виконання рішення суду у справі № 917/572/16 не відповідають вимогам чинного законодавства і ґрунтуються на невірній оцінці обставин справи.

Так, на підтвердження того, що відповідач не має можливості виконати рішення суду, він посилається на те, що ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» є підприємством комунальної форми власності, заснованого на майні спільної власності територіальних громад міст Полтавської області: Лубни, Пирятин, Гребінка, основним напрямком господарської діяльності якого є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії на опалення та підігрів води споживачам житлового фонду, комунально-побутових та інших об'єктів на території Полтавської області.

Єдиним джерелом надходження коштів боржника, з яких проводиться оплата за спожитий природний газ стягувану, є грошові кошти, отримані від реалізації теплової енергії та надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за затвердженими тарифами та субвенції з Державного бюджету України на погашення вартості наданих відповідачем пільг і субсидій, на які мають право споживачі.

Платоспроможність населення, яке є основним споживачем теплової енергії (82,3% від загального споживання) на виробництво якої передавався газ, що розподілявся позивачем, є низькою. Звіт про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємств від надання послуг теплопостачання за 6 міс.2016 року свідчить про значну заборгованість населення за спожиті послуги перед «Лубнитеплоенерго».

Згідно звіту про фінансові результати за І півріччя 2016 року, сума збитків підприємства складає 5 149 тис.грн.

Згідно наданих боржником актів звірок станом на 01.07.2016, загальна заборгованість держави перед ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» за надані пільги та нараховані субсидії за послуги з теплопостачання складає 4 млн. 721 тис. 548 грн. 55 коп.

Вказані обставина, на думку відповідача, виключає можливість виконати боржником рішення у справі одноразовим платежем.

Колегія суддів вважає, що наведені у заяві боржника обставини в обґрунтування необхідності надання розстрочки виконання судового рішення, зокрема, важке фінансове становище, недостатність грошових коштів для погашення заборгованості через порушенням зобовязань споживачами та державою, наявністю у них несплаченої заборгованості перед Обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства Лубнитеплоенерго, не є виключними обставинами, які б давали підстави для надання такої розстрочки.

Слід зазначити, що доказом існування тяжкого фінансового стану є офіційна фінансова звітність. Проте, заявником таких доказів до суду не надано, а також не доведено належними та допустимими доказами існування тяжкого фінансового стану ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго».

Так, місцевий господарський суд дійшов висновку про скрутне матеріальне становище боржника та наявні перешкоди у виконанні рішення суду, виходячи з наступних документів:

- Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за І півріччя 2016 р.,

- Довідка про залишок коштів на рахунку в АТ "Ощадбанк" за період з 11.07.2016 р. по 25.07.2016 р.,

- Довідка про залишки коштів на рахунку боржника в АБ "Укргазбанк" за період з 11.07.2016 р. по 25.07.2016 р.

Проте, зазначені документи не можна вважати належним підтвердженням та беззаперечним доказом складного фінансового стану боржника. До заяви додано Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за І півріччя 2016 р., проте суду не надано для дослідження Балансу (Звіту про фінансовий стан) на 30.06.2016 р. за формою № 1 код ДКУД 1801001, в якому зазначається вартість наявних у товариства необоротних та оборотних активів, у тому числі нерухомого майна, готівки, на рахунках у банках, за рахунок яких можна виконати рішення суду; довгострокові зобов'язання, поточні зобов'язання та забезпечення.

Із зазначеного випливає, що Звіт про фінансові результати відображає лише фінансовий результат товариства за І півріччя 2016 р., проте не підтверджує відсутність грошових активів на рахунках або ресових активів, на які можна звернути стягнення.

Довідки, про залишки коштів на рахунках в АТ "Ощадбанк" та АБ "Укргазбанк" підтверджують лише те, що на кінець дня у вказаному періоді, тобто протягом 15-ти днів, суми залишку коштів на рахунках коливались від 753.20 грн. до 2 368.15 грн.

Проте, довідки не дають інформації про те, скільки коштів надходило на вказані рахунки і на які цілі вони витрачались. Крім того, довідки надані за період лише з 11.07.2016 по 25.07.2016 в той час як борг утворився за період з 01.01.2016, тобто охоплюють лише два тижні з зазначеного періоду.

Отже з довідок неможливо встановити дійсний фінансовий стан боржника ані у період накопичення боргу, ані на даний час. Тому, те, що протягом 15-ти днів липня 2016 р. залишок коштів на кінець дня коливався від 753,20 грн. до 2 368,15 грн. не підтверджує факт скрутного фінансового становища боржника і неможливість виконати рішення суду.

Крім того, боржник не надав жодних підтверджуючих документів, що у нього відсутні інші рахунки у банківських установах, у тому числі депозитні рахунки, де можуть бути наявні грошові кошти, достатні для виконання рішення суду.

Таким чином, за відсутності Балансу (Звіту про фінансовий стан) на 30.06.2016 р. з наданих боржником довідок з банківських установ неможливо встановити фінансовий стан ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго".

Так само, боржник не надав витягів з державних реєстрів про відсутність у власності товариства майна, за рахунок якого можна виконати рішення суду без завдання шкоди господарській діяльності та банкрутства боржника.

Наявні обставини справи свідчать про задовільний матеріальний стан відповідача і відсутність будь-яких перешкод у виконанні рішення суду. Це підтверджується також і тим, що станом на дату подачі заяви про розстрочення (через 2 місяці після винесення рішення) боржник погасив більше половини від суми боргу.

Також, місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі дійшов висновків, що відповідач не може виконати рішення суду з об'єктивних причин, що обґрунтовується несвоєчасним відшкодування збитків, пов'язаних із наданням пільг і субсидій населенню та "касовим розривом" між строками оплати за послуги населення та строками виконання умов договору між позивачем та відповідачем.

Проте із зазначеним, ПАТ "Лубнигаз" погодитись не може, виходячи з наступного.

Відшкодування постачальникам послуг наданих населенню пільг і субсидій регулюється Постановою КМУ від 11.01.2005 р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій", Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 р. №493/688 "Про затвердження Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію".

Пунктом 2.1. Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію передбачає можливість за рахунок коштів державного бюджету здійснювати розрахунки з попередньої оплати ресурсів, тобто в строк, який передбачений умовами договору між: позивачем та відповідачем.

Згідно із п. 2.1. Порядку в разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів.

Відповідно до п. 2.3. Порядку департаменти фінансів узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20 числа Державній казначейській службі України (далі - Казначейство України) та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - головні управління Казначейства) у формі узгоджених з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними зведеними реєстрами актів звіряння або реєстрами договорів за підписами керівників відповідних департаментів фінансів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг).

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що чинним законодавством передбачений порядок попередньої оплати природного газу в рахунок відшкодування наданих населенню пільг, субсидій та компенсацій. Такий порядок вимагає активної поведінки ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго" щодо визначення договірної величини споживання ресурсів та укладення договорів з розпорядником коштів. Проте, ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго" не надало жодних доказів вживання заходів щодо вчасного розрахунку з позивачем, тобто доказів укладення договорів з розпорядниками коштів для попередньої оплати ресурсів, а отже здійснення всіх необхідних заходів для уникнення заборгованості.

Посилання ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго" на те, що борг виник не з вини боржника, оскільки останній звертався з проханням погасити заборгованість за рахунок коштів державного бюджету не заслуговують на увагу, оскільки боржник надіслав відповідного листа (наявний в матеріалах справи) тільки 22.07.2016 р., а прострочення виникло починаючи з 02.02.2016 р., рішенням суду стягнуто 3% річних і пеню за період з 02.02.2016 р. по 21.06.2016 р. Крім того, лист на адресу ПАТ "Лубнигаз" не є належними заходами для погашення боргу за рахунок коштів державного бюджету, оскільки не передбачений Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

Отже, ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго" не здійснив усіх необхідних заходів, передбачених чинним законодавством, для того, щоб вчасно і в повному обсязі виконати зобовязання за договором на користь ПАТ «Лубнигаз», а тому заборгованість виникла з вини боржника.

Окрім того, частина 2 статті 218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобовязань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до частини другої статті 617 ЦК України, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх зобов'язань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Так, стаття 42 Господарського кодексу України визначає як самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарську діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. При цьому здійснення підприємницької діяльності и власний ризик означає покладення на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності.

Враховуючи зазначену норму, саме по собі важке матеріальне становище боржника не може вважатися безумовною підставою для надання розстрочки виконання рішення, що також кореспондується з положеннями ст. 617 ЦК України.

Крім того, колегія суддів зазначає наступне. Негативний фінансовий стан відповідача, пов'язаний із незадовільним станом оплат споживачів теплової енергії, є стійким і існував на день укладення договору купівлі-продажу природного газу, що свідчить про відсутність ознак виключності такого становища. Оскільки відповідач вважав можливим укладання договору розподілу природного газу в стані незадовільного обсягу платежів, колегія суддів не вбачає підстав перекладання ризику неплатежів на продавця (позивача у справі).

Слід зазначити також те, що з дати прийняття місцевим господарським судом (23.06.2016 р.) рішення про стягнення боргу у сумі 755 572,18 грн. його розмір скоротився більш ніж на 53% і станом на 12.09.2016 р. становить вже 342 417,54 гри. Це свідчить про платоспроможність боржника і фінансову можливість виконати грошове зобов'язання за рішенням суду значно швидше, ніж це передбачено оскаржуваною ухвалою.

При цьому, боржник необґрунтовано просить розстрочити виконання рішення на три роки з розміром щомісячного платежу у 20988,11 грн. перші 35 місяців та 20988, 33 грн. в останньому місяці, незважаючи на те, що за два місяці після ухвалення рішення суду боржник фактично оплатив 398 501,67 грн., що складає 197 000,00 грн. на місяць.

Із зазначеного випливає, що боржник є платоспроможним і в даному випадку відсутні обставини, що ускладнюють виконання рішення суду, а тому й відсутні підстави для розстрочення виконання рішення суду.

Крім того, в матеріалах справи наявні пояснення щодо висновків за результатами перевірки роботи керівника ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» ОСОБА_3, де зазначено про значне покращення фінансового стану ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» з 01.01.2016 р„ у тому числі зменшення кредиторської заборгованості на 4 750,1 тис, грн.

Інших доказів, які б свідчили про наявність виключних обєктивних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, заявником не подано.

Разом з цим, при вирішенні питання про надання розстрочки виконання рішення суд враховує також негативні наслідки для стягувача при затримці виконання даного рішення суду, порушення його матеріальних інтересів, ступінь вини боржника у виникненні спору та наявність інфляційних процесів в економіці держави.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що як позивач так і відповідач є комерційними підприємствами, та несуть однакову економічну відповідальність за свої дії та однакові ризики. Отже, невиконання відповідачем зобовязань з оплати послуг негативно відображується на підприємстві позивача. А подальше ухилення відповідача від сплати заборгованості суттєво зачіпає інтереси позивача і завдає істотної, в тому числі й матеріальної шкоди.

Оцінюючи встановлені по справи обставини у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав до надання розстрочки.

Так, рішення про розстрочку виконання рішення суду є перш за все судженням суду, яке ґрунтується на додержанні балансу інтересів кредитора та боржника. В силу цього розстрочку не може надаватися виключно в інтересах боржника із посиланням на необхідність поліпшення фінансового стану боржника. Така розстрочка, надана за відсутності виняткових обставин, негативно впливає на охоронюваний законом інтерес кредитора.

Зокрема, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Таким чином, колегія суддів вважає, що надання розстрочки виконання рішення судом першої інстанції відповідно до ст.121 ГПК України в даному випадку є недоцільним та таким, що не відповідає вимогам законодавства у відношенні оцінки винятковості обставин, необхідних для надання розстрочки.

Колегія суддів вважає, що докази у даній справі досліджувались судом першої інстанції опосередковано, однобічно і лише на користь боржника (відповідача) у справі, заяву якого задоволено, що є порушенням вимог ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, і ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що наявні у матеріалах справи докази не підтверджують наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у встановлений строк, у звязку з чим прийняту у справі ухвалу за результатами розгляду заяви про розстрочку виконання постанови слід скасувати, як таку, що прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм ст. ст. 4-2, 43, 121 Господарського процесуального кодексу України. Таким чином, у даній справі слід прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про розстрочку у даній справі.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, сплачений ДК "ОСОБА_1 України" ПАТ по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" за подання апеляційної підлягає відшкодуванню за рахунок Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Лубнитеплоенерго.

Керуючись ст. ст. 49, 91, 101, п. 2 ст. 103, п. 1, п. 4 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" на ухвалу господарського суду Полтавської області від 08.09.2016 р. у справі № 917/572/16 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 08.09.2016 р. у справі № 917/572/16 скасувати.

Відмовити Обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства Лубнитеплоенерго у задоволені заяви про розстрочку виконання рішення господарського суду Полтавської області від 23.06.2016р. по справі № 917/572/16.

Стягнути з Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Лубнитеплоенерго (вул. Чкалова, 17, м. Лубни, Полтавська область, 37500, ідентифікаційний код 05541083) на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації Лубнигаз (вул. Л.Толстого, 87, м. Лубни, Полтавська область, 37500, ідентифікаційний код 05524713) 1378,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Істоміна О.А.