Господарський суд Чернігівської області
======================================================================================================================================================

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 жовтня 2016 року Справа № 927/841/16

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Цимбал-Нарожної М.П., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут

14021, вул. Любецька,68, м.Чернігів;

до відповідача: Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області

16600, вул. Батюка,5А,м.Ніжин, Чернігівська обл.;

про стягнення 22204,35 грн.;

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1В.( довіреність № 1/1337 від 30.06.2016) - представник;

від відповідача: ОСОБА_2 (дов. №03-08/2478) - представник;

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області про стягнення 22204,35грн., з яких 16474,68грн. основного боргу, 4472,72грн. пені, 321,91грн. 3% річних, 935,76грн. інфляційних, відповідно до Договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів за №1141041РНОЕВ016 від 01.02.2016.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором №1141041РНОЕВ016 від 01.02.2016, а саме несплатою за отриманий природний газ на суму 16474,68грн. за період січень -лютий 2016року.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 09.09.2016 порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 20.09.2016, після чого в судовому засіданні оголошувалась перерва до 04.10.2016, відповідно до ст.77 ГПК України.

Суд перейшов до розгляду спору по суті в судовому засіданні 20.09.2016.

В судовому засіданні 20.09.2016 від позивача надійшло клопотання від 19.09.2016, б/н про зменшення розміру позовних вимог у звязку зі сплатою відповідачем після звернення з позовною заявою 5712,54грн. та у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 10 762,14грн. основного боргу, 4472,72грн. пені, 321,91грн. 3%річних та 935,76грн. інфляційних.

В судовому засіданні 04.10.2016 від позивача надійшло клопотання від 04.10.2016 за №1/1907 про зменшення розміру позовних вимог у звязку зі сплатою відповідачем після порушення провадження у справі 3000,00грн. та 287,46грн. у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 7474,68грн. основного боргу, 4472,72грн. пені, 321,91грн. 3%річних та 935,76грн. інфляційних.

Відповідно до ст.22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи положення ст.22 ГПК України, суд прийняв заяви позивача та розглядає спір виходячи з суми позову 13205,07грн.

Відповідач надав суду відзив на позов, в якому він визнає заборгованість в сумі 7474,68грн. основного боргу. Крім того, відповідач, посилаючись на відсутність фінансування, просить суд про зменшення розміру штрафних санкцій на 99%.

Представник позивача проти вказаного клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій заперечив.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

01.02.2016 між ТОВ Чернігівгаз Збут та Ніжинською районною державною адміністрацією Чернігівської області укладено договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів за №1141041РНОЕН016 (далі - Договір).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.1.1. Договору, Постачальник зобов'язався передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а Споживач зобов'язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

За юридичною природою вказаний договір є договором поставки.

Відповідно до п.2 статті 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з п.2.9.2, 2.9.3 Договору, на підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірника акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника. Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

Відповідно до п.3.1,3.6. Договору, розрахунки за поставлений Споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються Постачальником та Споживачем. Ціна за 1000 куб.м. природного газу з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами, податку на додану вартість становить 7698,2400грн., в т.ч. ПДВ 1283,0400грн.. Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу, поставленого Споживачеві за даним Договором.

Позивач на виконання умов договору у період з січень-лютий 2016 року поставив відповідачу, а відповідач прийняв природний газ кількістю 5,547куб.м. вартістю 42009,30грн.

Факт передачі природного газу підтверджується актом приймання-передачі №54 за лютий 2016р. про передачу газу в обсязі 1,398 тис. м.куб., та актом приймання передачі №ЧРЗ00000238 за січень 2016р. про передачу газу в обсязі 4,59 тис. куб. м., що підписані повноважними представниками позивача та відповідача та скріплені їх печатками.

Отже, позивач взяті на себе зобовязання щодо постачання природного газу виконав повністю, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення також закріплені у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Відповідно до умов п.4.1,4.3. Договору, розрахунковий період за договором становить один календарний місяць з 07:00 години першого дня місяця до 07:00 години першого дня наступного місяця включно; остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

З порушенням встановлених строків оплати, відповідач частково розрахувався за поставлений природний газ у спірному періоді, що підтверджується банківськими виписками: від 15.03.2016 на суму 3314,62грн., від 14.04.2016 на суму 5000,00грн., від 13.05.2016 на суму 5100,00грн., від 14.06.2016 на суму 1000,00грн., від 24.06.2016 на суму 2620,00грн., від 13.07.2016 на суму 600,00грн., 19.07.2016 на суму 3000,00грн., від 10.08.2016 на суму 2900,00грн., від 19.08.2016 на суму 2000,00грн., 08.09.2016 на суму 5712,54грн..

Крім того після порушення провадження у справі відповідач частково сплатив заборгованість, що підтверджується банківськими виписками від 19.09.2016 на суму 287,46 та на суму 3000,00грн.

Всього відповідачем сплачено заборгованість на суму 34534,62грн.

Станом на час вирішення спору заборгованість перед позивачем становить 7474,68грн., яка документально підтверджена та визнається відповідачем, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в сумі 7474,68грн. з основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.3 статті 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно статті 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.2.1. Договору, у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, Споживача сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

Позивачем заявлено до стягнення пеню за період з 11.02.2016 по 18.08.2016 в сумі 4472,72грн.

Нарахування пені за період з 11.02.2016 по 18.08.2016 в сумі 4472,72грн. відповідає вимогам норм матеріального права та умовам Договору.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 99%.

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання відповідача.

Відповідно до п.3 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню. Згідно до п.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.2 ст.233 ГК України, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В обґрунтування своєї заяви представник відповідача зазначає, що заборгованість за використаний природний газ виникла внаслідок недостатнього фінансування та нескоординованих кошторисних призначень на 2016 рік.

Так, господарський суд зазначає, що враховуючи часткову оплату відповідачем суми основної заборгованості, на підставі ст.83 ГПК України, суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір пені до 447,27грн..

В стягненні іншої частини пені, нарахованої позивачем, слід відмовити.

Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних за період з 11.02.2015 по 18.08.2016 в сумі 321,91грн. та інфляційних за період з 01.02.2016 по 31.07.2016 в сумі 935,76грн.

Нарахування 3% річних за період з 11.02.2015 по 18.08.2016 в сумі 321,91грн. та інфляційних за період з 01.02.2016 по 31.07.2016 в сумі 935,76грн. відповідає вимогам норм матеріального права та умовам Договору, а тому такі вимоги підлягають задоволенню та стягненню на користь позивача.

Частиною 6 ст. 84 ГПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Згідно статті 49 ГПК України та Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1378,00грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 49, ст.82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області (16600, вул. Батюка, 5А, м.Ніжин, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут (14021, вул. Любецька, 68, м.Чернігів, відомості про рахунки відсутні, ) 7474,68грн. основного боргу, 447,27грн. пені, 321,91грн. 3%річних, 935,76грн. інфляційних, а всього 9179,62грн., а також 1378,00грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна

Повний текст рішення підписано 10 жовтня 2016 року.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна