ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2016 р.Справа № 916/1980/16
Господарський суд Одеської області у складі:

судді Волкова Р.В.

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Державного підприємства „Чорноморський Яхт-клуб,

до відповідача: Південної митниці,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області

про стягнення 180347,56 грн.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю);

Від відповідача: не з`явився.

Від третьої особи: не з`явився.

встановив:

Позивач, Державне підприємство „Чорноморський Яхт-клуб", звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Південної митниці, про стягнення 180347,56грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на укладання з відповідачем договору № 48 на надання послуг, надання комунальних послуг з утримання та обслуговування плавзасобів відповідача, невиконання останнім своїх договірних зобовязань щодо здійснення оплати на умовах договору та на інші зазначені у позовній заяві та поясненнях обставини.

Під час розгляду справи суд замінив відповідача на його правонаступника, Одеську митницю ДФС.

Відповідач надав відзив, згідно з яким вимоги позивача не визнав та просить у задоволенні позову відмовити з посиланням на закінчення строку дії договору, виставлення рахунків поза межами строку дії договору, можливість здійснення платежів лише в межах бюджетних асигнувань, неможливість здійснення платежів без наявності діючого договору між сторонами, пропуск строку позовної давності за частиною рахунків та на інші викладені у відзиві обставини.

Від третьої особи по справі надійшли пояснення з приводу порядку та підстав розподілу бюджетних коштів, які вона просить врахувати під час розгляду справи та зазначає що не має самостійних вимог щодо предмету спору.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між сторонами 01.05.2008р. був підписаний договір № 48 (на надання послуг), предметом якого було надання позивачем відповідачеві комунальних послуг з утримання і обслуговування на території акваторії "Яхт-клуб" певних обєктів відповідача.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

П.1 ст.202 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Саме на виникнення у відповідача певних зобовязань за договором та невиконання відповідачем цих зобовязань позивач вказує як на підставу для стягнення заявлених у позові грошових коштів.

Дійсно, пунктом 2.2.8 договору передбачено обовязок відповідача здійснювати оплату наданих послуг згідно з рахунками, які виставляються позивачем.

Разом з цим, пунктом 5.1 договору встановлено, що він вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2008р.

Порядок продовження дії договору понад встановлений строк визначений сторонами у п.5.2 договору, відповідно до якого він може бути пролонгований на новий термін за взаємним письмовим погодженням сторін.

Додатковою угодою від 01.01.2009 сторони в тому числі продовжили строк дії договору до 31.12.2009.

В якості доказів по справі позивачем надані рахунки, які виставлялись відповідачеві у період 2013-2016 роки.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлена вимога про стягнення боргу за договором за період, коли договір між сторонами вже закінчив свою дію та не був продовжений у встановленому порядку. Надане позивачем листування не можна вважати таким, що доводить ані переукладання договору ані продовження строку його дії.

За таких обставин, суд вважає, що у заявлений період у відповідача відсутні зобовязання щодо сплати сум з вказаних позивачем підстав, а саме в якості виконання договірних зобовязань за договором № 48 від 01.05.2008.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення 180347,56грн. заборгованості є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального Кодексу України, у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 202, 526, 610, 611, 612, 626, 629 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні Державного підприємства „Чорноморський Яхт-клуб до Південної митниці, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення 180347,56 грн. - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 03.11.2016 року.

Повний текст рішення складений 10 жовтня 2016 р.

Суддя Р.В. Волков