РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2016Справа №910/16458/16
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії ПАТ "Укртелеком"

до приватного акціонерного товариства "Телесистеми України"

про стягнення 51 567,74 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю № 2028 від 28.12.2015 р.;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії ПАТ "Укртелеком" до приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" про стягнення 51 567,74 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 квітня 2015 р. між публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Київської міської філії ПАТ "Укртелеком" та приватним акціонерним товариством "Телесистеми України" укладено договір № 11-25 оренди нерухомого майна товариства (технологічні приміщення), відповідно до якого орендодавець передає, а орендар бере у строкове платне користування частину технологічного приміщення, розташоване в м. Києві на першому поверсі чотириповерховому будинку № 54А, корпус 3 кім. 101 по вул.. Володимирській, загальною площею 2 м2 - технологічних приміщень для розміщення обладнання зв'язку.

Відповідач не виконав зобов'язання за договором оренди, тому позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором у розмірі 48 791,42, пені в розмірі 2 174,45 грн., індексу інфляції в розмірі 418,53 грн., 3% річних в розмірі 183,35 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 07.09.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 20.09.2016 р.

В судове засідання 20.09.2016 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 07.09.2016 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 019.

Представник позивача виконав вимоги ухвали суду від 07.09.2016 р.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

01 квітня 2015 р. між публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Київської міської філії ПАТ "Укртелеком" та приватним акціонерним товариством "Телесистеми України" укладено договір № 11-25 оренди нерухомого майна товариства (технологічні приміщення).

Відповідно до 1.1. договору, орендодавець передає, а орендар бере у строкове платне користування частину технологічного приміщення, розташоване в м. Києві на першому поверсі чотириповерховому будинку № 54А, корпус 3 кім. 101 по вул. Володимирській, загальною площею 2 м2 - технологічних приміщень для розміщення обладнання зв'язку.

Згідно з п. 2.1. договору, передача орендареві майна в користування здійснюється одночасно з підписанням повноважними представниками сторін акта приймання-передачі (додатком 1), вказаного в п.1.1. цього договору. При цьому ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження майна переходить до орендаря з відповідними наслідками.

Передача майна в оренду не передбачає передачі орендареві права власності на нього. Власником орендованого майна залишається орендодавець, а орендар користується ним протягом строку дії цього договору (п. 2.2.).

Позивач на виконання умов договору надав відповідачу в оренду нежилі приміщення за адресою м. Київ, вул. Володимирська, № 54А, корпус 3. кім. 101, загальною площею 2 м.кв., що підтверджується відповідним актом прийому-передачі від 01 квітня 2015 року (підписаний обома сторонами), де зазначено, що технічний та санітарний стан майна, що передається в оренду згідно даного договору - задовільний.

Згідно з п. 2.3. договору, майно, передане орендареві, повертається орендодавцеві не пізніше дати закінчення строку дії договору (якщо не укладено договір на наступний строк) за актом передачі-приймання, звіреним з актом приймання-передачі майна, зазначеним у п. 2.1 цього договору, разом з отриманим від орендодавця устаткування. Інвентарем та іншим майном у належному стані, з усіма зробленими поліпшеннями, які не можливо відокремити від об'єкта оренди.

Відповідно до п. 3.1. договору, орендна плата встановлюється орендодавцем за домовленістю сторін (за договірною ціною) на підставі його внутрішніх нормативних актів і відповідно до фіксованого розміру місячної орендної плати становить 4 739,00 грн. з ПДВ (20%) за 1 м.кв. технологічних приміщень. Орендна плата за перший місяць оренди за 2 кв.м. всієї орендованої площі становить 9 478,00 з ПДВ (20%) та не підлягає коригуванню на індекс інфляції протягом всього строку дії договору оренди.

Згідно з п. 3.4. договору, орендар відшкодовує витрати на електроенергію у порядку, визначеному Правилами користування електричною енергією, та на підставі окремого розрахунку орендодавця у термін, зазначений у п. 3.6. договору.

Відповідно до п. 3.5. договору, орендодавець станом на останній календар день розрахункового місяця складає акт про надані послуги, та не пізніше 17 числа місяця, наступного за розрахунковим, разом з рахунком надає його орендарю.

Орендар протягом двох робочих днів з дати отримання підписує та повертає орендодавцю перший примірник акта про надані послуги.

Згідно з п. 3.6. договору, орендна плата перераховується орендарем у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця не пізніше 27 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з рахунками, які виставляються орендодавцем не пізніше 17 числа місяця, наступного за розрахунковим та надаються орендарю разом з актом про надані послуги.

У разі неотримання рахунків та інших первинних документів до 27 числа місця, що настає після розрахункового періоду. Орендар повинен звернутися до орендодавця для отримання інформації про належну до сплати суму. Неотримання рахунку не є пдставою для несплати щомісячних платежів.

Відповідно до п. 3.7. договору, щомісячна сума, яка підлягає оплаті, визначається у розмірі 100% орендної плати за попередній місяць та збільшується (зменшується) на суму заборгованості (переплати) за фактично надані послуги попереднього місяця, яка утворилась на 1 число розрахункового місяця.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до п.п. 5.1.1. п. 5.1. договору, орендодавець має право вимагати своєчасної оренди майна.

Згідно з п. 6.1.3. п. 6.1. договору, орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені цим договором.

Згідно з п. 12.1 договору, цей договір набирає чинності від дати підписання його сторонами, діє до 31 грудня 2015 року та регулює взаємовідносини між сторонами з 01 грудня 2014 року. Сторони зобов'язані протягом 20 днів після закінчення строку дії цього договору здійснити остаточні розрахунки за ним.

Відповідно до п. 3.9. договору, у разі закінчення строку дії цього договору чи його дострокового розірвання орендна плата за останній місяць розраховується орендодавцем з урахуванням фактичного періоду використання, визначеного відповідно до акту передачі-приймання орендованого майна. Орендна плата за останній місяць сплачується орендарем на підставі рахунку, який складається орендодавцем на дату підписання акту передачі-приймання майна та підлягає оплаті протягом 20 календарний днів.

Майно, передане орендареві, повертається орендодавцеві не пізніше дати закінчення строку дії договору (якщо не укладено договір на наступний строк) за актом передачі-приймання, звіреним з актом приймання-передачі майна, зазначеним у п. 2.1. цього договору, разом з отримання від орендодавця устаткування, інвентарем та іншим майном у належному стані, з усіма зробленими поліпшеннями, які неможливо відокремити від об'єктами оренди.

Згідно з ч 4. ст. 284 Господарського кодексу України, строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Статтею 764 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Позивачем виставлено відповідачеві:

- рахунок № 82К500/16-99 від 29.02.2016 р. на суму9 733,27 грн.;

- рахунок № 82К500/16-329 від 30.04.2016 р. на суму9 742,08 грн.;

- рахунок № 82К500/16-418 від 31.05.2016 р. на суму9 767,24 грн.;

- рахунок № 82К500/16-527 від 30.06.2016 р. на суму9 757,93 грн.;

- рахунок № 82К500/16-103 від 31.07.2016 р. на суму9790,90 грн.

На підставі п. 3.5. договору № 11-25 оренди нерухомого майна товариства (технологічні приміщення) від 01.04.2015 р. орендодавець самостійно складає акт про надані послуги та разом з рахунком надає його орендарю.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" направив приватному акціонерному товаристві "Телесистеми України" рахунки, що підтверджується наявними в матеріалами справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Проте, відповідач не оплатив орендну плату в розмірі 48 791,42 грн.

У матеріалах справи відсутні будь-які звернення відповідача до позивача стосовно повернення орендованого майна орендодавцю та докази оплати орендних платежів.

Відповідно до ч.1 статті 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Частиною 4 статті 612 ЦК України передбачено, що прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором № 11-25 оренди нерухомого майна товариства (технологічні приміщення) від 01.04.2015 р., в розмірі 48 791,42 грн. (за лютий, квітень, травень, червень, липень), належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростовано, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 183,55 грн. та індексу інфляції в розмірі 418,53 грн. за період прострочення вказаний в розрахунку.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням, процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами договору та положень статті 625 Цивільного кодексу України.

Рекомендація Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997 року щодо порядку індексів інфляції при розгляді судових справ передбачає, що сума, яка внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з розрахунком травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Суд встановив, що розрахунок інфляційних витрат, наданий позивачем є не вірним, оскільки відповідно до норм чинного законодавства, індекс інфляції зараховується за весь час прострочення зобов'язання. Отже, позивач має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто, мала місце не інфляція, а дефляція), тому суд наводить власний розрахунок суми інфляційних витрат:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
28.03.2016 - 01.08.20169733.271.033320.51
28.05.2016 - 01.08.20169742.080.997-29.21
28.06.2016 - 01.08.20169767.240.999-9.77
Всього: 281,53
З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат пов'язані з інфляційними процесами в сумі 418,53 підлягають частковому задоволенню у розмірі 281,53 за розрахунком суду.

В частині стягнення витрат пов'язані з інфляційними процесами у розмірі 137 грн. відмовити.

Вимога позивача щодо стягнення 3% річних в розмірі 183,35 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 2 174,45 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 8.2. договору, у разі наявності заборгованості по орендній платі чи іншим витратам за договором за попередній місяць станом на 27 число поточного місяця, орендарю нараховується пеня від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з 28 числа поточного місяця до дати погашення заборгованості.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами Цивільного кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Вимога позивача щодо стягнення з відповідача пені у сумі 2174,45 грн. визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, при частковому задоволенні позову витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються:

на позивача в сумі 3,58 грн., на відповідача - 1 374,42 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 7, ) на користь публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії ПАТ "Укртелеком" (01033, м. Київ, вул.. Антоновича, 40, ) основну суму заборгованості в розмірі 48 791 (сорок вісім тисяч сімсот дев'яносто одна) грн. 42 коп., 3 % річних в розмірі 183 (сто вісімдесят три) грн. 35 грн., індекс інфляції в розмірі 281 (двісті вісімдесят одна) грн. 53 коп., пеню в розмір 2174 (дві тисячі сто сімдесят чотири) грн. 45 коп. та судовий збір у розмірі 1 374 (одна тисяча триста сімдесят чотири) грн. 42 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 06.10.2016 року.

Суддя С.М.Мудрий