ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.10.16р. Справа № 904/7028/16

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" , м. Дніпро

про стягнення 17 119, 25 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 3316-К-Н-О від 05.07.16р.

Суть спору:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до господарського суду Дніпропетровської області до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (далі - відповідач) про стягнення 13 005,32 грн. втрат від інфляції, 4 113,93 грн. 3 % річних та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням суду від 25.06.2015 р. у справі № 904/3899/15 з відповідача на користь позивача стягнуто грошову суму збитків в розмірі 159 120,80 грн. та судового збору в розмірі 3182,42 грн., оскільки грошові кошти на виконання зазначеного рішення господарського суду Дніпропетровської області на момент подачі цього позову відповідачем не сплачені, позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення з відповідача 3% річних за період з 01.11.2015 р. - по 31.05.2016 р. та втрат від інфляції за період з 07.10.2015 р. - по 10.08.2016 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2016 р. по справі № 904/7028/16 порушено провадження, розгляд справи призначено до розгляду у судовому засіданні на 08.09.2016 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2016 р. розгляд справи відкладено на 27.09.2016 р.

В судовому засіданні 27.09.2016 р. оголошено перерву до 13.10.2016 р.

Представник позивача у судовому засіданні 27.09.2016 р. наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В судове зсідання 13.10.2016 р. представник позивача не зявився, про причину неявки суду не повідомив.

Представник відповідача у судових засіданнях заперечував проти позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 13.10.2016 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача (27.09.2016 р.) та відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2015 р. у справі № 904/3899/15 позов задоволено, присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 159 120,80 грн. збитків та 3182,42 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2015 р. у справі № 904/3899/15 залишено без змін.

09.10.2015 р. на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2015 р. видано наказ у справі № 904/3899/15.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.01.2016 р. постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 р. та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2015 р. у справі № 904/3899/15 залишено без змін.

Аналіз матеріалів справи відображає, що сума 159 120,80 грн. збитків, які виникли у звязку з невиконанням умов договору від 15.05.2012 р. №LGH0000049 про інкасацію коштів із невизначеним строком дії та які були стягнуті рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2015 р. у справі № 904/3899/15 відповідачем не сплачені.

Таким чином, позивач на підставі п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України до нарахував на суму боргу 162 303,22 грн. відповідачу втрат від інфляції (за період з 01.11.2015 р. по 31.05.2016 р.) в сумі 13 005,32 грн. та 3 % річних (за період з 07.10.2015 р. по 10.08.2016 р.) в сумі 4 113,93 грн., що і є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За змістом статтей 524 та 533 Цивільного кодексу України грошовим є зобовязання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 06.06.2012 р. у справі № 6-49цс12).

Згідно ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/3899/15 про невиконання якого вказує позивач, постановлене за результатом розгляду позову, предметом якого стягнення збитків.

Статтею 224 Господарського кодексу України унормовано, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

З огляду на положення ст. 22 Цивільного кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає (такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 20.12.2010 у справі №06/113-38).

Відповідно до пункту 1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", грошовим, за змістом статей 524, 533, 535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Пунктом 5.2 зазначеної постанови передбачено, що обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 Цивільного кодексу України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 Цивільного кодексу України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Відповідно до п. 5.4. даної постанови, господарським судам необхідно мати на увазі, що за приписом частини п'ятої статті 11 ЦК України грошове зобов'язання може виникати з рішення суду. Відтак якщо певне зобов'язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим (наприклад, у зв'язку з прийняттям судового рішення про стягнення суми попередньої оплати в зв'язку з недопоставкою продукції), відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу.

Таким чином, оскільки сума стягнутих коштів є збитками, зобов'язання відповідача за договором не є грошовим, то в цьому випадку не виникає як обов'язку відповідача сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, так і відповідальності за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду.

Відповідно до ст. 1 та ст. 2 Господарського процесуального кодексу України правом на звернення до господарського суду за захистом порушеного права або охоронюваного законом інтересу наділені підприємства та організації, права та інтереси яких дійсно порушені.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги поданими суду доказами. Обовязок доказування згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони, кожна з яких повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані, безпідставні та такі, що до задоволення не підлягають.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір по справі слід віднести на позивача, оскільки в позові відмовлено.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Суддя ОСОБА_3

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК

України " 18 " жовтня 2016 р.