ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2016р. Справа№ 914/2070/16

За позовом: Дочірнього підприємства « 1000 Дрібниць», м.Дрогобич Львівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТехАвто-Плюс», с.Мармузовичі Буського району Львівської області

про стягнення 4082,71грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю

від відповідача: не зявився

Суть спору: позов заявлено Дочірнім підприємством «1000 Дрібниць», м.Дрогобич Львівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТехАвто-Плюс», с.Мармузовичі Буського району Львівської області про стягнення 4082,71грн.

Ухвалою суду від 10.08.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 22.08.2016р. Ухвалою суду від 22.08.2016р. розгляд справи відкладено на 10.10.2016р. у звязку з неявкою відповідача.

Представнику позивача розяснено права, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Представник позивача в судове засідання 10.10.2016р. зявився, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, вказаних у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що в серпні 2013 року на підставі видаткової накладної позивачем поставлено відповідачу ТзОВ «ТехАвто-Плюс» товар на загальну суму 23250,06грн., який останнім оплачено частково. Після зарахування зустрічних однорідних вимог у січні 2014 року фактична заборгованість ТзОВ «ТехАвто-Плюс» склала 4082,71грн., що й зумовило звернення ТзОВ «1000 Дрібниць» до суду із відповідною позовною заявою. Просив позов задоволити.

Відповідачем явки повноважного представника в судове засідання 10.10.2016р. не забезпечено, письмового відзиву та інших витребуваних судом документів не подано, вимоги ухвал суду не виконано, поважності причин неявки суду не повідомлено, хоча про час та місце проведення судового засідання його повідомлено належним чином. Так, копію ухвали суду про порушення провадження по справі від 10.08.2016р., направлену на адресу ТзОВ «ТехАвто-Плюс», зазначену у позовній заяві, а саме: 82100, Львівська область, Буський район, с.Андріївка, вул.Нова, буд.823А, повернуто установою звязку з відміткою: «Вибули». Копію ухвали від 22.08.2016р., надіслану відповідачу на адресу: 82100, Львівська область, Буський район, с.Мармузовичі, вул.Нова, буд.823А, що відповідає адресі місцезнаходженню особи, зазначеному в відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернуто суду установою звязку із відміткою: «За зазначеною адресою не проживає».

Пленумом Вищого господарського суду України у п.3.9.1 Постанови №18 від 26.12.2011р. розяснено, що за змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене, суд, у відповідності до ст.75 ГПК України та беручи до уваги встановлений ст.69 ГПК України строк вирішення спору, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у звязку із чим передбачені у ст. 77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено таке.

Дочірнім підприємством «1000 Дрібниць» (позивач по справі) передано Товариству з обмеженою відповідальністю «ТехАвто-Плюс» (відповідач по справі) товар, а саме ліжко двохярусне (Бюджет) 70*140 в кількості 15 одиниць на загальну суму 23250,06грн., що підтверджується підписаною повноважними представниками сторін та скріпленою їх печатками видатковою накладною №РН-13 від 30.08.2013р. та дорученням №3008-1д/13 від 30.08.2013р., виданим ТзОВ «ТехАвто-Плюс» ОСОБА_2 на отримання товару.

Вказаний товар оплачено відповідачем частково на суму 11500,00грн. платежами, здійсненими 19.09.2013р., 03.10.2013р. та 11.10.2013р. Заявою №2 від 08.02.2014р., підписаною повноважними представниками сторін та скріпленими їх печатками, ДП «1000 Дрібниць» повідомлено ТзОВ «ТехАвто-Плюс» про зарахування 08.01.2014р. зустрічних вимог на суму 7667,35грн. З огляду на вищенаведене, утворилась заборгованість за отриманий, але не повністю оплачений товар в розмірі 4082,71грн., що й зумовило звернення ДП «1000 Дрібниць» до суду із позовною заявою про її стягнення із відповідача.

При вирішенні спору суд виходив з такого.

Згідно ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є зокрема договори та інші правочини.

Договір, згідно з ч.1 ст.639 ЦК України, може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. У відповідності до ч.1 ст.181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Із комплексного аналізу матеріалів справи, суд приходить до висновку, що сторонами укладено договір купівлі-продажу.

Як передбачено ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У відповідності до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Зважаючи на те, що товар передано позивачем відповідачу й оплачений останнім тільки частково, суд приходить до висновку, що позов обґрунтовано, відповідачем не спростовано, а відтак позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат між сторонами, суд звертає увагу на те, що ухвалою суду від 10.08.2016р., враховуючи клопотання позивача, зважаючи на його майновий стан, надано відстрочку сплати судового збору до прийняття рішення по справі. Виходячи із ціни позову, зазначеної ДП «1000 Дрібниць» 4082,71грн. та встановленої пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору, за звернення до господарського суду із вказаною позовною заявою майнового характеру підлягав до сплати судовий збір в розмірі 1378,00грн.

У п.3.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. розяснено, що у разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у доход державного бюджету України.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача в повному обсязі в розмірі 1378,00грн. та стягнути зазначений судовий збір в доход Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТехАвто-Плюс» (Львівська область, Буський район, с.Мармузовичі, вул.Нова, буд.823А; ) на користь Дочірнього підприємства «1000 Дрібниць» (Львівська область, м.Дрогобич, вул. Лесі Українки, буд.1; ) 4082,71грн. основного боргу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТехАвто-Плюс» (Львівська область, Буський район, с.Мармузовичі, вул.Нова, буд.823А; ) 1378,00грн. судового збору в доход Державного бюджету України.

4. Накази видати згідно ст.116 ГПК України.

5. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 17.10.2016р.

Суддя Щигельська О.І.