ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"05" жовтня 2016 р. Справа № 926/435/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сталекс

до відповідача ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2

про припинення порушення прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг і відшкодування збитків у сумі 6481,43 грн.

Cуддя О.Г. Проскурняк

Представники:

від позивача не зявився

від відповідача не зявився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю Сталекс звернулось з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про припинення порушення прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг і відшкодування збитків у сумі 6481,43 грн.

Ухвалою суду від 21 березня 2016 року порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 04 квітня 2016 року за участю представників сторін.

Ухвалою суду від 04 квітня відкладено розгляд справи на 25 квітня 2016 року. Ухвалою суду від 25 квітня відкладено розгляд справи на 11 травня 2016 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1 є власником свідоцтва України на знак для товарів і послуг, реєстраційний № 44278 від 15.10.2004 р., видане Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України та зареєстроване у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, дата публікації та номер бюлетеня: 15.10.2004 № 10, яким зареєстровано знак для товарів і послуг СТАЛЕКС Позивач і власник уклали ліцензійний договір про надання дозволу на використання об'єкта права інтелектуальної власності (знака для товарів і послуг), № 18/10 від 18.10.2004 р., згідно з яким позивач набув невиключну ліцензію, що дає право на використання вищевказаної ТМ СТАЛЕКС на території України.

Далі позивач стверджує, що влітку 2015 року йому стало відомо про те, що на території КП МТК "Калинівський ринок" (58020, м. Чернівці, вул. Калинівська, 13а) у контейнері № 1476К фізична особа - підприємець ОСОБА_2 неправомірно використовує ТМ СТАЛЕКС, оскільки останній не отримував ні від власника ні від позивача дозвіл на використання ТМ СТАЛЕКС та не укладав ні з власником ні з позивачем жодних ліцензійних чи сублінзійних договорів. Таким чином, оскільки ні власником, ні позива чем не було надано відповідачу дозволу на використання ТМ СТАЛЕКС, використання відпові дачем позначення СТАЛЕКС є незаконним.

Відповідач у відзиві на позов заперечує проти позовних вимог з підстав необґрунтованості та незаконності, вказуючи, що позивачем не доведено того факту, що згідно товарного чеку від 19 лютого 2016 року ним були придбані саме манікюрні кусачки, визначені ним як фальсифіковані, а також, що саме такі кусачки пропонувались відповідачем. При цьому надав суду зразок манікюрних кусачок, які він розповсюджує.

Ухвалою суду від 11 травня 2016 призначено судову експертизу у сфері інтелектуальної власності.

Ухвалою суду від 26 вересня 2016 року поновлено провадження у справі , оскільки експертною установою повернуто матеріали справи до суду. У звязку із відсутністю оплати.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що справа в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України може бути розглянута без участі відповідача за наявними у ній документами. Розглянувши подані документи, зясувавши фактичні обставини справи, суд встановив:

Згідно виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України Свідоцтва на знак для товарів і послуг №44278 від 15.10.2004 року, громадянину ОСОБА_3 належать виключні майнові права на знак для товарів та послуг СТАЛЕКС.

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців товариство з обмеженою відповідальністю Сталекс 20.05.2004 року зареєстроване в Єдиному державному реєстрі як юридична особа, а 07.02.2005 року включено до реєстру відомості про юридичну особу оскільки державна реєстрація юридичної особи була проведена до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців"

18.10.2004 року між громадянином ОСОБА_3 (ліцензіар) та товариством з обмеженою відповідальністю Сталекс (ліцензіат) укладено ліцензійний договір №18/10 про надання дозволу на використання обєкта права інтелектуальної власності (знака для товарів та послуг), згідно якого ліцензіар надає ліцензіатові невиключну ліцензію, що дає право на використання знаку для товарів і послуг Сталекс в обумовлених договором межах та на визначений строк.

Статтею 1109 Цивільного Кодексу України встановлено, що за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Відповідно до пункту 2.1 Договору за цим договором передаються права на використання знака такими способами:

нанесення його на будь-який товар, для якого Знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням Знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення);

застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої Знак зареєстровано;

застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Згідно п. 3.2.4 договору у випадку виявлення порушень прав на знак, ліцензіат має право використовувати і застосовувати всі форми і способи захисту, які має право застосовувати ліцензіар як власник Свідоцтва на знак для товарів і послуг №44278 від 15.10.2004 року.

Дія договору поширюється на територію України (п. 2.3 договору).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 06.03.2013 року.

28.01.2013 року сторонами підписано Додатковою угоду №1 до Ліцензійного договору про надання дозволу на використання обєкта права інтелектуальної власності (знака для товарів і послуг) №18/10 від 18.10.2004 року згідно якої пункт 5.1 договору викладено в наступній редакції Договір набуває чинності з моменту підписання Договору сторонами і діє до 06.03.2023 року

Як зазначається в позовній заяві представником позивача 19.02.2016 року на території СП Ринок Буковинський у контейнері № 1476К було виявлено, що відповідач, всупереч вимог позивача, незаконно використовувати ТМ Сталекс, а саме здійснює зберігання з метою продажу, пропонування для продажу, продаж манікюрних кусачок з позначенням Сталекс, схожого з ТМ Сталекс настільки, що їх можна сплутати, в підтвердження чого вищевказані кусачки придбані у відповідача на підставі рахунку.

Товариний чек від 19.02.16 року із зазначенням найменування товару кусачки сталекс кількість 1. - ціна 280, сума 280 грн. та скріплений печаткою ОСОБА_2, за відсутністю підпису відповідача, наявний в матеріалах справи.

Відповідно до п. 71 Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" На підтвердження факту використання знака власник свідоцтва має подати суду докази вчинення принаймні деяких дій з числа зазначених у частині четвертій статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг"; такими доказами можуть бути, зокрема, примірники товарів, на яких нанесено відповідний знак для товарів і послуг, документи із зображенням знака (каталоги, прайс-листи з пропозиціями щодо надання послуг чи поставки товарів тощо).

Поширення на території України товарів із зображенням знака може бути підтверджено касовими чеками, квитанціями, накладними, іншими документами, що містять інформацію про найменування товару й місце його придбання, а в разі коли власником знака є нерезидент, підтвердженням ввезення товарів в Україну можуть бути митні декларації та інші митні документи.

Так, з поданого товарного чеку жодним чином не вбачається хто, і де придбав товар, відсутній підпис відповідача, який саме товар придбано і чи саме цей товар надано позивачем в матеріали даної справи.

До позовної заяви додані фальсифіковані, як вважає позивач, кусачки, що ніби придбані у відповідача, які з 21.03.2016 року містяться в матеріалах справи.

Проте, 22.04.2016 року до суду надійшла заява позивача про долучення до матеріалів справи висновку патентного повіреного №260 щодо дослідження обєктів інтелектуальної власності від 18.04.2016 року №1804.

З даного висновку вбачається, що його обєктом були надані 30.03.2016 року зразки продукції позивача (оригінал манікюрної кусачки) та промисловий виріб Кусачки манікюрні ФОП ОСОБА_4В, що не може відповідати дійсності, адже ніби придбані у відповідача кусачки з позначенням СТАЛЕКС починаючи з моменту порушення провадження у справі (21.03.2016 року) увесь час перебувають в матеріалах справи.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивач, свідомо надає недостовірні докази,

У свою чергу, як вбачається з розрахункової квитанції №43 від 15.02.2016 року, в цей час в м. Чернівці по вул. Л.Кобилиці, 90/5 (кімната 405) з 15.02.2016 року по 20.02.2016 року проживав гр. ОСОБА_5

У свою чергу, в матеріалах справи наявна довіреність №30/07, що видана 31.07.2015 року гр. ОСОБА_5 на представництво інтересів товариства з обмеженою відповідальністю Сталекс. Дана довіреність видана без права передоручення та дійсна до 31.12.2015 року.

Тож, позивачем не надано доказів того, що станом на момент перебування гр. ОСОБА_5 у м. Чернівці останній мав право представляти інтереси товариства.

Більш того, суду не надано як доказів відрядження гр. ОСОБА_5 до м. Чернівці.

Згідно з частиною першою статті 495 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є:

- право на використання торговельної марки;

- виключне право дозволяти використання торговельної марки;

- виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання;

- інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Пунктом 5 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (далі - Закон) передбачено, що свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом: зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; означення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати.

Відповідно до п.1 ст. 20 Закону будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України.

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи, що позивачем не надано належних і допустимих доказів незаконного використання відповідачем знака для товарів та послуг СТАЛЕКС, у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 06.10.2016 року.

Суддя Проскурняк О.Г.