ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року Справа № 923/805/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В. при секретарі Зуденко Є.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль", м. Херсон,

до Приватної виробничо-комерційної фірми "Пані Крістіна ", м. Херсон,

про стягнення 1378 грн. 00 коп.,

за участю представників:

позивача - Голошивець К.В., представник, дов. № 01-4/59 від 30.12.15р.;

відповідача - Костроміна О.М., представник, довіреність №6/16 від 20.04.2016 року.

Позивач звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача суму основної заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 17 711 грн. 43 коп., суму 3 % річних у розмірі 219 грн. 59 коп., суму інфляційного збільшення боргу у розмірі 629 грн. 23 коп., суму пені, яка становить 2 796 грн. 73 коп., відповідно до умов договору № 457 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 26 жовтня 2012 року. В обґрунтування позовних вимог позивач також посилається на положення ст. ст. 15, 16, 526, 527, 530, 549, 610-611, 625, 629 Цивільного кодексу України, статтями 193, 216, 217, 230 Господарського кодексу України, ст. ст. 19, 24 Закону України «Про теплопостачання», ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Представник позивача в ході судового засідання підтримав вимоги, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, відповідно до відзиву на позовну заяву, посилаючись на припинення правовідносин сторін за договором № 457 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 26 жовтня 2012 року.

Ухвалою по справі від 20.09.16 продовжено строк вирішення даного спору на 15 днів.

У судовому засіданні 11.10.16 оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в :

Між ПАТ «Херсонська ТЕЦ» (надалі за текстом - Позивач, Виконавець) та ПВКФ «Пані Крістіна» (надалі за текстом - Відповідач, Споживач) укладено, у простій письмовій формі, Договір № 457 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 26 жовтня 2012 року (надалі за текстом - Договір).

Пунктом 30 Договору визначено, що договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду.

Відповідно до умов пункту 1 Договору Виконавець (ПАТ «Херсонська ТЕЦ») зобов'язується надати споживачеві послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а Споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором.

Пунктом 2 зазначеного Договору визначено, що суб'єктом користування послугами Виконавця є власник (наймач, орендар) приміщення розташованого за адресою пр. Текстильників, буд. 5, м. Херсон, яке складається з приміщень № 1-22,1-22а, 1-23,1-24,1-25 з ґанком.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 8 Договору передбачено, що оплата за отримані послуги здійснюється в строк не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до пункту 15 Договору Споживач зобов'язаний оплачувати послуги в строки встановлені Договором. Таким чином, положеннями Договору визначено порядок та строки виконання Відповідачем своїх обов'язків.

ПАТ «Херсонська ТЕЦ», відповідно до довідок про наявність опалення в будинку № 5, розташованому за адресою вул. Текстильників, м. Херсон, за період з жовтня 2015 року по березень 2016 року, включно, надавало послуги з теплопостачання.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У зв'язку з достпроковим припиненням 19.02.14 договору оренди нежитлового приміщення (до якого здійснюється теплопостачання за договором № 457 від 26.10.12), укладеного між ПВКФ «Пані Крістіна» та фізичною особою Куриленко П.Л. 27 лютого 2012 року, 06 березня 2014 року на адресу ПАТ «Херсонська Теплоелектроцентраль» Відповідачем було направлено заяву за вих.. № 12 про розірвання Договору № 457 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 26.10.2012 року (аркуш справи 99).

14 березня 2014 року Відповідач отримав лист - відповідь Позивача за вих. № 06-1/626 в якому було зазначено, що після оплати заборгованості в повному обсязі Відповідачу буде надіслано угоду про розірвання договору № 457 від 26.10.12 (аркуш справи 100).

Відповідачем було сплачено заборгованість у розмірі 9735,57грн. відповідно до платіжного доручення № 3956 від 30.05.14.

Позивачем на адресу Відповідача угоду про розірвання договору № 457 від 26.10.12 надіслано не було, натомість Позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Відповідно до положень частини 1 статті 207 Цивільного кодексу України: "правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони".

Відповідно до статті 252 ЦК України: "строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати."

Враховуючи, що Договір № 457 від 26.10.12 укладений сторонами у простій письмовій формі, угода про його розірвання також укладена сторонами у простій письмовій формі, шляхом обміну листами, а зазначений договір є розірваним з моменту оплати Відповідачем заборгованості - з 30.05.14.

З урахуванням викладених обставин та враховуючи фактичне припинення з 19.02.14 користування Відповідачем приміщеннями, до яких здійснювалось теплопостачання Позивачем за період з жовтня 2015 року по березень 2016 року, включно, позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки Відповідач не зобов'язаний оплачувати послуги, які фактично ним не споживались (ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»).

З тих же підстав, судом не приймаються до уваги додаткові посилання Позивача, в обґрунтування позовних вимог, на те, що Відповідач своїми діями визнав існування договірних відносин та пролонгував їх, підтвердив фактичне споживання послуг, здійснивши часткову оплату на виконання договору № 457 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 26.10.2012, та звертаючись до Позивача протягом 2014-2016 pp. з вимогою провести обстеження температурного режиму та здійснити перерахунок суми належної до сплати за надані послуги.

Бездоговіроні правовідносини між Позивачем та власником зазначених приміщень мають вирішуватись на підставі відповідних положень ЦК України.

З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

в и р і ш и в :

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

(Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом).

Повне рішення складено 17 жовтня 2016 р.

Суддя Ю.В. Гридасов