ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2016 р. Справа № 914/530/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Хабіб М.І.

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства Галсільліс (надалі Старосамбірське ДЛГП Галсільліс) б/н від 20.05.2016р. (вх. № 01-05/2596/16 від 31.05.2016р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 10.05.2016р.

у справі № 914/530/16

за позовом: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ДСЛ Вуд Юкрейн (надалі ТзОВ ДСЛ Вуд Юкрейн)

до відповідача: Старосамбірського ДЛГП Галсільліс

про стягнення 832087,86 грн.,

за участю:

від позивача: ОСОБА_3 представник (довіреність б/н від 23.12.2015р.);

від відповідача: не зявився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 10.05.2016р. у справі №914/530/16 (суддя Манюк П.Т.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Старосамбірського ДЛГП Галсільліс на користь ТзОВ ДСЛ Вуд Юкрейн грошові кошти в розмірі 844569,18 грн., з них: 832087,86 грн. основного боргу, 12481,32 грн. судового збору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. В порушення своїх договірних зобовязань відповідач не здійснив поставки товару та не повернув отриманої передоплати в сумі 55595,26 доларів США, що становить 832087,86 грн.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду першої інстанції прийнятим з порушенням норм матеріального права. Звертає увагу на те, що предметом даного спору є заборгованість Підприємства перед третьою особою на підставі контракту №36/13 від 28.12.2013р. та відступлена позивачу відповідно до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 27.11.2014р. Стверджує, що при підписанні договору про відступлення права вимоги від 27.11.2014р. сторони порушили вимоги ст. 638 ЦК України, внаслідок чого даний договір є неукладеним, тобто таким, що не породжує юридичних наслідків, а тому вважає відсутніми правові підстави для стягнення з Підприємства спірної заборгованості. Просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 10.05.2016р. у справі №914/530/16, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу підтверджує те, що укладений між сторонами договір про відступлення права вимоги не містить строку сплати заборгованості. Проте, стверджує, що на відносини сторін поширюється дія приписів ст. 530 ЦК України, відповідно до яких боржник повинен виконати свій обовязок у семиденний строк з дня предявлення вимоги, якою слід вважати претензію № 13 від 12.11.2015р. Просить залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач не забезпечив явки в судове засідання уповноваженого представника, надіслав на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№01-04/7339/16 від 10.10.2016р.), у звязку з зайнятістю представника в іншому судовому засіданні.

Представник позивача заперечив щодо відкладення розгляду справи.

Колегія суддів, порадившись, вирішила клопотання відхилити з огляду на те, що таке є необгрунтованим. Як вбачається із вищезазначеного клопотання, відповідачу було відомо про те, що розгляд апеляційної скарги відкладено на 10.10.2016р. і він міг забезпечити явку в судове засідання іншого представника, оскільки діюче законодавство не обмежує представництво інтересів в суді певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи.

Крім того, ухвалою суду від 26.08.2016р. явка уповноважених представників обовязковою не визнавалася.

Згідно п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. N 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в силу положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України дану справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Апеляційний господарський суд, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, здійснивши аналіз наявних у справі письмових доказів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Львівської області від 10.05.2016р. у справі №914/530/16.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.12.2013р. між Старосамбірським ДЛГП Галсільліс (продавець) та ОСОБА_4 «ДСЛ Вуд Оу» (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 36/13, за умовами якого продавець зобовязується передати покупцю пиломатеріали (далі товар) на умовах FCA (Incoterms 2000) м. Старий Самбір, СРТ (Incoterms 2000) м. Одеса в асортименті та по цінах, обумовлених в специфікації № 1 до даного договору, яка є невідємною частиною даного договору, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах і в порядку, визначених даним договором та специфікації № 1 (а.с. 35-40).

11.11.2013р. покупець та продавець підписали специфікацію № 1, в якій визначили найменування лісоматеріалів, марку (тип), розміри, технічні умови, кількість (м3) та ціну USD/ м3 (а.с. 41).

Пунктом 2.1 договору купівлі-продажу передбачено, що ціна за один кубічний метр товару приймається згідно специфікації № 1 до даного договору.

Згідно п.5.1 договору купівлі-продажу покупець оплачує товари до їх передання (попередня оплата) по цінах, вказаних в специфікації № 1 до даного договору, шляхом повної оплати грошових сум на валютний рахунок продавця.

Права, обовязки і відповідальність сторін визначені в розділах 6-7 договору купівлі-продажу.

Так, продавець зобовязується передати покупцеві товар, на умовах даного договору та специфікації № 1; відвантажити (передати) товар не пізніше 30 календарних днів після отримання передоплати на отриману суму платежу.

Згідно п. 10.12 договору, яким доповнено контракт на підставі додатку № 4 від 21.09.2014р., покупець має право відступити право вимоги за даним контрактом іншій особі з дотриманням вимог чинного законодавства України. У випадку існування заборгованості продавця перед покупцем в іноземній валюті, покупець має право здійснити переуступку боргу в національній валюті України згідно курсу за домовленістю сторін. В такому випадку третьою стороною договору про переуступку боргу в обовязковому випадку виступає продавець (а.с.13).

Договір купівлі-продажу набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і скріплення підписів печатками сторін та діє до 31 грудня 2014 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від повного виконання зобовязань за даним договором (п. 8.1, 8.4 договору купівлі-продажу).

22.01.2014р. покупець перерахував на валютний рахунок продавця 60000,00 доларів США (а.с.63-64).

В матеріалах справи відсутні докази про те, що продавець (відповідач) передав покупцю товар на всю отриману суму коштів.

Згідно даних наявної в матеріалах копії підписаного акту звірки взаємних розрахунків за період 01.10.2014-27.11.2014 між ОСОБА_4 «ДСЛ Вуд Оу» та Старосамбірським ДЛГП Галсільліс, заборгованість на користь ОСОБА_4 «ДСЛ Вуд Оу» складає 55595,26 доларів США (а.с.14).

27.11.2014р. між ОСОБА_4 ДСЛ Вуд Оу (первісний кредитор), ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ДСЛ Вуд Юкрейн (новий кредитор) та Старосамбірським дочірнім лісогосподарським підприємством Галсільліс (боржник) укладено тристоронній договір про відступлення права вимоги (цесії), в порядку та на умовах якого, первісний кредитор відступає новому кредиторові, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові у відповідності до Контракту № 36/13 від 28.12.2013р. з усіма змінами і доповненнями, укладеного між первісним кредитором і Старосамбірським ДЛГП Галсільліс та акту звірки взаємних розрахунків за період 01.10.2014 27.11.2014 між ОСОБА_4 ДСЛ Вуд Оу та Старосамбірським ДЛГП Галсільліс (що є невідємною частиною цього договору) (а.с.12).

Відповідно до п. 2 договору про відступлення права вимоги (цесії) новий кредитор набуває право вимагати від боржника повернення передоплати або поставки товару на суму 55595,26 доларів США, що станом на день укладення цього договору згідно курсу НБУ на 27.11.2014р. (14,966885 грн/дол. США) становить 832087,86 грн.

В матеріалах справи міститься копія претензії позивача, адресована відповідачу за №13 від 12.11.2015р. про повернення заборгованості, в якій ОСОБА_2 просило сплатити заборгованість в сумі 832087,86 грн. упродовж 7 календарних днів з дня її отримання (а.с.15).

Відповідач залишив вказані претензійні вимоги позивача без відповіді та задоволення, що слугувало підставою звернення ОСОБА_2 до місцевого господарського суду з даним позовом.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності із статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу приписів статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В ході розгляду апеляційної скарги судом встановлено, що між Старосамбірським ДЛГП Галсільліс та ОСОБА_4 «ДСЛ Вуд Оу» укладено договір купівлі-продажу № 36/13 від 28.12.2013р., на підставі якого відповідач отримав передоплату товару в сумі 60000,00 доларів США.

Однак, у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобовязань щодо поставки покупцю передбоплаченого ним товару, виникла заборгованість перед ОСОБА_4 «ДСЛ Вуд Оу» в сумі 55595,26 доларів США.

Відповідно до частини 1 статті 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 Цивільного кодексу України).

Згідно приписів статі 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

З урахуванням умов вищеописаного договору про відступлення права вимоги (цесії) від 27.11.2014р., укладеного між ОСОБА_4 ДСЛ Вуд Оу, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ДСЛ Вуд Юкрейн та Старосамбірським дочірнім лісогосподарським підприємством Галсільліс, колегія суддів констатує, що заборгованість за договором купівлі-продажу № 36/13 від 28.12.2013р. в сумі 55595,26 доларів США, що станом на 27.11.2014р. становила 832087,86 грн., у встановленому законом і договором порядку була передана первісним кредитором ОСОБА_4 ДСЛ Вуд Оу новому кредитору ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ДСЛ Вуд Юкрейн.

Проаналізувавши вищенаведені приписи Цивільного кодексу України та матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 832087,86 грн. основного боргу.

Колегія суддів вважає безпідставними та необгрунтовани тверження скаржника про те, що договір про відступлення права вимоги (цесії) від 27.11.2014р. є неукладеним, оскільки він підписаний і скріплений печатками його сторін, в тому числі самим боржником, та містить усі необхідні істотні умови, передбачені статтею 180 Господарського кодексу України.

З огляду на наведене, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.49 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Львівської області від 10.05.2016р. у справі №914/530/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Хабіб М.І.

ОСОБА_1