РІШЕННЯ

10 жовтня 2016 року Справа № 913/892/16

Провадження №34/913/892/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Чарівниця, м. Черкаси,

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Укрінком, м. Сєвєродонецьк Луганської області,

про визнання правовідношення поруки припиненим.

Суддя Іванов А.В.,

секретар судового засідання Авілова С.Д.,

у засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_2, представник за довіреністю № 08-025/4 від 25.08.2016;

від відповідач представник в судове засідання не прибув.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Чарівниця» (далі ТОВ «ТД «Чарівниця», позивач у справі) звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою від 03.08.2016 до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Укрінком» (далі ПАТ «Укрінком», відповідача у справі) з вимогами визнати правовідношення поруки припиненим, яке виникло на підставі договору поруки № 2012-11 від 11.04.2012 укладеного між сторонами за позовом.

Позивач, посилаючись на норми частині 1 статті 559 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), обґрунтовує позовні вимоги тим, що додатковим договором № 19 від 19.03.2015 до кредитного договору № 2012-14 від 11.04.2012, укладеним між відповідачем та ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат», як позичальником, збільшено суму ліміту за кредитом до 349 031 289,20 грн. без згоди позивача у справі, як поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності позивача, що є підставою для припинення поруки.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 15.08.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 31.08.2016, ухвалою від 31.08.2016 за клопотання відповідача - відкладено на 27.09.2016.

Від відповідача у справі 19.09.2016 через канцелярію надійшло клопотання від 08.09.2016 вих.№474/01 про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням по адміністративній справі № 826/11199/16 за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за участю третіх осіб: Національного банку України та Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії.

У судове засідання 27.09.2016 прибув представник позивача, який ознайомився з клопотанням відповідача та надав усні заперечення.

Представник позивача 27.09.2016 через канцелярію суду подав додаткові письмові пояснення №26/09/16 від 26.09.2016 до позовної заяви.

Ухвалою господарський суд Луганської області від 27.09.2016 відмовив відповідачу в задоволенні клопотання від 08.09.2016 вих.№474/01 про зупинення провадження у справі, розгляд відкладено на 10.10.2016.

Відповідач відзив по суті спору та витребувані судом документи не надав, явку повноважних та компетентних представників у судові засідання 31.08.2016, 27.09.2016 не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце їх проведення. Факт отримання ухвал суду підтверджується підписом повноважних представників відповідача на рекомендованих поштових повідомленнях про вручення, які долучені до матеріалів справи.

Отже, відповідач не скористався своїми правами, наданими йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на участь його представника в судовому засіданні.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, а також з огляду на те, сторони були попередженні про розгляд справи за наявними матеріалами у разі їх нез'явлення в засідання суду, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

При зясуванні фактичних обставин, дослідженням поданих сторонами у справі доказів, заслухавши присутніх в судовому засіданні представників позивача у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Між публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк» (кредитор) та публічним акціонерним товариством «Ватутінський хлібокомбінат» (позичальник) укладено Кредитний договір №2012-14 від 11.04.2012 року.

У пункті п.3.1. Кредитного договору сторони узгодили, що відповідно до положень та умов цього договору, Банк надає Позичальнику Кредит на умовах мультивалютної відновлюваної кредитної лінії на термін до 10 листопада 2014 року з лімітом заборгованості по кредитній лінії в розмірі 140 000 000,00 (сто сорок мільйонів грн 00 коп.) гривень. В межах ліміту заборгованості по кредитній лінії кредитні кошти можуть бути використані Позичальником в гривні та/або євро та/або долари США. Ліміт заборгованості за Кредитом розраховується за курсом на дату видачі кредитних коштів.

Згідно з пп.3.2.1 п.3.2 Кредитного договору, кредит використовується Позичальником на рефінансування кредитної заборгованості за зазначеним переліком кредитних договорів.

Решта кредитних коштів в розмірі 22 247 293,36 (двадцять два мільйони двісті сорок сім тисяч двісті девяносто три грн 38 коп.) гривень використовується на поповнення обігових коштів.

Підпунктом 3.2.2 п.3.2 Кредитного договору сторони визначили, що при нецільовому використанні Кредиту (його частини) Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 10,0 % від суми Кредиту (частини), що використано не за цільовим призначенням.

У пп. 3.4.1 пункту 3.4 Кредитного договору встановлено, що Позичальник сплачує Банку проценти в розмірі: 18,5% річних в гривні, 15% річних в євро, 14% річних в доларах США.

Відповідно до пп.3.7.1 пункту 3.7 Кредитного договору, забезпечення зобовязань за цим договором є фінансова порука, в тому числі ТОВ «Торговий дім «Чарівниця» згідно договору поруки № 2012-14 від 11.04.2012.

Між позичальником та банком укладались додаткові договори №1 від 16.08.2012, №2 від 07.09.2012, № 3 від 03.10.2012, № 4 від 11.04.2012, № 5 від 12.12.2012, №6 від 14.02.2013, №7 від 22.04.2013, №8 від 04.07.2013, №9 від 08.07.2013, №10 від 29.07.2013, №11 від 08.10.2013, №12 від 30.10.2013, №13 від 11.11.2013, №14 від 10.12.2013, №15 від 03.02.2014, №16 від 10.02.2014, №17 від 25.03.2014, №18 від 25..09.2014, №19 від 12.01.2015, №19 від 19.03.2015, № 20 від 10.07.2015 до Кредитного договору.

Між публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк» (банк) та ТОВ «Торговий дім «Чарівниця» (поручитель) укладено договір поруки № 2012-14 від 11.04.2012 (далі договір поруки), згідно з умовами пункту 1.2 якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням позичальника, що виникають з умов кредитного договору №2012-14 від 11.04.2012 та всіх додаткових договорів до нього, в тому числі і тими, які будуть укладені пізніше.

Відповідно до пункту 1.3 договору поруки, поручителю добре відомі всі умови кредитного договору, укладеного між банком та позичальником: Банк відкриває Позичальнику мультивалютну відновлювану кредитну лінію в розмірі 140 000 000,00 (сто сорок мільйонів грн 00 коп.) гривень на термін з 11 квітня 2012 року до 10 листопада 2014 року із сплатою процентів за користування кредитною лінію згідно пп.3.4.1 Кредитного договору.

У пункті 3.1 договору поруки сторони домовилися, що солідарна відповідальність поручителя та позичальника поширюється на всю суму заборгованості перед банком на момент отримання претензії/повідомлення.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до моменту повного виконання сторонами зобовязань за цим та Кредитним договором (п.4.2 договору поруки).

Між поручителем, позивачем у справі, та банком, відповідачем у справі, укладалися додаткові договори № 1 від 16.08.2012, № 2 від 22.04.2013, № 3 від 04.07.2013, № 4 від 29.07.2013, № 5 від 08.10.2013 до договору поруки № 2012-14 від 11.04.2012, згідно яких сторони пункт 1.3 розділу 1 «Предмет договору» викладали в новій редакції, збільшуючи суму ліміту за кредитом та продовжуючи термін користування кредитом.

Додатковим договором від 30.10.2013 №6 до договору поруки сторони внесли зміни до п.1.2., встановивши, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язаннях позичальника - ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат», які виникають з умов кредитного договору №2012-14 від 11.04.2012 р. про відкриття мультивалютної відновлюваної кредитної лінії від 11.04.2012, додаткового договору №1 від 16.08.2012, №2 від 07.09.2012, № 3 від 03.10.2012, № 4 від 11.04.2012, № 5 від 12.12.2012, №6 від 14.02.2013, №7 від 22.04.2013, №8 від 04.07.2013, №9 від 08.07.2013, №10 від 29.07.2013, №11 від 08.10.2013, №12 від 30.10.2013, та додаткових договорів, що будуть укладені в майбутньому (далі Кредитний договір).

Згідно додаткового договору №7 від 25.03.2014 до договору поруки сторони внесли зміни до п.1.2., встановивши, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язаннях позичальника - ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат», які виникають з умов кредитного договору №2012-14 від 11.04.2012 р. про відкриття мультивалютної відновлюваної кредитної лінії від 11.04.2012, додаткового договору №1 від 16.08.2012, №2 від 07.09.2012, № 3 від 03.10.2012, № 4 від 11.04.2012, № 5 від 12.12.2012, №6 від 14.02.2013, №7 від 22.04.2013, №8 від 04.07.2013, №9 від 08.07.2013, №10 від 29.07.2013, №11 від 08.10.2013, №12 від 30.10.2013, №13 від 11.11.2013, №14 від 10.12.2013, №15 від 03.02.2014, №16 від 10.02.2014, №17 від 25.03.2014, та додаткових договорів, що будуть укладені в майбутньому (далі Кредитний договір), а також пункт 1.3 розділу 1 «Предмет договору» виклали в новій редакції: «Поручителю добре відомі всі умови кредитного договору, укладеного між банком та позичальником: Банк відкриває Позичальнику мультивалютну відновлювану кредитну лінію в розмірі 206 500 000,00 (двісті шість мільйонів пятсот тисяч грн 00 коп.) гривень на термін до 31 березня 2019 року із сплатою процентів за користування кредитною лінію згідно пп.3.4.1 Кредитного договору».

Звертаючись з позовом до суду позивач вказує, що додатковим договором №19 від 19.03.2015 до Кредитного договору, укладеним між Банком та Позичальником, сторони пункт 3.1 «Розмір та строк надання кредиту» Статті III «Кредит та проценти» виклали в наступній редакції: «Відповідно до положень та умов цього договору, Банк надає Позичальнику Кредит на умовах мультивалютної відновлюваної кредитної лінії з лімітом заборгованості по кредитній лінії в розмірі 349 031 289,20 (триста сорок девять мільйонів тридцять одна тисяча двісті вісімдесят девять грн 20 коп.) або еквівалент в доларах США по курсу НБУ на дату видачі, на термін до 31 березня 2019 року з урахуванням графіку зниження ліміту заборгованості. В межах ліміту заборгованості по кредитній лінії кредитні кошти можуть бути використані Позичальником в гривні та/або долари США. Ліміт заборгованості за Кредитом розраховується за курсом НБУ на дату видачі кредитних коштів», в зв'язку з чим збільшився розмір зобов'язань Позичальника перед Банком, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності Поручителя, тобто позивача перед Банком, що за твердженнями позивача є підставою для припинення поруки, у відповідності до положень ч.1 ст.559 Цивільного кодексу України.

Встановивши фактичні обставини, оцінивши подані сторонами у справі докази, вислухавши в судовому засіданні присутніх представників позивача у справі, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їх права і обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України, п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України).

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст. 554 ЦК України).

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника. Аналізуючи вимоги ст. 553 ЦК України, обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (даний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014р.)

Згідно з ч.1 ст. 651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ж до ст.654 ЦК України, зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно ст.547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Враховуючи вищезазначене, а також вимоги ст. 547 ЦК щодо вчинення правочину про забезпечення виконання зобов'язання у письмовій формі, згода поручителя має надаватись в письмовій формі.

Належною є згода поручителя у формі додаткової угоди до договору поруки. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 5 лютого 2014 р. у справі за № 6-152цс13, згода поручителя зі змінами до кредитного договору, які визначають конкретні умови, порядок та обсяг збільшення відповідальності боржника, висловлене шляхом підписання додаткової угоди до договору поруки, не потребує додаткової згоди поручителя на збільшення відповідальності та не суперечить ч.1 ст. 559 ЦК.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України (постанова від 5 червня 2013 р. у справі N 6-43цс13) згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності повинна бути очевидною й наданою у спосіб, передбачений договором поруки.

У зв'язку із цим, враховуючи вимоги до письмової форми правочину, встановлені ст. 207 ЦК, допустимо, щоб згода поручителя була висловлена у будь-якій письмовій формі (листі, заяві, телеграмі). Головне, щоб вона була явно вираженою і відповідала дійсній волі поручителя.

У судів виникало питання, як оцінювати згоду поручителя на майбутні зміни зобов'язання, надану ним заздалегідь ще при укладенні договору поруки, адже договір поруки може містити умови про те, що поручитель наперед дає свою згоду відповідати за боржника у випадку зміни основного зобов'язання, навіть якщо така зміна призвела до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

За результатами розгляду справи за позовом ПАТ "Дочірній банк Збербанку Росії" до ВАТ "Севастопольське підприємство "Ера", третя особа - ТОВ "Кепітал Форс" про стягнення заборгованості за кредитом Верховний Суд України дійшов висновку, що коли умовами договору поруки передбачена можливість зміни розміру процентів та строків їх сплати в порядку, визначеному кредитним договором, в забезпечення якого надана порука, то підстави для її припинення, передбачені ч. 1 ст. 559 ЦК, відсутні.

У постанові Верховного Суду України від 17 січня 2011 р., зокрема, зазначено таке.

Господарськими судами встановлено, що п. 2.1 договору поруки від 8 грудня 2006 р. визначено обсяг відповідальності поручителя за двома кредитними договорами від 8 грудня 2006 р. в обсязі суми кредиту, сплаті процентів за зазначеними договорами в розмірі 11 % і кінцевим терміном повернення кредитів - 25 листопада 2013 р., та передбачена можливість зміни розміру процентів і строків їх сплати в порядку ст. 6 кредитних договорів.

Зазначена умова договору поруки є результатом домовленості між сторонами, які вільні у визначенні зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (справа N 3-62г10/11/15).

Подібної позиції дотримується і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ. У п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. N 5 зазначено, що коли в договорі поруки передбачена, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості між сторонами (банком і поручителем), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання (лист Верховного Суду України "Аналіз застосування судами законодавства, яке регулює поруку як вид забезпечення виконання зобов'язання" від 01.02.2015).

Відтак, судом встановлено, що позивач додатковим договором №6 від 30.10.2013р. та додатковим договором №7 від 25.03.2014р. до договору поруки №2012-11 від 11.04.2012р. надав згоду поручителя відповідати за зобов'язаннями боржника які виникають з умов кредитного договору № 2012-14 від 11.04.2012р. та додаткових договорів, що будуть укладені в майбутньому.

Таким чином, враховуючи вищенаведені законодавчі норми, суд дійшов висновку, що згода поручителя ТОВ «Торговий дім «Чарівниця» зі змінами до кредитного договору № № 2012-14 від 11.04.2012р. та додаткових договорів, що будуть укладені в майбутньому, які визначають конкретні умови, порядок та обсяг збільшення відповідальності боржника, висловлена шляхом підписання №6 від 30.10.2013р. та додатковим договором №7 від 25.03.2014р. до договору поруки №2012-11 від 11.04.2012р. та не суперечить ч.1 ст. 559 ЦК України.

Відповідно ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням наведеного, наявність передбачених законом підстав для задоволення позову не була доведена суду у встановленому порядку належними та допустимими доказами, відтак, суд дійшов висновку в позові відмовити.

Відповідно до вимог ст.ст.44, 49 ГПК України витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 1 378 грн 00 коп. слід покласти на нього.

Керуючись статтями 43, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Чарівниця» до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Укрінком» про визнання правовідношення поруки припиненим відмовити повністю.

2. Витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 17.10.2016.

Суддя А.В. Іванов