РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2016№910/15077/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/15077/16

за позовом приватного акціонерного товариства «Білоцерківська Теплоелектроцентраль», м. Біла Церква Київської області,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Хімреактив», м. Київ, та

публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», м. Київ,

про визнання недійсним договору міни векселів від 29.07.2009 №Д-09-05,

за участю представників:

позивача - Самелюк Т.А. (довіреність від 06.04.2016 №1516/04);

відповідача-1 - не з'явився;

відповідача-2 - Бахмуд Л.М. (довіреність від 08.09.2016 №3-132000/10293);

Гаріної О.А. (довіреність від 08.09.2016 №3/13-2000/10297).

Приватне акціонерне товариство «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним договору міни векселів від 29.07.2009 №Д-09-05 (далі - Договір міни), укладеного товариством з обмеженою відповідальністю «Хімреактив» (далі - ТОВ «Хімреактив») і публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Банк).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.08.2016 порушено провадження у справі.

Банк 09.09.2016 подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що: позивачем не доведено наявності підстав для визнання недійсним Договору, не наведено також обґрунтування та не подано доказів порушення прав останнього укладенням Договору; факт укладання Договору було доведено у цивільній справі №761/26285/14-ц, його дійсність не заперечувалася учасниками процесу, зокрема, позивачем; позивачем додано до позову рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16.02.2015 у справі №761/26285/14-ц, проте не додано рішення апеляційного суду міста Києва від 27.04.2015, яким було скасовано вказане рішення місцевого суду; доводи стосовно удаваності Договору спростовуються тим, що за змістом спірного Договору його предметом є саме передача другій стороні у власність одного товару в обмін на інший, саме це і було зроблено за актом приймання-передачі векселів, тобто договір купівлі-продажу не вчинявся; позивач звернувся до суду з відповідним позовом, не будучи при цьому стороною за Договором, після 30.07.2012, тобто після спливу трирічного строку позовної давності для визнання правочину недійсним, який вираховується з моменту вчинення правочину.

Представник позивача у судовому засіданні 03.10.2016 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники Банка надали пояснення у справі, проти задоволення позовних вимог заперечили.

Представник ТОВ «Хімреактив» у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання; відзиву на позовну заяву не подав.

Ухвали господарського суду міста Києва від 18.08.2016 і від 12.09.2016 було надіслано на адресу ТОВ «Хімреактив» (02099, м. Київ, вул. Ялтинська, 5Б), вказану у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленням про вручення поштових відправлень.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 03.10.2016 без участі представника ТОВ «Хімреактив» за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників Товариства і Банка, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

29.07.2009 ТОВ «Хімреактив» (сторона 1) і Банком (сторона 2) укладено Договір міни, за умовами якого:

- у відповідності з Договором міни сторона 1 бере на себе зобов'язання в обмін на векселі, зазначені в пункті 1.2 Договору міни, передати у власність стороні 2 векселі з такими реквізитами:

№ вексельного бланку - АА 1834161; назва на код ЄДРПОУ векселедавця - Товариство, код ЄДРПОУ - 30664834; дата складання векселя - 19.12.2008; дата погашення векселя - за пред'явленням, не раніше 09.06.2015; номінальна вартість векселя - 40 000 000 грн.; вартість продажу - 25 945 494,43 грн.;

№ вексельного бланку - АА 1834162; назва на код ЄДРПОУ векселедавця - Товариство, код ЄДРПОУ - 30664834; дата складання векселя - 19.12.2008; дата погашення векселя - за пред'явленням, не раніше 09.06.2015; номінальна вартість векселя - 38 000 000 грн.; вартість продажу - 25 002 000 грн.;

№ вексельного бланку - АА 1834165; назва на код ЄДРПОУ векселедавця - Товариство, код ЄДРПОУ - 30664834; дата складання векселя - 19.12.2008; дата погашення векселя - за пред'явленням, не раніше 09.06.2015; номінальна вартість векселя - 27 000 000 грн.; вартість продажу, грн. - 20 593 000 грн.;

№ вексельного бланку - АА 1079864; назва на код ЄДРПОУ векселедавця - публічне акціонерне товариство «Стахановський завод технічного вуглецю», код ЄДРПОУ - 05389959; дата складання векселя - 29.07.2009; дата погашення векселя - за пред'явленням, не раніше 09.06.2015; номінальна вартість векселя - 44 000 000 грн.; вартість продажу - 28 052 126,65 грн.;

№ вексельного бланку - АА 1079869; назва на код ЄДРПОУ векселедавця - публічне акціонерне товариство «Стахановський завод технічного вуглецю», код ЄДРПОУ - 05389959; дата складання векселя - 29.07.2009; дата погашення векселя - за пред'явленням, не раніше 09.06.2015; номінальна вартість векселя - 5 000 000 грн.; вартість продажу - 4 000 000 грн.;

загалом 103 592 621,08 (пункт 1.1 Договору міни);

- сторона 2 бере на себе зобов'язання в обмін на векселі, зазначені в пункті 1.1 Договору міни, передати стороні 1 у власність векселі з такими реквізитами:

№ вексельного бланку - 47; назва на код ЄДРПОУ векселедавця - відкрите акціонерне товариство «Суднобудівний завод «Залів», код ЄДРПОУ - 14307251; дата складання векселя - 30.09.2005; дата погашення векселя - за пред'явленням, не раніше 01.02.2010; номінальна вартість векселя - 25 000 000 грн. з нарахуванням 15% річних з 01.02.2009; вартість продажу - 24 754 113,86 грн. (пункт 1.1 Договору міни);

№ вексельного бланку - 48; назва на код ЄДРПОУ векселедавця - відкрите акціонерне товариство «Суднобудівний завод «Залів», код ЄДРПОУ - 14307251; дата складання векселя - 30.09.2005; дата погашення векселя - за пред'явленням, не раніше 01.05.2010; номінальна вартість векселя - 25 000 000 грн. з нарахуванням 15% річних з 01.05.2009; вартість продажу - 25 262 380,47 грн. (пункт 1.1 Договору міни);

№ вексельного бланку - 49; назва на код ЄДРПОУ векселедавця - відкрите акціонерне товариство «Суднобудівний завод «Залів», код ЄДРПОУ - 14307251; дата складання векселя - 30.09.2005; дата погашення векселя - за пред'явленням, не раніше 01.09.2010; номінальна вартість векселя - 21 888 000 грн. з нарахуванням 15% річних з 01.09.2009; вартість продажу - 21 888 000 грн. (пункт 1.1 Договору міни);

№ вексельного бланку - АА 0815153; назва на код ЄДРПОУ векселедавця - ХК «АвтоКрАЗ», код ЄДРПОУ - 05808735; дата складання векселя - 30.07.2007; дата погашення векселя - за пред'явленням, не раніше 30.07.2008; номінальна вартість векселя - 31 700 000 грн.; вартість продажу - 31 688 126,75 грн. (пункт 1.1 Договору міни);

загалом 103 592 621,08 (пункт 1.2 Договору міни);

- сторони за взаємною згодою встановили, що оскільки договірна ціна, за якою сторона 1 передає стороні 2 векселі, зазначені в пункті 1.1 Договору міни, дорівнює договірній ціні, за якою сторона 2 передає стороні 1 векселі, зазначені в пункті 1.2 Договору міни, а саме 103 592 621,08 грн., то грошові розрахунки за Договором міни не виконуються (пункт 1.3 Договору міни);

- сторона 1 зобов'язується: прийняти векселі, зазначені в пункті 1.2 Договору міни з підписання акта приймання-передачі векселів; передати векселі, зазначені в пункті 1.1 Договору міни стороні 2 не пізніше 29.07.2009 (пункт 2.1 Договору міни);

- сторона 2 зобов'язується: прийняти векселі, зазначені в пункті 1.1 Договору міни, з підписання акта приймання-передачі векселів; передати векселі, зазначені в пункті 1.2 Договору міни стороні 1 не пізніше 29.07.2009 (пункт 2.2. Договору міни);

- при невиконанні зобов'язань підпункту 2.1.2 пункту 2.1 Договору міни сторона 1 сплачує стороні 2 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної договірної вартості векселів за кожний календарний день прострочення (пункт 3.2 Договору міни);

- при невиконанні зобов'язань підпункту 2.2.2 пункту 2.2 Договору міни сторона 2 сплачує стороні 1 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної договірної вартості векселів за кожний календарний день прострочення (пункт 3.3 Договору міни);

- Договір міни вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (пункт 4.1 Договору міни).

Відповідно до акта приймання передачі векселів від 29.07.2009 ТОВ «Хімреактив» передало, а Банк прийняв векселі, зазначені в пункті 1.1 Договору міни; Банк передав, а ТОВ «Хімреактив» прийняло векселі, зазначені в пункті 1.2 Договору міни; сторони не мали одна до одної ніяких майнових та/або інших претензій за Договором міни.

Вказаний акт підписано повноваженими представниками ТОВ «Хімреактив» і Банка та скріплено печатками вказаних юридичних осіб.

Так, позивач мотивує позовні вимоги тим, що: загальна номінальна вартість пакета векселів, який ТОВ «Хімреактив» передало Банку становить 154 000 000 грн., а загальна номінальна вартість пакета векселів, який Банк передав ТОВ «Хімреактив», становить 103 588 000 грн., тобто більш як на 50 000 000 грн. менша: відповідачами не дотримано вимог частини третьої статті 715 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою передбачено встановлення доплати за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості; хоч предмет обміну був не рівноцінним, грошових розрахунків (доплат) Договором міни не встановлено; внаслідок укладення Договору міни ТОВ «Хімреактив» отримало лише значні збитки; крім того, серед переданих Банком векселів був вексель номінальною вартістю 31 700 000 грн., векселедавець якого ХК «АвтоКрАЗ» на час укладення Договору міни перебував у вкрай незадовільному фінансовому стані, про що свідчить безліч судових справ про стягнення з ХК «АвтоКрАЗ» грошових коштів; векселі, видані позивачем 19.12.2008, загальною номінальною вартістю 105 000 000 грн., Банк придбав за 71 540 494,43 грн., а пред'явив до позивача вимогу про оплату за даними векселями на суму 105 000 000 грн.

За приписами частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

У частині першій статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частин першої і третьої статті 715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар.

Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін.

Судом встановлено, що відповідно до умов Договору міни і ТОВ «Хімреактив», і Банком було встановлено вартість продажу векселів нижчу, ніж їх номінальна вартість.

Згідно із частиною третьою статті 715 ЦК України договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості.

Частина третя статті 715 ЦК України передбачає право сторін на встановлення у договорі міни доплати за товар більшої вартості, і не обмежує сторін у зменшенні вартості товару.

Таким чином, встановлення ТОВ «Хімреактив» і Банком ціни продажу векселів нижчої, ніж їх номінальна вартість, не суперечить нормам чинного законодавства України.

Що ж до доводів позивача стосовно того, що Договір міни є удаваним правочином, то слід зазначити таке.

Відповідно до частини першої статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК України, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

Згідно з абзацом четвертим пункту 3.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», встановивши у розгляді справи, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), господарський суд на підставі частини другої статті 235 ЦК України має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей останній правочин. Якщо він суперечить закону, господарський суд має прийняти рішення про визнання його недійсним із застосуванням, за необхідності, відповідних правових наслідків.

Враховуючи, що умовами Договору міни встановлені зобов'язання однієї сторони передати іншій стороні у власність один індивідуально визначений товар в обмін на інший індивідуально визначений товар; кожна із сторін Договору міни є продавцем того товару, який вона передає в обмін, і покупцем товару, який вона одержує взамін; Договором міни не встановлена доплата за товар, оскільки договірна ціна векселів, які обмінюються, є рівною; актом приймання-передачі векселів від 29.07.2009 підтверджено, що право власності на обмінювані векселі перейшло до сторін, то суд дійшов висновку про те, що доводи позивача щодо удаваності правочину є безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відтак суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання Договору міни недійсним задоволенню не підлягають.

Слід зазначити, що позивачем не обґрунтовано, яким чином укладення ТОВ «Хімреактив» і Банком Договору міни порушує права Товариства.

Разом з тим, Банк у відзиві на позовну заяву зазначає про те, що позивачем пропущено трьохрічний строк позовної давності із зверненням до суду з даним позовом, який вираховується з моменту вчинення правочину.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що згідно з рішенням судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва від 27.04.2015 зі справи №761/26285/14 за заявою Банка, за участі заінтересованих осіб: Товариства і публічного акціонерного товаристві «Стахановський завод технічного вуглецю» про визнання втрачених простих векселів недійсними та відновлення прав на втрачені векселі, Банк звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із вказаною заявою у вересні 2014 року.

Отже, про існування укладеного відповідачами Договору міни позивач дізнався у вересні 2014 року після отримання ухвали Шевченківського районного суду міста Києва про відкриття провадження зі справи №761/26285/14. Крім того, доказів, які б підтверджували, що відповідачами було повідомлено позивача про купівлю-продаж векселів, векселедавцем яких є Товариство, в матеріалах справи не міститься.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не було пропущено строк позовної давності щодо звернення з даним позовом до суду.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи покладаються на позивача.

Керуючись статтями 49, 80, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.10.2016.

Суддя О. Марченко