ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2016 р.Справа № 922/3071/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків
до Управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Харківській області, м. Харків
про стягнення 2 818,69 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №01-16юр/3219 від 25.04.2016 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго" (позивач) звернулась до господарського суду з позовною заявою до Управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Харківській області (відповідач) про стягнення 2 818,69 грн. за договором про постачання електричної енергії №041-15514 від 23.02.2005 р., з яких: вартість електричної енергії за період з червня по липень 2016 р. в розмірі 2 607,74 грн. (де: 2 173,14 грн. тарифна складова та 434,60 грн. ПДВ 20%), пеня за період з травня по червень 2016 р. в розмірі 195,13 грн. та 3% річних за період з травня по червень 2016 р. в розмірі 15,82 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Подав до суду додаткові пояснення (вх. № 32878 від 06.10.2016 р.), які долучено до матеріалів справи.

Відповідач про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в судове засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, витребуваних документів до суду не подав.

Беручи до уваги те, що судом вжито всіх передбачених законом заходів для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до вимог ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно оцінивши надані позивачем докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.02.2005 р. між позивачем (постачальником) та відповідачем (споживачем) був укладений договір про постачання електричної енергії № 041-15514 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язався поставити електричну енергію відповідачу, а відповідач зобов'язався оплатити постачальнику її вартість та здійснити інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Згідно з п. 2.1.2. договору постачальник зобов'язався постачати споживачу електроенергію, як різновид товару: в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 договору, з урахуванням вимог розділів 6, 7 цього договору, відповідно до додатку 1 "Договірні величини постачання електричної енергії і потужності споживачу" відповідно до Додатку №2 "Порядок розрахунків".

Згідно з п. 5 Додатку № 2 (із змінами, внесеними Додатковою угодою від 18.04.2014 р. до Додатку № 2, а.с. 59) остаточний розрахунок відповідача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом).

За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток №20 "Акт про використану електричну енергію", який споживач отримує разом із рахунками та повинен повернути підписаним та скріпленим печаткою в термін до 5 днів.

Для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3-х робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділенні відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами СО "Харківенергозбут" рахунок на оплату електричної енергії.

Цей рахунок має бути оплачений споживачем впродовж наступного місяця за розрахунковим періодом.

В разі неявки споживача для отримання рахунку постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим споживачем з дня його відправлення.

Розрахунковим періодом вважається період з 22 числа місяця до такого ж числа наступного місяця (п. 1 Додатку №2 до договору).

Даний договір пролонгований на 2016 р. (п. 9.4. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору у період з березня 2016 р. по липень 2016 р. позивач здійснив відпуск електричної енергії відповідачеві на загальну суму 17 312,75 грн. та виставив рахунки на оплату електричної енергії.

Із додаткових пояснень позивача (а.с. 88-89) вбачається, що відповідач рахунки на оплату електричної енергії отримав, але оплатив їх частково на загальну суму 14 705,01 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 38 від 28.03.2016 р. та №№ 61,64 від 07.06.2016 р.

При цьому відповідач про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Однак, в судові засідання свого повноважного представника жодного разу не направив, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов до суду не подав, суму заборгованості не спростував та не погасив.

Отже, судом встановлено, що у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 2 607,74 грн. (17 312,75 грн. - 14 705,01 грн. = 2 607,74 грн.), яка до цього часу залишається не погашеною.

Надаючи правову кваліфікацію фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

При цьому за умовами ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладені обставини, норми закону і на те, що суму заборгованості відповідачем не спростовано і не погашено, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з електричної енергії за період з червня по липень 2016 р. в розмірі 2 607,74 грн. (де: 2 173,14 грн. тарифна складова та 434,60 грн. ПДВ 20%) правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Розглянувши позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 195,13 грн. та 3% річних в розмірі 15,82 грн., суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 193 ГК України передбачено, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано

Пунктом 4.2.1. договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених пунктом 2.2.5. цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком №2 "Порядок розрахунків", відповідач сплачує позивачеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індекс інфляції. При цьому сума пені нараховується відповідачу з дати остаточного розрахунку, зазначеного в Додатку №2 "Порядок розрахунків", до дня ліквідації заборгованості включно та зазначається в рахунку окремою строчкою.

Перевіривши правильність нарахування позивачем пені в розмірі 195,13 грн. та 3% річних в розмірі 15,82 грн., суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в цій частині є також правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір в повному обсязі слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 193, 232 Господарського кодексу України, ст. ст. 6, 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 4-3, 12, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Харківській області (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 26, код ЄДПРОУ 14319053, п/р 8648, 8648 в ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011) на користь Акціонерної компанії „Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ) на:

- п/р 07 в філії ХОУ ВАТ "Ощадбанк", МФО 351823 - заборгованість з електричної енергії за період з червня по липень 2016 р. в розмірі 2 607,74 грн. (де: 2 173,14 грн. тарифна складова та 434,60 грн. ПДВ 20%).

- п/р 5 в АТ "ОСОБА_2 Аваль" м. Київ, МФО 380805 - пеню в розмірі 195,13 грн., 3% річних в розмірі 15,82 грн. та судовий збір в розмірі 1 378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.10.2016 р.

Суддя ОСОБА_3