ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2016 Справа № 905/2272/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Сажневої М.В., розглянувши матеріали справи

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія»
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення 8 779,57 грн

за участю представників:

від позивачаОСОБА_2 - представник за довіреністю
від відповідачане з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 основної заборгованості в розмірі 8779,57 грн, пені в розмірі 1373,35 грн, 3% річних в розмірі 104,95 грн, інфляційних втрат у розмірі 285,23 грн.

20.09.2016 до господарського суду Донецької області надійшла заява позивача про зменшення позовних вимог, в якій у звязку із прийняттям та набуттям законної сили Закону України «Про тимчасові заходи на період антитерористичної операції», складну політичну та економічну ситуацію на сході країни, а також майновий стан сторін, позивач зменшує розмір позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача основну заборгованість у розмірі 8779,57 грн.

В судовому засіданні 04.10.2016 представник позивача підтримав подану заяву про зменшення позовних вимог.

В судовому засіданні 04.10.2016 судом прийнято вказану заяву до розгляду та позовні вимоги розглядаються в редакції заяви про зменшення позовних вимог, поданої 20.09.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на постачання теплової енергії №1099 від 15.10.2007, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 8779,57 грн за період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року.

Відповідач повноважних представників в судові засідання не направив, відзив на позов не надав, своїм процесуальним правом не скористався.

Місцезнаходженням відповідача є: 84500, Донецька обл., м. Бахмут (Артемівськ), АДРЕСА_1, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, в тому числі витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи направлялись відповідачу за вказаною адресою, що підтверджується матеріали справи.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Конверт з ухвалою суду від 28.07.2016 про порушення провадження у справі повернувся на адресу суду, у звязку із закінченням строків зберігання.

Як вбачається з списку №661 згрупованих поштових відправлень та витягу з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, ухвалу суду про відкладення розгляду справи від 06.09.2016 надіслано на адресу відповідача 09.09.2016, вказане відправлення надійшло до обєкту поштового звязку Бахмут 10 з індексом 84510, 17.09.2016 адресату повідомлено повторно про надходження на його адресу поштового відправлення за номером 281 та станом на 04.10.2016 поштове відправлення не вручено та перебуває у відділенні поштового звязку.

Крім того, ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи були надіслані відповідачу на адресу: 84545, Донецька обл., м. Соледар, вул. Леніна, 1а (адреса місцезнаходження обєкту надання теплової енергії згідно з договором), що підтверджується відмітками про відправлення ухвал суду на зворотній стороні ухвал.

Конверти з процесуальними документами, які направлялись на вищевказану адресу відповідача, також повернулись на адресу суду, у звязку із закінченням строків зберігання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судових засідань відповідач був належним чином повідомлений, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд Донецької області

В С Т А Н О В И В :

15.10.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія», яке змінило своє найменування та на даний час є Товариством з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (енергопостачальна організація, постачальник, виконавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (споживач, відповідач) підписано договір на постачання теплової енергії №1099 (далі - Договір).

Сторонами неодноразово підписувались додаткові угоди до Договору, якими вносились зміни до Договору.

За умовами вказаного Договору в редакції Додаткової угоди від 14.10.2011 виконавець приймає на себе зобовязання поставляти теплову енергію у вигляді гарячої води у необхідних споживачу обсягах для обєктів, що перелічені у Додатку №1 до Договору, опалювальної площі 48,69 кв.м, а споживач зобовязується оплачувати отриману теплову енергію згідно встановлених тарифів та у строки і в порядку, що передбачені даним Договором.

Відповідно до п. 11.1 Договору в редакції Додаткової угоди від 05.01.2009 даний Договір вступає в силу з дня його підписання та діє до 30.04.2010.

Згідно з п. 11.4 Договору в редакції Додаткової угоди від 05.01.2009 Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодна зі сторін письмово не заявить про його припинення.

Як вбачається з матеріалів справи, ані позивачем, ані відповідачем доказів припинення дії Договору не надано.

Оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні заяви сторін про припинення дії Договору, суд приходить до висновку, що строк дії Договору неодноразово було продовжено на наступний термін та у заявлений до стягнення період Договір був чинним.

У відповідності з п. 5.1 Договору в редакції Додаткової угоди від 14.10.2011 облік теплової енергії здійснюється за допомогою приладу обліку. За відсутності приладу обліку або його несправності, кількість теплової енергії, що постачається споживачу, визначається виконавцем розрахунковим способом, відповідно до теплового навантаження (Додаток № 2), (згідно Порядку, визначеного «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 і «Правил користування тепловою енергією», затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198). При цьому розрахункова кількість тепла не оспорюється.

Статтею 25 Закону України «Про теплопостачання» на теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації покладено обовязок забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів.

На виконання умов договору, позивачем у період з 15.10.2015 по 08.04.2016 подано теплову енергію до об'єктів відповідача, що підтверджується актом підключення опалення від 15.10.2015 та актом відключення опалення від 19.04.2016, копії яких містяться в матеріалах справи.

В матеріалах справи відсутні докази незгоди відповідача щодо виконання позивачем прийнятих на себе зобов'язань за договором.

З урахуванням викладеного, господарський суд приходить до висновку, що свої зобов'язання з подачі об'єкту споживача теплової енергії позивач виконав належним чином.

Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що основними обов'язками споживача є, у тому числі, додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Згідно з п. 3.2.3 Договору споживач зобовязаний виконувати умови і порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах та в строки, що передбачені даним Договором.

Відповідно до п. 6.1 Договору в редакції Додаткової угоди від 22.02.2011 оплата за спожиту теплову енергію здійснюється в грошовій формі у відповідності з встановленими тарифами (цінами), згідно діючого законодавства України. У випадку зміни тарифів (цін) на теплову енергію сторони здійснюють розрахунки за новими тарифами (цінами) з дати їх вступу в законну силу.

Оплату за послуги, надані теплопостачальною організацією, споживач здійснює щомісячно згідно платіжних документів наданих теплопостачальною організацією в порядку, встановленому законодавством України, протягом трьох банківських днів після їх предявлення (п. 6.3 Договору в редакції Додаткової угоди від 05.01.2009).

Для оплати наданих послуг з постачання теплової енергії позивачем направлені відповідачу наступні рахунки: №10991015 від 31.10.2015 на суму 768,00 грн, №10991115 від 30.11.2015 на суму 1275,80 грн, №10991215 від 31.12.2015 на суму 1690,75 грн, №10990116 від 31.01.2016 на суму 2304,22 грн, №10990216 від 29.02.2016 на суму 1326,46 грн, №10990316 від 31.03.2016 на суму 1225,44 грн, №10990416 від 30.04.2016 на суму 188,90 грн за надані послуги з теплопостачання за період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року, а всього на загальну суму 8779,57 грн.

Вказані рахунки були надіслані 25.02.2016, 21.03.2016, 14.04.2016 та 27.04.2016 позивачем на адресу відповідача поштою, що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями фіскальних чеків поштової установи та описів вкладення до цінних листів.

Такими чином, за період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року позивачем поставлено теплову енергію відповідачу загальну суму 8779,57 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Нормами ч. 2 ст. 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм ч. 6 та ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач своїх зобовязань за Договором не виконав, за поставлену теплову енергію за період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року не розрахувався, у звязку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 8779,57грн.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач обставин, викладених позивачем, належними засобами доказування не спростував, доказів на спростування факту порушення ним договірних зобовязань щодо повної і своєчасної оплати теплової енергії, отриманої за Договором на постачання теплової енергії №1099 від 15.10.2007, суду не надав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлену за Договором на постачання теплової енергії №1099 від 15.10.2007 теплову енергію за період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року у розмірі 8779,57 грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача та підлягає стягненню на користь позивача.

Судовий збір у звязку зі зменшенням позовних вимог позивачу не повертається, оскільки позивачем сплачено мінімальний розмір судового збору за подання майнового позову.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (84500, Донецька обл., м. Бахмут (Артемівськ), АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (84500, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Зелена, 41, ідентифікаційний код 34776960) основний борг у розмірі 8779 (вісім тисяч сімсот сімдесят девять) грн 57 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 10.10.2016

Суддя М.В. Сажнева