УХВАЛА

про повернення позовної заяви

12.10.2016Справа № 910/18501/16

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІНОКС ТЕКНОЛОДЖІ ТРЕЙДИНГ"

до відповідача-1: ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "УКРАЇНСЬКИЙ ІНСТИТУТ ПРОМИСЛОВОЇ ВЛАСНОСТІ", відповідача-2: ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІНОКСИДИЛ ГРУП"

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "МІНОКС ТЕКНОЛОДЖІ ТРЕЙДИНГ" з позовною заявою № б/н від 30.09.2016 (вх. № 18501/16 від 04.10.2016).

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що зазначена позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної суми.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "МІНОКС ТЕКНОЛОДЖІ ТРЕЙДИНГ", подано позов про визнання за ним права власності на торгову марку (знак для товарів і послуг) "Міnoxidin".

Водночас, з позовної заяви не вбачається, на якій правовій підставі з даним позовом до суду звертається саме позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "МІНОКС ТЕКНОЛОДЖІ ТРЕЙДИНГ", враховуючи, що з доданої до позовної заяви копі заявки № m201500347 від 16.01.2015 (додаток №4) вбачається, що заявником до реєстрації знака "Міnoxidin" вказана фізична особа - ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1), яка просила зареєструвати наведений знак саме на ім'я заявника, а отже, на ім'я ОСОБА_1 (див. реквізит 731 "Заявник (и)" вказаної заявки). При цьому жодні зазначення у заявці № m201500347 від 16.01.2015 про Товариство з обмеженою відповідальністю "МІНОКС ТЕКНОЛОДЖІ ТРЕЙДИНГ" (позивача) - фактично відсутні.

Також, у позовній заяві не вказано доказів (відсутні посилання на докази), що підтверджують позов, а саме доказів на підтвердження зазначеного позивачем в абз. 1, 2 стор. 1 позовної заяви ("позивач є виробником лосьйонів для волосся "Мінокс", до складу яких входить діюча речовина, хімічна назва якої пірролідиніл - діамінопірамідина оксид", "з 2010р. позивач почав вказувати на упаковці лосьйонів "Мінокс" хімічну назву основної речовини та в дужках її торгову назву (міноксидин). Торгову назву "Міноксидин" було створено позивачем в результаті його інтелектуальної, творчої діяльності").

Крім того, суд звертає увагу, що відносини, що виникають у зв'язку з набуттям і здійсненням права власності на знаки для товарів і послуг регулюються Законом України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", тоді як зі змісту позовної заяви не вбачається підставність звернення позивача безпосередньо до суду з вимогами про визнання за ним права власності на торгову марку.

Зважаючи на викладене, позивач не дотримався приписів п. 5 ч. 2 ст. 54, що, в свою чергу, є підставою для поверенення позовної заяви без розгляду згідно з п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому судом враховано правову позицію Вищого господарського суду України, викладену, зокрема, в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Крім того, в абз. 5 п.п. 3.5 п. 3 вищенаведеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України зазначено, що підставою для повернення позовної заяви є також відсутність викладу обставин, на яких грунтується позовна вимога, та незазначення доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Пунктом 3 частини 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що на позивача покладається обов'язок додати до позовної заяви документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Судовий збір сплачується до територіальних органів Державної казначейської служби України; платники судового збору у платіжних документах на перерахування судового збору повинні в рядку "одержувач" зазначити найменування територіального органу казначейської служби за місцем знаходження господарського суду, який розглядає справу (абз. 1 п.п. 2.22 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України").

Згідно листа Головного управління Державного казначейства України у м. Києві від 30.01.2012 № 06-08/327-1049 визначені наступні банківські реквізити для перерахування судового збору при зверненні до Господарського суду міста Києва, а саме:

ОдержувачГоловне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (ГУ ДКСУ у м. Києві)
Банк одержувачаГоловне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (ГУ ДКСУ у м. Києві)

МФО820019
Рахунок3001
Код платежу22030001
Призначення платежуСудовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Господарський суд м. Києва (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа)

У якості доказу на підтвердження сплати судового збору за подання позовної заяви до Господарського суду міста Києва у встановлених порядку та розмірі, позивачем додано платіжне доручення № 122 від 30.09.2016.

Натомість, у "призначенні платежу" наведеного платіжного доручення позивачем неправильно зазначено код ЄДРПОУ Господарського суду міста Києва - фактично зазначено 39645280, тоді як належало зазначити 05379487.

Зважаючи на наведене, платіжне доручення № 122 від 30.09.2016 не приймається судом у якості належного доказу сплати судового збору у встановленому порядку, а у суду відсутні підстави вважати, що позивач дотримався приписів п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому суд взяв до уваги правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 3 п.п. 2.22 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України", згідно якої за відсутності у відповідному платіжному документі належних платіжних реквізитів або неправильного їх зазначення заява (скарга) повертається господарським судом без розгляду. При цьому в ухвалі, що виноситься господарським судом з даного приводу, має бути зазначено правильні платіжні реквізити для перерахування сум судового збору.

За наведених обставин, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без розгляду.

Суддя О.В.Гумега