РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2016Справа №910/13700/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "ФК ФАКТОРИНГ"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-нідерландське підприємство з іноземними інвестиціями "Безпека меду"

треті особи, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -

1) Фонд гарантування вкладів фізичних

2) ОСОБА_1

про стягнення 10 268 433,24 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Оленко Н.О. (довіреність № б/н від 08.09.2016)

від відповідача 1: не з'явився,

від відповідача 2: не з'явився,

від третьої особи 1: не з'явився,

від третьої особи 2: ОСОБА_1,

вільний слухач: ОСОБА_3

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "ФК ФАКТОРИНГ" (відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-нідерландське підприємство з іноземними інвестиціями "Безпека меду" (відповідач 2) заборгованості за договором про відновлювальну кредитну лінію № 1502-14 від 11.04.2014 в розмірі 8873871,44 грн., з яких 7 311 124,20 сума простроченої заборгованості по кредиту, 989 352,88 сума простроченої заборгованості по відсоткам, 573 394,36 пеня за прострочення заборгованості по кредиту та відсоткам.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані невиконанням позичальником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "ФК ФАКТОРИНГ" умов договору про відновлювальну кредитну лінію № 1502v-14 від 11.04.2014 в частині своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Оскільки, виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечене договором поруки № 278 від 17.04.2014, укладеним із відповідачем 2, то позивачем заявлено про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2016 порушено провадження по справі № 910/13700/16 та призначено справу до розгляду на 06.09.2016.

05.09.2016 через відділ діловодства суду від відповідача 2 надійшла заява про відкладення розгляду справи.

06.09.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про залучення доказів.

В судове засідання 06.09.2016 з'явились представники позивача, відповідача 1 та надали суду пояснення щодо обставин справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2016 відкладено розгляд справи № 910/13700/16 на 22.09.2016 на підставі ст. 77 господарського процесуального кодексу України.

07.09.2016 через відділ діловодства суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про залучення його до участі у справі як третьої особи та клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу.

21.09.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли заява про збільшення розміру позовних вимог та документи по справі.

22.09.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи.

В судове засідання 22.09.2016 з'явились представники позивача, відповідача 1.

Представник відповідача 2 в судове засідання 22.09.2016 не з'явився, витребуваних судом відзиву на позовну заяву та документів не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача надав суду пояснення щодо заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив суд прийняти її до розгляду.

Згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог позивач просить стягнути солідарно з відповідачів 10268433,24 грн. заборгованості за договором про відновлювальну кредитну лінію №1502-14 від 11.04.2014 з яких: 7311124,20 грн. - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту, 1666816,26 грн. - сума простроченої заборгованості по відсотках, 1290492,78 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи те, що заява про збільшення позовних вимог відповідає приписам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, остання прийнята господарським судом до розгляду, у зв'язку з чим, позовні вимоги розглядаються в її редакції та відповідно має місце нова ціна позову.

Крім того, представником позивача в судовому засіданні 22.09.2016 заявлено клопотання про продовження строку вирішення спору у справі № 910/13700/16, яке останній просив суд задовольнити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2016 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/13700/16 залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних та ОСОБА_1, розгляд справи відкладено на 06.10.2016.

06.10.2016 через відділ діловодства суду від третьої особи 1 надійшли письмові пояснення по справі, у яких остання просить суд задовольнити позовні вимоги.

06.10.2016 до початку судового засідання через відділ діловодства суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач 2 заперечує в частині позовних вимог щодо нього та зазначає, що при укладенні договору поруки 17.04.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-нідерландське підприємство з іноземними інвестиціями "Безпека меду", як поручитель, було ознайомлене з умовами договору про відновлювальну кредитну лінію № 1502-14 від 11.04.2014, в тому числі з п. 3.1 останнього, що визначав відсоткові ставки за користування кредитом. В подальшому до договору поруки укладалися додаткові угоди у зв'язку із зменшенням ліміту кредитної лінії та зміною валюти кредиту. Додаткові угоди до договору поруки не місять в собі положень про те, що поручитель ознайомлений з п. 3.1 кредитного договору, саме в редакції тої чи іншої додаткової угоди. Таким чином, відповідач вважає, що у зв'язку із не ознайомленням відповідача 2 про зміну відсоткових ставок, порука є припиненою, а позовні вимоги до відповідача 2 - безпідставними та необґрунтованими.

У судовому засіданні 06.10.2016 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача 1 та відповідача 2 в судове засідання 06.10.2016 не з'явилися, відповідач 1 відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав.

Представник третьої особи 1 в судове засідання 06.10.2016 не з'явився.

У відповідності до п.п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали Господарського суду міста Києва було надіслано на юридичні адреси відповідачів, зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Водночас, судом, враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 06.10.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.04.2014 між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "ФК ФАКТОРИНГ" (далі - позичальник) укладено договір про відновлювальну кредитну лінію № 1502-14 (далі - кредитний договір), відповідно до п. 1.1 якого банк відкриває позичальникові відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 400 000 євро, а позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти згідно з Графіком зниження кредитної лінії з кінцевим строком погашення до 10 квітня 2015 року і сплати за користування кредитними коштами проценти відповідно до розділу 3 цього договору. Для обліку коштів, що надаються за рахунок кредитної лінії, банк відкриває позичковий рахунок № 2062.5.090775.011.

В подальшому між сторонами внесено зміни та доповнення згідно із додатковими угодами від 30.05.2014, 11.06.2014, 01.07.2014, 18.09.2014, 15.01.2015, 10.04.2015, 21.04.2015.

Додатковою угодою від 21.04.2015 до кредитного договору сторони погодили, що банк відкриває позичальникові відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 8 087 485,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти згідно з Графіком зниження кредитної лінії (додаток № 5 до кредитного договору) з кінцевим строком погашення, зазначеним в п. 2.4 цього договору та сплатою за користування кредитними коштами проценти відповідно до розділу 3 цього договору.

Для обліку коштів, що надаються за рахунок кредитної лінії, банк відкриває позичковий рахунок № 2062.2.090775.014.

Згідно з п. 2.1 кредитного договору, в редакції Додаткової угоди від 10.04.2015, видача кредитних коштів у межах кредитної лінії здійснюється траншами в строк по 07.04.2016 по письмових заявках позичальника, за згодою банку, шляхом перерахування їх з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, якщо інше не вказано в письмовій заявці.

Відповідно до п. 2.4 кредитного договору, в редакції Додаткової угоди від 21.04.2015, позичальник зобов'язується повернути кредитні кошти банку згідно з Графіком зниження кредитної лінії (додаток № 5 до кредитного договору) з кінцевим строком погашення до 08.04.2016, шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок.

Положеннями п. 3.1 кредитного договору (в редакції Додаткової угоди від 10.04.2015) встановлено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами у валюті кредиту за процентними ставками: з 30.05.2014 по 09.04.2015 - 8% річних, з 10.04.2015 до строку повернення кредиту - 16% річних; у разі порушення позичальником строків погашення кредиту згідно з Графіком зниження ліміту кредитної лінії, зазначеним в п. 2.4 договору, 32% річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання за кредитом згідно з вищезгаданим графіком, за період часу з моменту непогашення кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом; 32% річних за період з терміну повернення кредиту, що зазначений в п. 2.4 договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, що вказані в пункті 4.5, 6.1 договору, до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом.

На виконання умов кредитного договору позивач надав позичальнику кредитні кошти, що підтверджується меморіальними ордерами № 34108 від 11.06.2014 на суму 9 446 000,00 грн. та № 27728 від 23.04.2014 на суму 111 000,00 євро, що еквівалентно 1 765 710,86 грн.

Відповідно до п. 3.3 кредитного договору (в редакції додаткової угоди від 11.06.2014), розрахунок процентів здійснюється за період користування кредитними коштами з моменту списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника до моменту повернення коштів на позичковий рахунок позичальника. Розрахунок процентів за день видачі здійснюється як за повний день, а за день повернення не здійснюється. Розрахунок процентів здійснюється виходячи з 365 днів в році (366 днів у високосному році), в місяці - за календарем.

Нарахування і сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Позичальник сплачує проценти в строк з 26 числа кожного місяця та не пізніше за останній робочий день кожного місяця. У зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного м'ясця (включно).

Згідно з п. 7.1 кредитного договору, за прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів та/або комісійної винагороди позичальник сплачує банку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення. Вказана пеня сплачується у разі порушення позичальником термінів платежів, передбачених п.п. 1.1, 2.4, 2.5, 3.4, 3.6, 4.5, 6.1, 8.3 кредитного договору, а також будь-яких інших термінів платежів, що передбачені цим договором.

17.04.2014 між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - кредитор) та Товариством обмеженою відповідальністю Спільним українсько-нідерландським підприємством з іноземними інвестиціями "Безпека меду" (далі - поручитель), Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "ФК ФАКТОРИНГ" (далі - боржник) укладено договір поруки № 278 зі змінами, внесеними додатковими угодами від 30.05.2014, 11.06.2014, 10.04.2015.

Відповідно до п. 1.1 договору поруки (в редакції додаткової угоди від 10.04.2015), поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання боржником зобов'язань за Договором про відновлювальну кредитну лінію № 1502-14 від 11.04.2014, укладеним між кредитором та боржником, згідно з яким боржнику надано кредит в розмірі 8 266 500,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, виходячи з відсоткових ставок, зазначених у п. 3.1 кредитного договору.

Згідно з п. 1.3 договору поруки, поручитель свідчить, що він ознайомлений з кредитним договором та згоден з його умовами.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. договору поруки, у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором , боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, у т.ч. за основним боргом, щомісячними відсотками та підвищеними відсотками, за оплату комісійної винагороди, неустойки по основному боргу та відсоткам, а також за відшкодування всіх збитків.

02.07.2016 позивач звернувся до відповідачів з вимогою (повідомленням) № 24.2.2/393 від 23.06.2016, у якій вимагав негайного усунення порушень та виконання зобов'язань щодо сплати заборгованості за кредитним договором.

Вказана вище вимога позивача була залишена позичальником та поручителем без відповіді та задоволення.

За розрахунком позивача, станом на 15.09.2016 заборгованість за кредитним договором складає 10 268 433,24 грн., з яких 7 311 124,20 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту, 1 666 816,26 грн. - сума простроченої заборгованості по відсоткам, 1 290 492,78 грн. - пеня за прострочення заборгованості по кредиту та по відсоткам.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами, позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, перерахувавши грошові кошти позичальнику - ТОВ "Факторингова компанія "ФК ФАКТОРИНГ", тоді як позичальник свої зобов'язання в частині своєчасного повернення банку кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом у розмірах та терміни, передбачених умовами кредитного договору не виконував.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Матеріалами справи підтверджується порушення позичальником - ТОВ "Факторингова компанія "ФК ФАКТОРИНГ" договірних зобов'язань за кредитним договором в частині повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість прострочена заборгованість по кредиту у розмірі 7 311 124,20 грн. та прострочена заборгованість по відсоткам у розмірі 1 66 816,26 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідальність у вигляді пені за несвоєчасну сплату нарахованих процентів, встановлена сторонами у п. 7.1 кредитного договору.

З огляду на умови кредитного договору та враховуючи порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором, зокрема, щодо сплати кредиту та відсотків, позивачем нарахована пеня у розмірі 1 114 906,93 грн. за несвоєчасну сплату кредиту та 175 585,85 грн. за несвоєчасну сплату відсотків.

Здійснивши перевірку розрахунків пені за порушення за кредитним договором, судом встановлено, що розрахунки пені є вірними.

З метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов'язань - способи або види забезпечення виконання зобов'язань.

Нормами статті 546 Цивільного кодексу України, визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання

У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ч. ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та Товариством обмеженою відповідальністю Спільним українсько-нідерландським підприємством з іноземними інвестиціями "Безпека меду" було укладено договір поруки № 278.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до позичальника - ТОВ "Факторингова компанія "ФК ФАКТОРИНГ" та поручителя - ТОВ Спільне українсько-нідерландське підприємство з іноземними інвестиціями "Безпека меду" з вимогою від 23.06.2016 вих. № 24.2.2/393 про сплату заборгованості.

Відповідач 2, заперечуючи проти задоволення позовних вимог в частині позовних вимог щодо нього, зазначає, що при укладенні договору поруки 17.04.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-нідерландське підприємство з іноземними інвестиціями "Безпека меду", як поручитель, було ознайомлене з умовами договору про відновлювальну кредитну лінію № 1502-14 від 11.04.2014, в тому числі з п. 3.1 останнього, що визначав відсоткові ставки за користування кредитом. В подальшому до договору поруки укладалися додаткові угоди у зв'язку із зменшенням ліміту кредитної лінії та зміною валюти кредиту. Додаткові угоди до договору поруки не місять в собі положень про те, що поручитель ознайомлений з п. 3.1 кредитного договору, саме в редакції тої чи іншої додаткової угоди. Таким чином, відповідач вважає, що у зв'язку із не ознайомленням відповідача 2 про зміну відсоткових ставок, порука є припиненою, а позовні вимоги до відповідача 2 - безпідставними та необґрунтованими.

Суд, дослідивши матеріали справи, відхиляє зазначені твердженні відповідача 2, з огляду на наступне.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не із зміною будь-яких умов основного договору.

Змінами основного зобов'язання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови та обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища.

Відповідно до п. 2.2 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, у т.ч. за основним боргом, щомісячними відсотками та підвищеними відсотками, за оплату комісійної винагороди, неустойки по основному боргу та відсоткам, а також за відшкодування всіх збитків.

Крім того, судом встановлено, що зміна розміру відсотків за користування кредитом була погоджена між банком та позичальником шляхом укладення додаткової угоди від 10.04.2015.

В той же час, між банком та поручителем 10.04.2015 укладено Додаткову угоду до Договору поруки, в якій зазначено, що поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання боржником зобов'язань за Договором про відновлювальну кредитну лінію № 1502-14 від 11.04.2014, укладеним між кредитором та боржником, згідно з яким боржнику надано кредит в розмірі 8 266 500,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, виходячи з відсоткових ставок, зазначених у п. 3.1 кредитного договору.

Відповідно до 1.3 договору поруки, поручитель свідчить, що він ознайомлений з кредитним договором та згоден з його умовами.

Отже, підписавши 10.04.2015 додаткову угоду до договору поруки, відповідач 2 засвідчив, що ознайомлений з умовами кредитного договору станом на 10.04.2015, в тому числі і з відсотковими ставками.

Таким чином, суд дійшов висновку, що порука не є припиненою, а твердження відповідача 2, викладені у відзиві на позовну заяву є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки, матеріалами справи підтверджено, а відповідачами, в порядку статей 33, 34 ГПК України не спростовано факт наявності заборгованості позичальника за договором про відновлювальну кредитну лінію № 1502-14 від 11.04.2014, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів є обґрунтованими.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати за розгляд справи покладаються на відповідачів.

Оскільки, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено (п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України"), то розмір судового збору та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи розподіляється між відповідачами порівну.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "ФК ФАКТОРИНГ" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 120, офіс 17, код 36352420) та Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-нідерландське підприємство з іноземними інвестиціями "Безпека меду" (25006, Кіровоградська обл., м. Кіровоград, вул. Пашутінська, буд. 22, кв. 21, код 36904996) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Січових стрільців, буд. 60, код 09807856) 7 311 124,20 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 1 666 816,26 грн. простроченої заборгованості по відсоткам, 1 114 906,93 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 175 585,85 грн. пені за прострочення сплати відсотків.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "ФК ФАКТОРИНГ" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 120, офіс 17, код 36352420) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Січових стрільців, буд. 60, код 09807856) 77 013,25 грн. витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-нідерландське підприємство з іноземними інвестиціями "Безпека меду" (25006, Кіровоградська обл., м. Кіровоград, вул. Пашутінська, буд. 22, кв. 21, код 36904996) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Січових стрільців, буд. 60, код 09807856) 77 013,25 грн. витрат зі сплати судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 11.10.2016.

Суддя С.О. Турчин