РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2016Справа №910/12559/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно - інвестиційна

компанія «Опора»

до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк»

про визнання договорів недійсними

Суддя Трофименко Т.Ю.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Борисенко А.М. - по дов. №8 від 01.08.2016р.

Дранченко В.М. - арбітражний керуючий - посвідчення №407

від 11.03.2013р.

Від відповідача:Павлюк А.А. - по дов. №31 від 27.07.2016р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно - інвестиційна компанія "Опора" до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" про визнання іпотечного договору від 09.08.2007пр., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вертебною Л.О. та зареєстрованого в реєстрі за №3268 , договору від 29.04.2008р. про внесення змін до іпотечного договору від 09.08.2007р., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №3268 недійсними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2016 порушено провадження у справі № 910/12559/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 01.08.2016, зобов'язано сторін надати певні документи.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представником відповідача в судовому засіданні 01.08.2016р. наданий письмовий відзив на позов. Відповідно до даного відзиву просить в задоволенні позову відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

В судових засідання 01.08.2016р, 21.09.2016р. оголошу вись перерви відміно до с. 77 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 28.09.2016р. представником позивача заявлено клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання мотивоване тим, що представник відповідача Павлюк А.А. не ознайомлена з матеріалами справи.

Представник відповідача заперечив проти задоволення даного клопотання.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є:

1) нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу;

1.1) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

2) неподання витребуваних доказів;

3) необхідність витребування нових доказів;

4) залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача;

5) необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Суд розглянувши дане клопотання відмовляє в його задоволені у зв'язку з необґрунтованістю, оскільки в судовому засіданні 01.08.2016р. представником відповідача наданий письмовий відзив на позов та надано усні заперечення на позов.

Представником відповідача в судовому засіданні заявлено клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Вертебну Л.О. та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В.

Представник відповідача заперечив проти задоволення даного клопотання.

Відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права та обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що позивачем не зазначено в поданому клопотанні яким чином рішення з даного спору може вплинути на права та обов'язки приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Вертебну Л.О. та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В.ё у суду відсутні правові підстави для залучення до участі у розгляді справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Вертебну Л.О. та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В.

При відмові в задоволенні клопотань позивача про відкладення розгляду справи судом приймається до уваги та обставина, що відповідно до ст.. 69 Господарського процесуального кодексу України суд обмежений строками вирішення спору.

У п.3 Постанови №11 від 17.10.2014р. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

В судовому засіданні 28.09.2016, відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.08.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Експобанк» (на даний час Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» (надалі відповідач ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОПОРА» (надалі позивач) був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вертебною Л.О.

Згідно даного договору забезпечується іпотекою виконання іпотекодавцем зобов'язань за договором кредиту. За умовами кредиту іпотекодавець, зокрема, зобов'язаний повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 600 000 дол. США до 08 серпня 2008 року, сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі, що встановлений договором кредиту, неустойку у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту та цим договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги (п.1.1 договору).

В пункті 1.2. іпотечного договору від 09.08.2007 року сторони визначили, що для забезпечення своїх зобов'язань за договором кредиту позивач передає відповідачу в іпотеку наступне майно:

1.2.1. Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення магазин з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр), загальною площею 3183,5 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Біла Церква, вул. Б. Хмельницького 9, належність яких Іпотекодавцеві підтверджується Інвестиційним договором, Рішенням Білоцерківської міської ради Київської області № 72 від 27.02.2007 року „Про надання дозволів на будівництво підприємствам, організаціям і громадянам міста", Дозволом на виконання будівельних робіт № 26/07 від 26.03.2007 року, Договором оренди землі від 10.11.2005 року.

Право власності на вищевказане нежитлове приміщення виникне у позивача з моменту завершення будівництва будівлі, прийняття її до експлуатації та державної реєстрації права власності у встановленому законодавстві порядку. Після закінчення будівництва збудована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки відповідно до умов даного Договору.

29.04.2008 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до іпотечного договору від 09.09.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В.

Відповідно до умов даного договору сторони п.1.2.1 іпотечного договору від 29.04.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вертебною Л.О., виклали в наступній редакції:

1.2.1. Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення № 3, площею 130,5 кв. м. на першому поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення № 4, площею 158,9 кв. м. на першому поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення № 5, площею 132,76 кв. м. на першому поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення та (або ) коридор № 1-2-6-7, загальною площею 48,2 кв. м. на першому поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення та (або ) коридор № 3-4-5, загальною площею 47,9 кв. м. на третьому поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення № 6, площею 4,9 кв. м. на третьому поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення № 7, площею 4,5 кв. м. на третьому поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення та (або ) коридор № 8-9, загальною площею 13 кв. м. на третьому поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення № 10, площею 62,5 кв. м. на третьому поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення і № 12, площею 16,2 кв. м. на третьому поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення N° 13, площею 28,3 кв. м. на третьому поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення № 14, площею 62,1 кв. м. на третьому поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення № 16, площею 39,8 кв. м. на третьому поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення № 17, площею 39,1 кв. м. на третьому поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення № 18, площею 32,8 кв. м. на третьому поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення № 19, площею 34,5 кв. м. на третьому поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення № 20, площею 23,2 кв. м. на третьому поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення №21, площею 59,5 кв. м. на третьому поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення № 23, площею 18,9 кв. м. на третьому поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення № 24, площею 6,75 кв. м. на третьому поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення № 7, площею 142,5 кв. м. на мансардному поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово- офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення № 9, площею 75,9 кв. м. на мансардному поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово- офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення №8, площею 142,5 кв. м. на мансардному поверсі магазину з офісними приміщеннями (торгово- / офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана І Хмельницького будинок № 9, належність яких Іпотекодавцеві підтверджується Інвестиційним договором, Рішенням Білоцерківської міської ради Київської області № 72 від 27.02.2007 року „Про надання дозволів на будівництво підприємствам, організаціям і громадянам міста", Дозволом на І виконання будівельних робіт № 26/07 від 26.03.2007 року, Договором оренди землі від 10.11.2005 року та Додатком № 1 до Договору № 01 від 11.07.2006 року „Про інвестування будівництва магазину з офісними приміщеннями у м. Біла Церква Київської області". Загальна площа вищевказаних нежитлових приміщень становить 1325,21 кв. м.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, згідно з якими зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як передбачено ст. 5 Закону України від 05.06.2003 року „Про іпотеку" (у редакції, що діяла на моменту кладення спірних догорів) зазначений вичерпний перелік об'єктів, які могли бути предметом іпотеки за іпотечним договором, а саме:

- предметом іпотеки могли бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов:

- нерухоме майно належить іпокетодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організації;

- нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення;

- нерухоме майно зареєстровано в встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об»єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також міг бути об»єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому.

Частина об»єкта нерухомого майна могла бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї, як на окремий об»єкт нерухомості чи приєднання її до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об»єкт нерухомості.

Поняття „іпотека майнових прав" і регулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав на час укладення оскаржуваних Договорів у Законі України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року були відсутні.

Майнові права на об»єкт незавершеного будівництва віднесені до предмету іпотеки згідно із Законом України від 25.12.2008 року „Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва", яким були внесені зміни до Закону України „Про іпотеку".

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що при укладенні оскаржуваних Договорів були порушені положення ст. 5 Закону України „Про іпотеку" (у редакції, яка діяла на час укладення спірних Договорів), оскільки майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежитлове приміщення магазин з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр), загальною площею 3183,5 кв. м., а в подальшому майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме, окремі нежитлові приміщення загальною площею 1325,21 кв. м. не могли бути предметом іпотеки оскаржуваних договорів (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №6-8 цс ).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України від 05.06.2003 року „Про іпотеку" (у редакції, що діяла на моменту кладення договорів) іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації та/або його реєстраційні дані.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України „Про іпотеку" зазначено, що у разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаної вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Дослідивши оспорювані договори, суд встановив, що вони не містять всіх істотних умов, саме: опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації та/або його реєстраційні дані, чим сторони порушили норми ст. 18 Закону України „Про іпотеку", що діяла на моменту укладення.

Номери окремим нежитлових приміщень у нежитловій будівлі за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Б. Хмельницького, 9 присвоєно та наведено в експлікації внутрішніх площ до плану будівлі літера „А-4" технічного паспорту нежитлової будівлі виготовленого Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації та починаються з № „1" - „Сходова клітка" в підвалі будинку та закінчується № „129" - „Коридор" на мансардовому поверсі будинку є послідовними та не повторюються на окремих поверхах будівлі.

Вищевказаним технічним паспортом нежитлової будівлі визначені та вказані площі окремих нежитлових приміщень, що розташовані у нежитловій будівлі за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Б. Хмельницького, 9.

Номери окремих нежитлових приміщень та їх площі, що зазначені в Договорі від 29.04.2008 року про внесення змін до Іпотечного договору від 09.08.2007 року не співпадають з номерами та площами окремих нежитлових приміщень у нежитловій будівлі за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Б. Хмельницького, 9, що визначені та встановлені в технічному паспорті нежитлової будівлі виготовленого Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації, що використовувався для державної реєстрації права власності таких окремих нежитлових приміщень.

Номерація нежитлових приміщень першого поверху - № 3 площею 130,5 кв. м., № 4 площею 158,9 кв. м. та № 5 площею 132,76 кв. м. магазину з офісними приміщеннями (торгово-офісний центр та виставковий центр) у місті Біла Церква Київської області по вулиці Богдана Хмельницького будинок № 9, що використана в Договорі від 29.04.2008 року про внесення змін до Іпотечного договору від 09.08.2007 року то такої нумерації нежитлових приміщень та відповідно їх площ немає ні в комерційної пропозиції, що була використана при оформленні оскаржуваних Договорів, ні в технічному паспорті.

За таких обставин суд приходить до висновку, що договір від 29.04.2008 року про внесення змін до Іпотечного договору від 09.08.2007 року, що є невідємною частиною Іпотечного договору від 09.08.2007 року, не мітить істотної умови - опису предмета іпотеки, достатньої для його ідентифікації та/або його реєстраційні дані, а саме, відсутня план-схема розміщення окремих нежитлових приміщень в будівлі, що підписана повноважними представниками сторін та скріплена печатками сторін, а відтак, відсутні офіційні номера окремих нежитлових приміщень та їх площі, що унеможливлює ідентифікацію майна, що передана в іпотеку.

З урахуванням викаденого, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно - інвестиційна компанія "Опора" до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" про визнання недійсними іпотечного договору від 09.08.2007пр., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вертебною Л.О. та зареєстрованого в реєстрі за №3268 , договору від 29.04.2008р. про внесення змін до іпотечного договору від 09.08.2007р., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №3268 обґрунтовані.

Відповідач в наданому суду відзиві просить суд застосувати строк позовної давності до спірних відносин.

Представник позивача зазначив, що строк позовної давності не пропущений, оскільки про порушення права позивачу стало відомо в рамках ліквідаційної процедури.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитися у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою N 14902/04 у справі "Відкрите акціонерне товариство "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами NN 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Визначення початку відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК, зокрема відповідно до частини 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно до п. 2.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» (далі - Постанова № 11) встановлено щодо вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, застосовується загальна позовна давність (стаття 257 ЦК України, з урахуванням водночас наведеного в підпунктах 2 і 3 пункту 5 Перехідних та прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства" від 20.12.2011 N 4176-УІ). Для окремих видів вимог законом встановлюється й спеціальна позовна давність, наприклад, статтею 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". Перебіг позовної давності починається, за загальним правилом, від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України), за винятком випадків, зазначених у частинах другій і третій цієї статті. Зокрема, за позовами про застосування наслідків нікчемного правочину (повернення коштів, іншого майна тощо) позовна давність починається не від дня вчинення такого правочину, а від дня, коли почалося його виконання.

Оскільки оспорюванні іпотечний договір від 09.08.2007 та договір від 29.04.2008 про внесення змін до Іпотечного договору від 09.08.2007, були укладені відповідно в 2007 та 2008 році, то за таких обставин суд приходить до висновку, що строк позовної давності сплив відповідно 10.08.2010р. та 30.04.2011р., а позивач звернувся з позовом до суду 11.07.2016р. тобто з пропуском строку позовної давності, на що і посилався відповідач, заперечуючи проти позовних вимог у відзиві на позов.

У відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України, суд зобов'язаний застосувати позовну давність за заявою сторони у спорі, якщо така заява була подана до винесення судового рішення.

Відповідно до п. 2.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29 травня 2013 року N 10, за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.10.2016.

Суддя Т.Ю.Трофименко