КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2016 р. Справа№ 910/24116/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі Колеснік М.П.

за участю представників:

від позивача - Павліченко С.І.

від відповідача - 1 Раілка С.В.

від відповідача - 2 не з`явився

від відповідача - 3 не з`явився

від відповідача - 4 не з`явився

від третьої особи - 1 не з`явився

від третьої особи - 2 не з`явився

від третьої особи - 3 не з`явився

від третьої особи - 4 не з`явився

від третьої особи - 5 не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 17.02.2016 (головуючий суддя Босий В.П., судді: Спичак О.М., Стасюк С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика"

до Приватного акціонерного товариства "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс"

Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм"

Державної реєстраційної служби України

Товариства з обмеженою відповідальністю "Пост Преміум"

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Земля-50"

третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 Публічне акціонерне товариство "Банк Форум"

третя особа 4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Мітех"

третя особа 5, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві

про визнання права власності, зобов'язання вчинити дії, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним свідоцтва про право власності та стягнення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до відповідачів про визнання права власності, зобов'язання вчинити дії, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним свідоцтва про право власності та стягнення штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 прийнято відмову позивача від позову та провадження по справі припинено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою позивач, в особі директора Галайба В.О., звернувся із апеляційною скаргою, на вказану ухвалу суду, в якій зазначає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому просить скасувати ухвалу та направити справу до місцевого суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи, апеляційну скаргу було передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2016 колегією судді відновлено апелянту строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 20.09.2016.

В судовому засіданні 20.09.2016 колегією суддів було задоволено клопотання представника позивача про продовження строку розгляду апеляційної скарги та оголошено по справі перерву до 05.10.2016.

В судові засідання 20.09.2016 та 05.10.2016 з`явилися представник позивача та представник відповідача - 1 та надали усні пояснення стосовно предмету спору.

Представники відповідача - 2, 3, 4, представники третіх осіб 1, 2, 3, 4, 5 в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлений належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями наявними в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомили.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача -1, дослідивши наявні матеріали справи, встановивши, що наявні матеріали справи є достатніми для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, а неявка представників відповідача - 2, 3, 4, представники третіх осіб 1, 2, 3, 4, 5 не перешкоджає розгляду справи, вони не були позбавлені можливості подати свої заперечення щодо поданої апеляційної скарги, вирішив розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників відповідача - 2, 3, 4, представники третіх осіб 1, 2, 3, 4, 5 встановивши наступне:

12.12.2013 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" звернулось до суду з позовом про:

- визнання права власності позивача на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1;

- визнання свідоцтва про право власності, на нерухоме майно, серія та номер: 5934939, видане 09.07.2013 року Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві, недійсним;

- скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 3798739 від 09.07.2013 18:08:45;

- зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс", Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Пост Преміум" передати позивачу за актом прийому-передачі

- зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" та Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" передати позивачу: двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1;

- копію Акту Державної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку з нежитловими приміщеннями за адресою АДРЕСА_1;

- копію рішення органу місцевого самоврядування про затвердження Акту Державної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку з нежитловими приміщеннями за адресою АДРЕСА_1;

- зобов'язання Державної реєстраційної служби України провести державну реєстрацію прав власності позивача, видати позивачу свідоцтво про право власності на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності згідно запису про право власності номер 1581015;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" на користь позивача штраф за прострочення терміну передачі новозбудованого майна в розмірі 3% від суми договору, а саме 9725, 10 грн.

В процесі досить тривалого розгляду даної позовної заяви, розгляд якої неодноразово відкладався, 05.01.2016 представником позивача було подано до суду заяву про відмову від позову.

Ухвалою суду від 17.02.2016 вказана заява представника позивача була прийнята судом та провадження по справі було припинено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Суд першої інстанції, приймаючи заяву про відмову від позову від представника ТОВ "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" та задовольняючи таку заяву, мотивував це тим, що заяву позивача про відмову від позову підписано ОСОБА_8, повноваження якого як керівника позивача підтверджуються відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який має право подавати від імені цього товариства заяву про відмову від позову, а отже дана відмова не порушує не чиїх інтересів та прав та може бути задоволена.

Позивач, в особі директора Галайба В.О. звертаючись із апеляційною скаргою та не погоджуючись із прийнятою заявою про відмовою від позову, свої заперечення обґрунтовує тим, що прийнята відмова від позову порушує права позивача як юридичної особи, а також права третіх осіб - акціонерів товариства на отримання відповідних дивідендів.

Колегія суддів, вивчивши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що згідно з частиною четвертою статті 78 ГПК господарський суд виносить ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, а відповідно до частини п'ятої цієї ж статті приймає рішення про задоволення позову у разі визнання його відповідачем.

Проте суд, який вирішує спір, не зв'язаний заявами позивача про відмову від позову, зменшення розміру позовних вимог та відповідача - про визнання позову.

На підставі частини шостої статті 22 ГПК у разі, якщо відповідні дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси (у тому числі юридичної чи фізичної особи, яка не є учасником даного судового процесу), спір підлягає вирішенню по суті згідно з вимогами чинного законодавства.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, довідки Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на дату винесення оскаржуваної ухвали суду (17.02.2016) керівником позивача був ОСОБА_8, який мав право представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, має право вчиняти дії від імені товариства без довіреності, в тому числі підписувати договори тощо.

Заява про відмову від позову була підписана саме директором позивача ОСОБА_8

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, зокрема відмова позивача від позову, викладається в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем. До прийняття відмови позивача від позову господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін. Про прийняття відмови позивача від позову господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Зазначена стаття визначає обов'язки суду у випадку, якщо позивач заявив про відмову від позову. Зокрема, у цих випадках суд повинен: роз'яснити сторонам наслідки вчинення відповідної процесуальної дії.

Наслідком відмови позивача від позову, відповідно до ст. 80 ГПК України, є припинення провадження у справі та недопустимість повторного звернення до господарського суду із спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав; перевірити повноваження представників на вчинення відповідних процесуальних дій.

Повноваження представника на вчинення певної процесуальної дії повинні бути викладені у виданій йому довіреності або іншому документі, який підтверджує його повноваження.

Тож, господарський суд повинен пересвідчитись у тому, що в довіреності, якою представник уповноважений на ведення справи в суді, йому надано повноваження на вчинення відповідних процесуальних дій.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 17.02.2016, в судовому засіданні був присутній представник позивача - ОСОБА_9 за довіреністю.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заяву про відмову від позову та зазначив, що йому відомі наслідки відмови від позову.

Наявна в матеріалах справи довіреність № 05/02 - 1 від 15.02.2016, виданої на ім'я ОСОБА_9, підписана директором позивача ОСОБА_8 та скріплена печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - логістичний комплекс "Арктика".

Зважаючи на визначене, місцевим судом було перевірено, при прийнятті заяви про відмову від позову, відповідність її нормам чинного законодавства України.

В той же час, згідно із положеннями ст. 22 ГПК України, суд був зобов`язаний перевірити чи не порушує така відмова від позову позивача чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси.

Відповідно до п.п. 2,3 та 5 ст. 65 Господарського кодексу України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства.

Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Досліджуючи правомірність відмови позивача від позову, суд повинен виходити з норм ст. 13 ЦК, яка визначає межі здійснення цивільних прав: цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства; не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

Зважаючи на те, що спір, що виник між сторонами є господарським спором (між юридичними особами), а керівник підприємства, відповідно до норм чинного законодавства України та статуту товариства представляє не особисті інтереси, а саме інтереси товариства, повинен діяти виключно в його інтересах останнього та не вчиняти дій, які б перешкоджали здійсненню господарського діяльності товариства або порушували права товариства (його учасників) чи охоронювані законом інтереси такого (таких), місцевий суд, приймаючи заяву про відмову від позову, в першу чергу мав би перевірити чи не порушує така заява інтереси та права товариства як юридичної особи та її акціонерів, зокрема і в тому числі.

Як зазначалось вище, предметом спору, що виник між позивачем та відповідачем та провадження в рамках даної справи було порушено саме з підстав вимоги позивача, зокрема, визнання права власності останнього на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" та Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" передати позивачу: двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Згідно пояснень, викладених в позовній заяві, позивач став новим інвестором (стороною інвестиційного договору від 16.11.2005 № 238/F) на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги від 28.03.2012.

Умовами як інвестиційного договору так і договору про відступлення права вимоги, позивач отримав від попереднього інвестора право вимоги від ПАТ МІК «Інтерінвестсервіс» передачі йому у власність нерухомого майна.

Відповідно до умов договору, загальна сума вимог, що відступились позивачу первісним інвестором, становить 324170 грн.

Тобто, позивач (юридична особа) заявляв та доводив, в рамках даного процесу, свої права на зазначене вище нерухоме майно, яке, на думку позивача, належить саме ТОВ "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" та у випадку задоволення позовних вимог, таке майно становило б активи товариства, що використовуються останнім для здійснення зокрема господарської діяльності.

Отже, зважаючи на предмет спору, вартість майна, права на яке заявляв та доводив позивач, суд при прийнятті заяви про відмову від позову, мав би переконатись, що така відмова від значного розміру активів товариства не вплине на господарську діяльність товариства, не погіршить його майнове становище, а також права учасників такого товариства.

В той же час, із тексту поданої заяви про відмову від позову, не вбачається наявність вмотивованих та достатньо обґрунтованих причин такої відмови від вимог майнового характеру після досить тривалого судового розгляду (більше 2 років) та наявності реальних та допустимих доказів не порушення такої відмови прав та інтересів саме юридичної особи та її учасників (протокол загальних зборів товариства тощо).

Крім того, як вбачається із наявних матеріалів справи, представниками позивача та відповідача - 1 суду першої інстанції подавались заяви про відкладення розгляду спору у зв`язку з можливість укладання мирової угоди, проте такої згоди так і не було досягнуто сторонами, зокрема, в матеріалах справи відсутні будь-яки докази того, що в свою чергу, додатково вказує на існування у позивача реальних намірів на задоволення своїх майнових вимог та отримання у власність заявленого нерухомого майна.

Також суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відмова позивача від позову, яка прийнята господарським судом, в силу п. 4 ст. 80 ГПК України, є підставою для припинення провадження у справі, а її наслідком є те, що в разі припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається (ч. 2 ст. 80 ГПК України).

Про припинення провадження у справі, відповідно до ст. 80 ч. 3 ГПК України, виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені, зокрема, питання про розподіл між сторонами господарських витрат.

Виходячи з вказаних норм процесуального права при надходженні до господарського суду письмової заяви позивача про відмову від позову, суд зобов'язаний перевірити, що ці дії не суперечать законодавству і не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, до прийняття відмови від позову роз'яснити сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіривши чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін і в разі наявності правових підстав - прийняти відмову від позову, припинивши провадження у справі ухвалою суду, в якій повинен вирішити питання про розподіл між сторонами господарських витрат.

При винесенні судом першої інстанції оскаржуваної ухвали про прийняття відмови позивача від позову та припинення провадження у справі вказані норми процесуального права не враховані.

Зокрема, матеріали справи, а також протокол судового засідання від 17.02.2016, не містять даних про те, що до прийняття відмови позивача від позову господарський суд роз'яснив сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, а мотивувальний текст ухвалі про припинення провадження у справі не містить взагалі будь-якого обґрунтування, яким чином судом було перевірено непорушення поданою заявою про відмову від позову прав та охоронюваних законом інтересів ТОВ "Торгово-логістичний комплекс "Арктика", які докази такого подавались суду та чи є вони належними та допустимими, відповідно до ст. 33 ГПК України.

Аналогічної правової позиції дотримується у своїх постановах Вищий господарський суд України № 48/414-11/117-2012 від 17.02.2016, № 922/3134/13 від 02.10.2014.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, в матеріалів справи відсутні дані про те, що Господарським судом міста Києва, при прийняті заяви про відмову від позову, були вчинені всі необхідні процесуальні дії, визначені чинними нормами нормативно-правових актів України, що регулюють, зокрема дане питання, для переконання, що така відмова від позову не лише не порушує норми чинного законодавства України, а й не порушують законні права та охоронювані законом інтереси юридичної особи, а тому місцевим судом передчасно було задоволено таку заяву та припинено провадження на підставі 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Посилання апелянта як на докази наявності достатніх підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду від 17.02.2016, на аудиторський висновок, а також поданих заяв про вчинення злочину, позовних заяв до колишніх керівників товариства про відшкодування шкоди, та витяги з єдиного державного реєстру нерухомого майна про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що було предметом спору в рамках даної справи, не приймається до уваги колегією суддів, оскільки всі ці події відбулись після винесення місцевим судом оскаржуваної ухвали, та не були і не могли бути відомі суду на час розгляду поданої заяви про відмову від позову.

Статтею 103 ГПК України встановлено, що апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Враховуючи положення ст. 104 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку, що Господарським судом міста Києва неправомірно, в порушення процесуальних норм чинного законодавства України прийнято відмову від позову за заявою представника позивача, а тому апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 по справі № 910/24116/13 - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 101, 103 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 по справі № 910/24116/13- скасувати.

Справу № 910/24116/13 направити до Господарського суду міста Києва для розгляду позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" до Приватного акціонерного товариства "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс", Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм", Державної реєстраційної служби України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Пост Преміум" про визнання права власності, зобов'язання вчинити дії, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним свідоцтва про право власності та стягнення штрафу по суті.

Матеріали справи № 910/24116/13 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко