ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

05 жовтня 2016 року Справа № 924/648/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Нєсвєтової Н.М. (доповідач) Вовка І.В. Карабаня В.Я.
розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора Рівненської області
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 18.07.2016
у справі№ 924/648/13
за позовомзаступника прокурора міста Хмельницького в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради
до1.Виконавчого комітету Хмельницької міської ради 2.Управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради 3.Федерація професійних спілок Хмельницької області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - колективне підприємство "Їдальня № 33"
за участю третіх особі, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 3 - 1.Федерація професійних спілок України
2.Підприємство "Навчально-культурний центр "Побужжя" федерації профспілок Хмельницької області
провизнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.03.2000 № 223-А в частині оформлення права власності на 3-х поверхову будівлю, скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності за територіальною громадою м. Хмельницького в особі Хмельницької міської ради

ВСТАНОВИВ:

Подана касаційна скарга заступником прокурора Рівненської області на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 18.07.2016 року у справі № 924/648/13 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Відповідно до частини 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга підлягає поверненню без розгляду якщо до скарги не додано належних доказів сплати судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Порядок і розмір сплати судового збору, встановлений Законом України "Про судовий збір", який набрав чинності з 01.11.2011 року.

Відповідно до статті 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подання позовної заяви), було встановлено розміри ставок судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру (2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат).

Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подання позовної заяви), було встановлено розміри ставок судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати (1 147,00 грн).

До касаційної скарги скаржником не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі. Натомість ним було заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору у зв'язку із тим, у скаржника на даний момент відсутні кошти у гривні.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Проте, цією статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Слід також врахувати, що положення ст. 8 Закону України "Про судовий збір" наділяють суд правом на відстрочення сплати судового збору лише за наявності виняткових обставин, а саме з урахуванням того, що в майбутньому, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, заявник матиме фінансову можливість сплатити розмір судового збору, чого зі змісту клопотання скаржника не вбачається.

Таким чином, наведені скаржником у клопотанні обставини не є підставою для відстрочення сплати судового збору у даному випадку, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

При цьому, пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору. З урахуванням приписів п. 4, ч. 1 ст. 1113 ГПК України, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що подана касаційна скарга заступника прокурора Рівненської області не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Як вбачається з матеріалів справи, заступник прокурора міста Хмельницького звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовними вимогами (згідно з урахуванням заяви про зміну предмету позову):

- визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.03.2000 № 223-А в частині оформлення права власності на 3-х поверхову будівлю їдальні корисною площею 848 кв. м.;

- скасування свідоцтва про право власності на гуртожиток профкурсів від 28.03.2000№ 729;

- визнання права власності за територіальною громадою міста Хмельницького в особі Хмельницької міської ради на будівлю їдальні корисною площею 848 кв. м. балансовою вартістю 559 059,00 грн (про що зазначено в оскаржуваній постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 18.07.2016).

Тобто позовна заява містить 3 вимоги, з яких дві немайнового та одна майнового характеру. Сума судового збору за вимоги немайнового характеру визначається відповідно до розміру мінімальної заробітної плати на день подачі позову (в даному випадку 1 147,00 х 2 х 120 % = 2 752,80), сума судового збору за майнову вимогу (визнання права власності), вираховується з балансової вартості майна, яка складає 559 059,00 грн (в даному випадку 559 059,00 х 2 % х 120 % = 13 417, 42).

За подання касаційної скарги до Вищого господарського суду України на рішення Господарського суду Хмельницької області від 07.10.2015 та постанову Рівненського апеляційного господарського від 18.07.2016 скаржник мав сплатити суму судового збору у розмірі 16 170,22 грн.

Проте, всупереч зазначеним вимогам, при поданні касаційної скарги заявником судовий збір сплачено частково, а саме, в сумі 4 384,80 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1254 від 09.08.2016.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

Відхилити клопотання заступника прокурора Рівненської області про відстрочення сплати судового збору.

Касаційну скаргу заступника прокурора Рівненської області на рішення Господарського суду Хмельницької області від 07.10.2015 та на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 18.07.2016 у справі № 924/648/13 повернути скаржнику.

Головуючий Н.М. Нєсвєтова

Судді І.В. Вовк

В.Я. Карабань