УХВАЛА

04.10.2016Справа №910/3570/15-г

За заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання
За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про розірвання договору та стягнення 154 200,00 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від позивача (заявника) - ОСОБА_3, за довіреністю;

від відповідача - ОСОБА_4, за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.04.2015 у справі №910/3570/15-г позов задоволено повністю. Розірвано договір оренди нежитлового приміщення від 05.10.2012 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1. Зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нежитлове приміщення №61 (літера "А") загальною площею 49,70 кв.м., яке знаходиться в АДРЕСА_1. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість за орендною платою у розмірі 154 200,00 грн, 3% у розмірі 6124,68 грн., інфляційні втрати у розмірі 32547,02 грн., витрати на комунальні послуги у розмірі 10372,00 грн. та 6 500,87 грн. судового збору.

02.06.2015 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.04.2015 (підписане 15.05.2015), яке набрало законної сили 26.05.2015, видано накази.

09.09.2016 до Господарського суду міста Києва від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання.

На обґрунтування поданої заяви Позивач вказав, що наказ суду від 02.06.2015 №910/3570/15-г, дійсний для пред'явлення до виконання до 26.05.2016 (включно), позивачем був отриманий лише 02.09.2016, тобто після закінчення строку пред'явлення наказу до виконання.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За приписами статей 4-5 статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Згідно із мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009 Конституційного Суду України виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі статті 1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є обов'язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України рішення суду по справі №910/3570/15-г, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

Із пояснень заявника вбачається, що на теперішній час рішення суду у справі №910/3570/5-г в частині стягнення з відповідача заборгованості за орендною платою у розмірі 154200,00 грн., 3% у розмірі 6124,68 грн., інфляційних втрат у розмірі 32547,02 грн., витрат на комунальні послуги у розмірі 10372,00 грн. та 6 500,87 грн. судового збору, не виконано.

Як встановлено судом, постановою про закінчення виконавчого провадження від 04.09.2015 року ВП №48365089 закінчено виконавче провадження з виконання наказу про зобов'язання боржника повернути стягувачеві нежитлове приміщення № 61 (літ. «А») загальною площею 49,7 кв.м., яке знаходиться в АДРЕСА_1. Тобто, рішення в цій частині виконане.

Разом з тим, постановою державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у місті Києві від 24.02.2016 повернуто до Господарського суду міста Києва, на підставі частини 1 статті 48, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» наказ про стягнення з боржника орендної плати у розмірі 154 200,00 грн., 3% у розмірі 6124,68 грн., інфляційних втрат у розмірі 32547,02 грн., витрат на комунальні послуги у розмірі 10372,00 грн. та 6 500,87 грн. судового збору.

Постанова про повернення виконавчого документа до суду від 24.02.2016 мотивована тим, що постановою Вищого господарського суду України від 16.12.2015 задоволено касаційну скаргу боржника та скасовано ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 (про повернення апеляційної скарги скаржнику). Ухвалою від 10.02.2016 Київського апеляційного господарського суду прийнято до провадження апеляційну скаргу.

Вказана постанова разом з наказом суду від 02.06.2015 №910/3570/15-г (про стягнення з боржника орендної плати, 3%, інфляційних втрат, витрат на комунальні послуги та судового збору) була надіслана до Господарського суду міста Києва та отримана судом 26.04.2016 (вх. 06-37/31530/16).

Постановою Київського апеляційного господарського суду 15.03.2016 рішення суду залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.06.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду 15.03.2016 залишено без змін.

Відповідно до п. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Матеріали справи містять докази того, що позивачем до канцелярії Господарського суду міста Києва 11.04.2016 та 05.07.2016 подавались заяви про видачу наказу у справі №910/3570/15-г.

Наказ суду від 02.06.2015 №910/3570/15-г був нарочно отриманий позивачем 02.09.2016.

Позивач вказує на закінчення строку пред'явлення наказу до виконання, у зв'язку з чим просить суд визнати поважними причини пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання та відновити вказаний строк.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

З матеріалів справи слідує, що наказ Господарського суду міста Києві від 02.06.2015 №910/3570/15-г щодо стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості з орендної плати у розмірі 154 200,00 грн, 3% у розмірі 6124,68 грн., інфляційних втрат у розмірі 32547,02 грн., витрат на комунальні послуги у розмірі 10372,00 грн. та 6 500,87 грн. судового збору був пред'явлений стягувачем до виконання до відділу ДВС Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві.

Постановою відділу ДВС Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві від 24.02.2016 наказ №910/3570/15-г від 02.06.2015 повернуто до Господарського суду міста Києва (органу, що його видав) на підставі ч. 1 ст. 48, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, оскільки наказ господарського суду міста Києва від 02.06.2015р. у справі №910/3570/15-г, був пред'явлений до виконання в межах встановленого чинним законодавством строку, і за яким провадилось виконавче провадження, яке постановою відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві від 24.02.2016р. ВП №48060386 було повернуто наказ до суду, то строк пред'явлення цього наказу до виконання закінчується після збігу одного року з дня його повернення без зарахування до нового строку часу до пред'явлення наказу до виконання, тобто - 24.02.2017р., так як законом було встановлено саме такий максимальний строк пред'явлення до виконання судових виконавчих документів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що строк пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва №910/3570/15-г від 02.06.2015 було перервано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з його пред'явленням до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу до суду не позбавляє стягувача права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання.

На підставі викладеного, враховуючи, що станом на день розгляду заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку пред'явлення наказу до виконання строк пред'явлення наказу до виконання не закінчився, у суду відсутні правові підстави для задоволення даної заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 115, 119 ГПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку передбаченому ст. 106 Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя І.І. Борисенко