ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.10.2016 Справа № 920/837/16

Господарський суд Сумської області, у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В. розглянув матеріали справи № 920/837/16

за позовом - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Шостка Сумської області,

до відповідача - Ямпільської селищної ради Ямпільського району Сумської області, смт. Ямпіль Ямпільського району Сумської області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Відділу Держгеокадастру у Ямпільському районі Сумській області, смт. Ямпіль Ямпільського району Сумської області,

про дострокове розірвання договору оренди землі,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 за довіреністю б/н від 15.06.2009,

відповідача - не з'явився,

третьої особи - не з'явився.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд достроково розірвати договір оренди землі від 08.02.2007 року, укладений між сторонами, зареєстрований у Ямпільському райвідділі Сумської регіональної філії ПД «Центр державного земельного кадастру» у Державному реєстрі земель 22.02.2007 року за № 20, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

Відповідно до письмового відзиву № 99-28-0.6-786/2-16 від 22.09.2016 року третя особа проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує та просить суд розглянути справу без її участі.

У запереченнях проти позовних вимог, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку з наявністю у відповідача заборгованості з орендної плати в сумі 25443,14 грн. та розміщенні на орендованій земельній ділянці споруд та забудов, які належать позивачеві, а також просить суд розглянути справу без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2007 року між сторонами укладено договір оренди землі (далі - договір), відповідно до якого відповідач (орендодавець) надав, а орендарі, в тому числі позивач, прийняли в строкове платне користування земельну ділянку для комерційного використання (під нежитловим приміщенням майстерні), яка знаходиться на території Ямпільської селищної ради Ямпільського району Сумської області за адресою: АДРЕСА_2, площею 0,4811 га, з них: земель які використовуються в комерційних цілях 0,4811 га в т.ч. під капітальною забудовою 0,2238 га, під проїздами та площадками 0,2573 га, відповідно дольових часток в об'єкті нерухомості.

На виконання умов договору відповідачем передано орендарям (позивачу та ОСОБА_3.) вищезазначену земельну ділянку, що підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки (а.с. 18).

Пунктом 8 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарями згідно дольових часток (ОСОБА_3 2/3 частини, ФОП ОСОБА_1 - 1/3 частини) у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земель під капітальною забудовою, 1% від нормативної грошової оцінки земель під проїздами та площадками за рік.

Пунктом 9 договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації.

Згідно з пунктом 10 договору передбачено, що орендна плата вноситься щомісячно протягом тридцяти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 34 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом 35 договору визначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору, систематичне ухилення орендаря від сплати орендної плати.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з часу укладення договору додаткові угоди до нього не укладалися, зміни не вносилися, тому позивач сплачував орендну плату у відповідності до умов договору. Після введення в дію з 01.01.2011 року Податкового кодексу України в новій редакції, позивач отримав податкові повідомлення-рішення Ямпільського відділення Шосткинської міжрайонної ДПІ, якими визначено суму податкового зобов'язання з орендної плати позивачеві та фізичній особі ОСОБА_3 за 2012, 2013, 2014, 2015 та 2016 роки у сумі по 15821,41 грн. у відповідності до статті 288.5 Податкового кодексу України, відповідно до якої розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

У зв'язку зі збільшенням розміру орендної плати на підставі вищевказаної правової норми, позивач та фізична особа ОСОБА_3 у березні 2012 року звернулися до відповідача із заявою про внесення змін до договору оренди землі від 08.02.2007 року, виключивши з нього земельну ділянку під проїздами та площадками 0,2573 га, оскільки на даній земельній ділянці належна орендарям будівля майстерні не розташована і вона ними не використовується.

В квітні 2012 року позивачем та фізичною особою ОСОБА_3 отримано копію рішення дев'ятнадцятої сесії шостого скликання Ямпільської селищної ради від 26 березня 2012 року, в якому повідомлялось про відмову в задоволенні заяви про зменшення площ орендованих земельних ділянок у зв'язку з тим, що кошти від оренди цих ділянок вже були враховані при прийнятті бюджету.

В подальшому, орендарі зверталися до відповідача із заявами про дострокове розірвання згаданого договору, але рішенням від 05.11.2013 року відповідачем відмовлено в достроковому розірванні договору оренди землі від 08.02.2007 року.

У зв'язку з наведеним ОСОБА_3 звернувся до Ямпільського районного суду з позовною заявою про дострокове розірвання договору оренди землі від 08 лютого 2007 року і рішенням Апеляційного суду Сумської області від 21 січня 2014 року достроково розірвано договір оренди землі, укладений між ФОП ОСОБА_1, ОСОБА_3 та Ямпільською селищною радою 08.02.2007 року (зареєстрований у Ямпільському райвідділі Сумської регіональної філії ПД «Центр державного земельного кадастру» у Державному реєстрі земель 22.02.2007 року за № 20) в частині 2/3 земельної ділянки, переданої в оренду ОСОБА_3

Відповідно до частини третьої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Отже, відповідно до чинного законодавства розірвання договору оренди в судовому порядку може бути здійснено тільки у встановленому законом порядку.

Згідно статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону, та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Частинами першою, другою статті 652 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач у 2007 році отримував у платне користування вищевказану земельну ділянку для комерційних цілей, сподіваючись при цьому на певний розмір плати за користування землею і цей розмір сторони визначили у пункті 8 договору оренди.

Позивач не міг передбачити прийняття законодавчим органом України закону, що істотно збільшив розмір плати за користування земельною ділянкою та зробив економічно недоцільним використання предмету оренди.

Слід зазначити, що пункт 11 договору не передбачає такої підстави для перегляду розміру орендної плати, як прийняття Верховною Радою України закону, що встановлює мінімальний розмір орендної плати.

Окрім того, як вбачається зі змісту позовної заяви, а також із письмових заперечень відповідача на позовну заяву, Ямпільська селищна рада нараховувала позивачу орендну плату за землю відповідно до норм Податкового кодексу України та вимагає погашення заборгованості по орендній платі в сумі 25443,14 грн., станом на 01.09.2016 року.

Таким чином, подальше виконання оспорюваного договору (до 13.07.2055 року) порушує співвідношення майнових інтересів сторін та позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні договору.

За таких обставин, порушене право позивача, як сторони у договорі, підлягає захисту судом.

Заперечення відповідача проти позову щодо неможливості розірвання договору оренди у зв'язку з розташуванням на земельній ділянці об'єкту нерухомого майна, який належить позивачу та фізичній особі ОСОБА_3 суд вважає безпідставним з огляду на наступне.

Згідно з пунктів 1-2 Розділу ХІХ Прикінцеві положення Податкового кодексу України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2011 року. Одночасно, визнано такими, що втратили чинність з 01 січня 2011 року Закону України «Про плату за землю» та постанова Верховної Ради України від 3 липня 1992 року № 2536-ХІІ «Про введення в дію Закону України «Про плату за землю».

Окрім того, у відповідності до пунктів 2 та 3 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХX Перехідні положення Податкового кодексу України, збори (плата, внески), не встановлені цим Кодексом як загальнодержавні або місцеві, але встановлені законодавчими актами України як обов'язкові платежі до набрання чинності цим Кодексом, справляються за правилами, встановленими цими законодавчими актами України, до набрання чинності законом про адміністративні послуги та іншими законами, що регулюватимуть справляння відповідних зборів (плати, внесків).

Встановлено також, що в разі якщо законодавчими актами передбачені інші правила справляння податків, зборів, що регулюються цим Кодексом, застосовуються правила цього Кодексу.

Таким чином, питання плати за землю щодо оспорюваної земельної ділянки, що перебуває в комунальній власності, врегульовані нормами Податкового кодексу України (розділ ХІІІ Плата за землю), яким передбачено, що:

- платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі (стаття 269 Податкового кодексу України);

- об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності (стаття 270 Податкового кодексу України);

- базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Пунктами 287.1, 287.6 та 287.7 статті 287 Податкового кодексу України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

У разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, у тому числі зазначеними у пунктах 276.1, 276.4 статті 276 Податкового кодексу України, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

Також пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Отже, за відсутності відносин оренди землі, власником нерухомого майна сплачується передбачений законом податок за земельну ділянку.

Вищевикладене свідчить про те, що розірвання укладеного між сторонами договору не суперечить суспільним інтересам та не тягне шкоду для відповідача. Останній, як власник майна, має можливість на власний розсуд вирішити юридичну долю земельної ділянки, яка була предметом оренди (повторно надати її в оплатне користування, провести відчуження тощо).

Згідно статті 3 Цивільного кодексу України, до засад цивільного законодавства віднесено, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

З огляду на те, що рішенням Апеляційного суду Сумської області від 21.01.2014 року у справі № 590/1121/13-ц з вищевикладених підстав розірвано договір оренди землі, укладений 08.02.2007 року між Ямпільською селищною радою, ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 щодо передачі в оренду ОСОБА_3 2/3 частин земельної ділянки загальною площею 0,4811 га, яка знаходиться у АДРЕСА_2, то несправедливим та нерозумним є залишення нерозірваним (діючим) вищезгаданого договору щодо передачі в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 1/3 частини земельної ділянки загальною площею 0,4811 га в АДРЕСА_2, тим більше, що окремо 1/3 частина земельної ділянки загальною площею 0,4811 га фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 не передавалася в оренду, межі 1/3 частини земельної ділянки загальною площею 0,4811 га (кадастровий номер НОМЕР_2) не визначались, а відтак відсутній визначений в установленому чинним законодавством порядку об'єкт оренди, який знаходиться в оренді фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відсутні: кадастровий номер 1/3 частини земельної ділянки загальною площею 0,4811 га, не визначено місце розташування 1/3 частини земельної ділянки загальною площею 0,4811 га, не визначений розмір 1/3 частини земельної ділянки загальною площею 0,4811 га, що орендує фізична особа-підприємець ОСОБА_1), а відтак за таких обставин договір щодо оренди 1/3 частини земельної ділянки підлягає розірванню.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 цього ж Кодексу визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 32-34, 35, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди землі від 08.02.2007 року, укладений між Ямпільською селищною радою Ямпільського району Сумської області (41200, Сумська область, Ямпільський район, смт. Ямпіль, вул. Щорса, буд. 4, ідентифікаційний код 04390222) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (41100, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), зареєстрований у Ямпільському райвідділі Сумської регіональної філії ПД «Центр державного земельного кадастру» у Державному реєстрі земель 22.02.2007 року за № 20, щодо передачі в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 1/3 частини земельної ділянки загальною площею 0,4811 га, яка знаходиться за адресою: Сумська область, Ямпільський район, АДРЕСА_2.

3. Стягнути з Ямпільської селищної ради Ямпільського району Сумської області (41200, Сумська область, Ямпільський район, смт. Ямпіль, вул. Щорса, буд. 4, ідентифікаційний код 04390222) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (41100, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.10.2016.

Суддя П.І. Левченко