РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2016Справа №910/13901/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнісон Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Товариство з обмеженою відповідальністю «МИЗА»

про стягнення 3 313,08 грн.

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Гаврилиця Д.М., за довіреністю № 2 від 04.01.2016

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи: Тарасенко С.М. за довіреністю № 117 від 11.10.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнісон Страхування" до Приватного акціонерного товариства "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" про стягнення 8 147,48 грн., в результаті настання страхової події, дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.11.2014 близько 14 год. на 28 км. +70м автодороги "Бориспіль - Дніпропетровськ" в напрямку м. Переяслав-Хмельницького за участю транспортних засобів "MAN TGM 18.240", державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5 та транспортного засобу "Газ-3302", державний номер НОМЕР_2, що належить ТОВ «МИЗА», під керуванням ОСОБА_6.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2016 за даною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/13901/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 07.09.2016, зобов'язано сторін надати певні документи, також направлено запит до МТСБУ для витребування інформації.

Через відділ діловодства суду 23.08.2016 від МТСБУ надійшла відповідь на судовий запит, 10.08.2016 від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог та 17.08.2016 - надійшла заява про припинення провадження у справі, у зв'язку зі сплатою відповідачем страхового відшкодування у розмірі 4 834,40 грн., разом з тим, відмовився від заяви про збільшення розміру позовних вимог та просив не брати її до уваги.

Позивач уповноважених представників до судового засідання 07.09.2016 не направив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 07.09.2016 представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву та повідомив, що йому не відомо про сплату страхового відшкодування.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність витребування додаткових доказів у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2016 відкладено розгляд справи до 21.09.2016, у зв'язку з неявкою представника позивача у призначене судове засідання та для витребування у сторін додаткових доказів у справі.

Через відділ діловодства суду 21.09.2016 від позивача надійшли письмові пояснення, в яких позивач просив суду не брати до уваги заяву про збільшення розміру позовних вимог та заяву про припинення провадження у справі, оскільки їх подано помилково. Також надійшла заява про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 3 313,00 грн. та клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "МИЗА", оскільки останнє є страхувальником за полісом та власником забезпеченого полісом автомобіля «ГАЗ-3302», державний номер НОМЕР_2, за кермом якого перебував ОСОБА_6 (особа, винна в ДТП, внаслідок якого був пошкоджений автомобіль «МАN TGM 18.240», державний номер НОМЕР_1.

У судовому засіданні 21.09.2016 представник позивача підтримав дані заяви, просив їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представника позивача, суд залишив заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог та про припинення провадження у справі без розгляду.

Розглянувши клопотання позивача, суд дійшов висновку про необхідність задоволення даного клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "МИЗА".

Розглянувши клопотання представника відповідача про продовження строку розгляду спору, суд його задовольнив.

Відповідач уповноважених представників до судового засідання 21.09.2016 не направив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 21.09.2016 відкладено розгляд справи до 12.10.2016, для витребування у сторін додаткових доказів у справі та у зв'язку із залученням до участі у справі третьої особи.

Через відділ діловодства суду 12.10.2016 від позивача надійшли документи у справі, а також письмові пояснення по суті спору.

Представник позивача у судовому засіданні 12.10.2016 підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав позицію позивача.

Відповідач уповноважених представників до судового засідання 12.10.2016 не направив, про дату час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази належного повідомлення сторін про час і місце судового засідання та про наслідки ненадання ними витребуваних судом документів, то за таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами без участі представників судового процесу.

У судовому засіданні 12.10.2016 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Дослідивши подані матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відносини, пов'язані із страхуванням, регулюються параграфом 2 глави 35 Господарського кодексу України, главою 67 Цивільного кодексу України, Законом України від 07.03.1996 р. № 85/96-ВР «Про страхування» (надалі - Закон України «Про страхування»), а відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - також Законом України від 01.07.2004 р. № 1961 - IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

09.07.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія "Юнісон Страхування" (страховик) та Приватного підприємства «Транс Логістик» (страхувальник) був укладений договір № 0300.000600.000 добровільного страхування наземного транспорту, за умовами якого застраховано ризики, пов'язані з експлуатацією транспортного засобу - автомобіля марки "MAN TGM 18.240", державний номер НОМЕР_1

За вказаним договором вигодонабувачем визначено Приватне підприємство «Транс Логістик», страхова сума - 90 657,50 грн.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

08.11.2014 близько 14 год. на 28 км. +70м автодороги "Бориспіль - Дніпропетровськ" в напрямку м. Переяслав-Хмельницького за участю транспортних засобів "MAN TGM 18.240", державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, та транспортного засобу "Газ-3302", державний номер НОМЕР_2, що належить ТОВ «МИЗА», під керуванням ОСОБА_6, що підтверджується довідкою № 9460740 від 08.11.2014 ДАІ МВСУ Переяслов-Хмельницьким ВОМ (копія в матеріалах справи).

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди застрахований позивачем автомобіль марки "MAN TGM 18.240", державний номер НОМЕР_1, зазнав пошкоджень.

Згідно з довідкою № 9460740 від 08.11.2014 ДАІ МВСУ Переяслов-Хмельницьким ВОМ, особою, винною в скоєнні адміністративного правопорушення, є водій ОСОБА_6, і його вину встановлено постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20.11.2014 у справі № 373/3120/14-п.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

16.12.2014 позивачем було складено страховий акт № СА03.001654.000, згідно з яким сума виплати страхового відшкодування у зв'язку зі страховим випадком складає 8 147,48 грн.

На виконання умов договору страхування, позивачем було виплачено страхове відшкодування страхувальнику шляхом перерахування 8 147,48 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 19.12.2014 (копія в матеріалах справи).

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У відповідності до полісу Приватного акціонерного товариства "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" № АІ/2735412 застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу "Газ-3302", державний номер НОМЕР_2.

Від позивача надійшов лист № 9-645 від 19.09.2016, в якому він зазначив, що після порушення провадження у даній справі, в рахунок компенсації страхової виплати, здійсненої позивачем за договором добровільного страхування наземного транспорту №0300.000600.000 від 09.07.2014, відповідачем було сплачено страхове відшкодування за полісом №АІ/2735412 на рахунок позивача, у розмірі 4 834,40 грн., що підтверджується листом відповідача №4346 від 09.08.2016 та випискою з рахунку ПРАТ «СК «Юнісон страхування».

Згідно з листом відповідача №4346 від 09.08.2016 при визначенні розміру страхового відшкодування за полісом №АІ/2735412 ним з посиланням на підпункт б) пункту 7.39, Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом МУЮ та ФДМУ від 23.11.2003 №142/5/2095 був застосований коефіцієнт фізичного зносу у розмірі 0,42.

Позивач зазначив, що твердження відповідача суперечать нормам діючого законодавства, оскільки, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортних засобів "MAN TGM 18.240", державний номер НОМЕР_1, вказаний транспортний засіб був випущений у 2013. Отже, на дату ДТП строк експлуатації автомобіля "MAN TGM 18.240", державний номер НОМЕР_1, становив лише 1 рік.

Відповідно до п. 7.38. Методики для вантажних засобів який не перевищує 3 роки, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю.

У свою чергу, згідно пункту б) п. 7.39 Методики, на які посилається відповідач, винятком стосовно використаних вимог п. 7.38 Методики є випадки, коли складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Однак, акт огляду (дефекту відомостей) транспортного засобу від 08.12.2014, на який посилається відповідач, не містить доказів того, що складові частини кузова, кабіни, рами автомобіля "MAN TGM 18.240", державний номер НОМЕР_1, відновлювалися ремонт або вони мають корозії руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Слід зазначити, що згідно з акту огляду (дефектної відомості) транспортного засобу від 08.12.2014 та фотографій пошкодження автомобіля "MAN TGM 18.240", державний номер НОМЕР_1 він має пошкодження, не пов'язані з ДТП, але цим пошкодженням є подряпини та сколи, а ні корозійні руйнування чи деформації.

Таким чином, відповідач не мав законних підстав для застосування коефіцієнту фізичного зносу при визначені страхового відшкодування за полісом №АІ/2735412.

Позивач зазначив, що у зв'язку з вище викладеним, борг на дату розгляду справи відповідача перед позивачем становить 3 313,08 грн. ( загальний розмір страхового відшкодування 8 147,48 грн. - сплачений розмір страхового відшкодування 4 834,40 грн.).

Враховуючи наведене, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Юнісон Страхування" звернулося до господарського суду з даним позовом до Приватного акціонерного товариства "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" про стягнення 8 147,48 грн., в результаті настання страхової події, дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.11.2014 близько 14 год. по на 28 км. +70м автодороги "Бориспіль - Дніпропетровськ" в напрямку м. Переяслав-Хмельницького за участю транспортних засобів "MAN TGM 18.240", державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5 та транспортного засобу "Газ-3302", державний номер НОМЕР_2, що належить ТОВ «МИЗА», під керуванням ОСОБА_6.

У відповідності до заяви про зменшення позовних вимог вих.№9-645 від 19.09.2016 позивач просив стягнути з відповідача 3 313,08 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

В статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про страхування», страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відноситься до обов'язкових видів страхування, що здійснюються в Україні.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 37.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Враховуючи вищевикладене, суд відзначає, що незалежно від джерела виникнення права позов щодо відшкодування збитків подається до особи, відповідальної за завдані збитки, проте враховуючи те, що цивільна відповідальність винної особи застрахована, позов може бути заявлений також і до юридичної особи, яка застрахувала відповідальність власника транспортного засобу "Газ-3302", державний номер НОМЕР_2, зокрема, до відповідача у даній справі - Приватного акціонерного товариства "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП".

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 ст. 1198 Цивільного кодексу України, шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно зі ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву.

У відповідності до п. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Полісом цивільно-правової відповідальності обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2735412 встановлена франшиза у розмірі 0 грн., а ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000, 00 грн.

Згідно з листом відповідача №4346 від 09.08.2016 при визначенні розміру страхового відшкодування за полісом №АІ/2735412 ним з посиланням на підпункт б) пункту 7.39, Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом МУЮ та ФДМУ від 23.11.2003 №142/5/2095 був застосований коефіцієнт фізичного зносу у розмірі 0,42.

Позивач зазначив, що твердження відповідача суперечать нормам діючого законодавства, оскільки, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортних засобів "MAN TGM 18.240", державний номер НОМЕР_1, вказаний транспортний засіб був випущений у 2013. Отже, на дату ДТП строк експлуатації автомобіля "MAN TGM 18.240", державний номер НОМЕР_1, становив лише 1 рік.

Відповідно до п. 7.38. Методики для вантажних засобів який не перевищує 3 роки, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю.

У свою чергу, згідно пункту б) п. 7.39 Методики, на які посилається відповідач, винятком стосовно використаних вимог п. 7.38 Методики є випадки, коли складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Однак, акт огляду (дефекту відомостей) транспортного засобу від 08.12.2014, на який посилається відповідач, не містить доказів того, що складові частини кузова, кабіни, рами автомобіля "MAN TGM 18.240", державний номер НОМЕР_1, відновлювалися ремонт або вони мають корозії руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Слід зазначити, що згідно з акту огляду (дефектної відомості) транспортного засобу від 08.12.2014 та фотографій пошкодження автомобіля "MAN TGM 18.240", державний номер НОМЕР_1 він має пошкодження, не пов'язані з ДТП, але цим пошкодженням є подряпини та сколи, а ні корозійні руйнування чи деформації.

Таким чином, відповідач не мав законних підстав для застосування коефіцієнту фізичного зносу при визначені страхового відшкодування за полісом №АІ/2735412.

Таким чином, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнісон Страхування" щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" суми відшкодованої завданої шкоди в розмірі 3 313,08 грн. підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 47, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнісон Страхування" (01601, м. Київ, пл. Спортивна, 1А, ) відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3 313 (три тисячі триста тринадцять) грн. 08 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 18.10.2016 р.

Суддя І.О. Андреїшина