ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.10.16р. Справа № 904/2608/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Орджонікідзе, Дніпропетровська область

до Управління Державної служби охорони при ГУМВС України у Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

про стягнення збитків в розмірі 1 200 000,00 грн., втраченої вигоди в розмірі 1 718 808,00 грн. та моральної шкоди в сумі 500 000,00 грн.

Головуючий колегії Ліпинський О.В.

Суддя Мілєва І.В.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, паспорт серії АЕ 083701,

ОСОБА_3, догов. від 25.10.2014 року № 2510;

від відповідача: Опацький Р.М., дов. № 1055/43/23/01-2016 від 24.03.2016;

вільний слухач: ОСОБА_5, паспорт серії НОМЕР_2

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Відповідача збитків в розмірі 1 200 000,00 грн., та моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн.

30.03.15 ухвалою господарського суду Дніпропетровської області порушено провадження у справі №904/2608/15 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні, відстрочено позивачу сплату судового збору в сумі 25 218,00 грн. до початку слухання справи.

Ухвалою суду від 16.04.2015 сплату судового збору в розмірі 25 218 грн. 00 коп. відстрочено до прийняття рішення у справі.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між ним та Управлінням державної служби охорони при УМВС України в Дніпропетровській області було укладено договір № 5208/15 2007 від 24.05.2007 року про централізовану охорону майна на об'єкті, за умовами якого останній повинен був здійснювати охорону майна та обслуговування сигналізації на об'єкті. Позивач вважає, що Управлінням державної служби охорони при УМВС України в Дніпропетровській області не виконані належним чином взяті на себе зобов'язання за договором, внаслідок чого сталася крадіжка майна Позивача, якою останньому спричинено збитки та моральну шкоду в заявленому до стягнення розмірі.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що належним чином виконав свої договірні зобов'язання та відповідно не несе матеріальної відповідальності за збитки понесені позивачем.

18.05.2015 року Позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, за змістом якої просив суд стягнути з відповідача суму збитків в розмірі 1 200 000,00 грн.. втрачену вигоду в сумі 1 718 808,00 грн., немайнову (моральну шкоду в сумі 500 000,00 грн.

25.05.16 ухвалою суду від 25.05.2016 року, за клопотанням Позивача, у справі призначено проведення судової експертизи, проведення якої доручено Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при ГУМВС України в Харківській області.

Ухвалою суду від 09.06.16 провадження у справі поновлено, в зв'язку з усуненням обставин, що зумовлювали її зупинення.

06.07.2016 року, призначено колегіальний розгляд справи, у складі трьох суддів.

11.07.16 ухвалою господарського суду справу №904/2608/15 прийнято до провадження в колегіальному складі: головуючий колегії суддя: Ліпинський О.В., судді: Мілєва І.В., Новікова Р.Г.

Ухвалою суду від 08.09.16 справу прийнято до розгляду в новому складі, колегії суддів: головуючий колегії суддя Ліпинський О.В., судді: Мілєва І.В., Ярошенко В.І.

В судовому засіданні 03.10.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення згідно зі ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.05.2007 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - Замовник, Позивач) та Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України у Дніпропетровській області (далі - Охорона, Відповідач) укладено договір №5208/15/2007 на централізовану охорону майна на об'єкті підрозділом Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України.

Згідно умов зазначеного договору, Замовник доручає, а Охорона зобов'язується здійснювати охорону майна замовника на об'єкті та обслуговування сигналізації на цьому об'єкті. За цим договором охорона не приймає майно замовника на зберігання і не вступає у володіння ним (п. 2.1. договору).

Пунктом 2.2. договору передбачено, що охорона майна, що знаходиться на об'єкті, здійснюється охороною у дні і години, вказані у дислокації.

Згідно з п. 2.3. договору, вказівки охорони по виконанню встановленого режиму охорони, впровадженню та утриманню сигналізації у відповідності з діючими нормативними актами МВС України, є обов'язковими для замовника.

Пунктом 2.4. договору, визначено, що періодом охорони майна на об'єкті вважається час з моменту прийняття охороною сигналізації, якою обладнаний об'єкт, під спостереженням ПЦС до зняття її з-під спостереження замовником у відповідності до Інструкції з правил користування сигналізацією (додаток №5 до договору).

Відповідно до п. 2.6. договору, невідповідність стану технічної укріпленості та оснащеності технічними засобами охоронного призначення об'єктів, де знаходиться майно замовника вимогам діючих нормативних актів МВС, державним, галузевим стандартам і відомчим будівельним нормам України, зазначається сторонами у Відомостях про недоліки в технічній укріпленості та оснащеності об'єктів.

Пунктом 3.1. договору, визначено, що ціна охоронних послуг за цим договором є договірною і визначається сторонами в розрахунку та протоколі узгодження договірної ціни, які є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 6.1. договору, охорона несе майнову відповідальність за прямі дійсні збитки, заподіяні замовнику внаслідок належного виконання охороною договірних зобов'язань та наявності вини охорони у їх спричинені, але на суму не більше 50 000,00 грн., за умови крадіжки, знищення, псування майна замовника на об'єкті у період його охорони сторонніми особами, які проникли на об'єкт після його здавання під охорону.

Пунктом 6.2. договору, визначено, що факти вини охорони у допущенні крадіжки, знищенні або пошкодженні майна замовника сторонніми особами, які проникли на об'єкт у разі виникнення спору між сторонами встановлюються в судовому порядку.

Відповідно до п. 10.1. договору, сторони не менше 1 разу на рік проводять обстеження технічного стану об'єкта, про що за підсумками уповноважених представників охорони і замовника складається акт обстеження об'єкта, із вказівкою строків усунення замовником виявлених недоліків і строків повідомлення про це охороні. До усунення «Замовником» усіх вказаних в акті обстеження об'єкта, охорона (на підставі п.п. „є" п.7.1.2 договору) звільняється від майнової відповідальності за крадіжку на цьому об'єкті. Перевірка повноти і якості робіт по усуненню недоліків здійснюється комісією за участю уповноважених представників охорони та замовника.

Пунктом 13.1. визначено, що договір укладається сторонами строком на 1 рік і починає свою дію з 24.05.07. Якщо за два місяці до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить іншу сторону про припинення дії договору, дія договору вважається продовженою за згодою обох сторін на кожний наступний рік.

Як убачається з матеріалів справи, 1 серпня 2014 на об'єкті Позивача, розташованому за адресою: м. Орджонікідзе, Калинина, 33 сталася крадіжка товарно-матеріальних цінностей.

В матеріалах справи наявний протокол огляду місця події від 01.08.14 складений Орджонікідзевським МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області (т. 2 а.с. 15).

Згідно з повідомленням про початок досудового розслідування від 01.08.14 (т. 1 а.с. 30), за даним фактом розпочато досудове розслідування №0000781 від 01.08.2014, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 185 КК України. (крадіжка).

Вважаючи виконання Відповідачем умов договору неналежним, а саме, прибуття працівників ВДСО на об'єкт більш ніж через 29 хвилин з моменту спрацювання сигналізації, Позивач звернувся з вимогою про відшкодування збитків, завданих крадіжкою майна під час перебування об'єкта під охороною, яка залишена Відповідачем без задоволення, що і стало причиною виникнення даного спору.

Як убачається з матеріалів справи, згідно наказу № 8254 від 20.07.07 Нікопольським МВДСО при УМВС України в Дніпропетровській області прийнято під охорону об'єкт - ювелірний відділ розташований в м. Орджонікідзе, вул. Калініна, 33. (т.1 а.с.120).

Охорона об'єкту позивача здійснюється за допомогою апаратури централізованого спостереження за станом сигналізації об'єкта з метою отримання по каналам зв'язку на ПЦС сповіщень про проникнення та/або напад на об'єкт чи порушення цілісності його архітектурно-будівельних конституцій.

Згідно з наданим відповідачем витягом з електронної програми „Кронос" та копією записів з добового журналу вбачається, що 01.08.14 о 2:35 на пульт централізованого спостереження, надійшло повідомлення про спрацювання сигналізації у ювелірному відділі ПП ОСОБА_1 розташованого: м. Орджонікідзе, вул. Калініна, 33.

Відповідно до даних наявної у справі копії відомості за добу головного ПЦС за 31.07.14 (том 1, а.с. 238), наряд після спрацювання сигналізації спільно із співробітниками ВДСО прибув на охоронюваний об'єкт 01.08.14 о 2:38.

Як вище встановлено судом, обґрунтовуючи свої вимоги, Позивач посилається на те, що Відповідачем не виконані належним чином взяті на себе зобов'язання за договором, зокрема, несвоєчасно забезпечено прибуття групи реагування на об'єкт, внаслідок чого сталася крадіжка майна Позивача, якою останньому спричинено збитки та моральну шкоду в заявленому до стягнення розмірі.

В підтвердження своїх доводів, Позивачем долучено до матеріалів справи відеозапис з камери спостереження.

З метою перевірки достовірності наданого Позивачем відеозапису, та встановлення його належності як доказу, зокрема, спроможності підтвердити ті обставини, на які Позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, судом було призначено експертизу.

Згідно з висновком експерта № 20 від 20.04.15 наданим Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при ГУМВС України в Харківській області, встановлено, що транспортні засоби, які потрапили в об'єкт камери відеоспостереження № 2 у фрагментах часу 01.08.14 02:36:47 та 01.08.14 02:39:30, а також поява людини о 01.08.14 02:38:23 з предметом, схожим на спецзасіб - гумовий кийок, одягнену в сорочку, на рукаві якої є предмет, схожий на військовий шеврон мають різні відмінні риси у меті перебування у полі зору відеокамери. Різниця у часі між появою у об'єкті камери спостереження цих двох різних груп осіб становить не більше 3-х хвилин.

В матеріалах справи наявні рапорти та письмові пояснення співробітників Орджонікідзевського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, УДСО при ГУМВС України в Дніпропетровській області, які підтвердили, що виїзд на об'єкт позивача здійснено відразу після спрацювання сигналізації.

Суд звертає увагу на те, що умовами договору сторони не встановили проміжок часу, протягом якого Відповідач зобов'язаний забезпечити прибути групи реагування на об'єкт. Водночас, враховуючи підтверджений матеріалами справи, орієнтований проміжок між часом надходження тривожного сигналу, та часом прибуття групи, у суду відсутні підстави для висновку, щодо неналежного виконання Відповідачем своїх договірних зобов'язань.

Враховуючи вищевикладене слід констатувати, що Позивач не надав доказів неналежного виконання Відповідачем своїх договірних зобов'язань, на як наслідок не довів, що крадіжка майна, стала можливою з вини Відповідача.

Підпунктом 7.1.2. пункту 7.1. Договору, сторони погодили умови звільнення охорони від відповідальності за збитки, допущені при відсутності вини охорони у їх спричиненні, у тому числі за крадіжку майна, що охороняється, якщо органами дізнання, слідства або судом буде встановлено, що крадіжку допущено, в тому числі, у зв'язку з невиконанням замовником вимог по технічній укріпленості об'єкту та оснащенню технічними засобами охоронного призначення відповідно до діючих нормативних актів МВС, державних, галузевих стандартів і відомчих будівельних норм України, якщо це стало умовою здійснення крадіжки.

Відповідно до розділу 5 договору, замовник за цим договором зобов'язаний, в тому числі, здійснювати визначені актами обстеження об'єкта та договором заходи по обладнанню об'єкта сигналізацією, створювати належні умови для забезпечення зберігання майна на об'єкті та сприяти охороні при виконанні нею своїх обов'язків, а також в удосконаленні організації охорони майна на об'єкті (п. 5.1.1 договору).

Згідно п.п. 5.1.5 договору, грошові кошти, цінні папери, вироби із золота, платини, паладію та з коштовним камінням, годинники в золотих, платинових і срібних корпусах, зброя і боєприпаси, акцизні документи, отрута і наркотичні речовини повинні зберігатися у сейфах або металевих шафах (ящиках), що прикріплені до підлоги, в окремому приміщенні згідно з вимогами ДБН. Не допускається зберігання виробів із дорогоцінних металів та з дорогоцінним камінням більше встановленого ліміту і без відповідних дозволів контролюючих органів.

В матеріалах справи наявні акти обстеження стану технічної укріпленості об'єкта та КТС (том 1, а.с. 134-139), за змістом яких визначено заходи щодо усунення недоліків у технічному укріплені, виявлених під час проведення обстеження, в тому числі щодо зберігання грошових коштів, матеріальних цінностей та ювелірних виробів і вироби в нічний час зберігати тільки в сейфі, який повинен бути надійно прикріплений до капітальних конструкцій будівлі в двох площинах анкерними болтами через дно та стінки сейфу.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження належного виконання Позивачем умов договору щодо забезпечення вимог по технічному укріпленню об'єкта.

Враховуючи вищевикладене, невиконання замовником вимог щодо технічного укріплення об'єкту є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за збитки, допущені при відсутності вини охорони у їх спричиненні.

Крім того, пунктом 7.2 договору, визначено, що охорона звільняється від відповідальності за збитки, розмір яких визначено замовником самостійно, без участі уповноважених представників охорони, через відсутність письмового повідомлення останньої про час визначення розмірів збитків та знаття залишків товарно-матеріальних цінностей.

Позивачем в позовній заяві вказано на те, що неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань спричинено матеріальні збитки у розмірі 1 200 000,00 грн.

В підтвердження розміру завданих збитків, Позивач надав суду інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей № 2007 від 30.07.14, складений позивачем та засвідчений печаткою і підписом ОСОБА_1

Умовами договору встановлено, що при наявності письмової заяви замовника про заподіяні збитки внаслідок невиконання охороною своїх зобов'язань, уповноважені представники охорони зобов'язані брати участь у визначенні розміру цих збитків та в знятті залишків товарно-матеріальних цінностей, які порівнюються з даними бухгалтерського обліку замовника на день події. Зняття залишків товарно-матеріальних цінностей повинно бути проведене терміново під час прибуття представників сторін на місце події (п. 6.3 договору).

В ході вирішення спору сторонами підтверджено, що зняття залишків товарно-матеріальних цінностей з метою визначення розміру збитків на місці події не проводилось. Крім того, уповноважені представники охорони про час визначення розміру збитків та знання залишків товарно-матеріальних цінностей не повідомлялися, та участі в них не приймали.

Враховуючи вищевикладене, слід зазначити, що розмір збитків визначений позивачем самостійно, без участі уповноважених представників охорони, що є підставою для звільнення охорони від відповідальності за завдані збитки.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 1 статті 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно з приписами статті 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів, цивільно-правова відповідальність не настає.

Відповідно до вказаних норм тягар доказування тієї чи іншої обставини покладається виключно на сторону, яка посилається на ті чи інші обставини, в даному випадку, доказування позивачем, що надало б правові підстави для стягнення з відповідача збитків.

За змістом статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності в діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, необхідного та достатнього для покладання на нього відповідальності за поданим позовом.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог як в частині стягнення матеріальних збитків у розмірі 1 200 000,00 грн., та 1 718 808,00 грн. втраченої вигоди, так і моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору та витрати з оплати вартості експертного дослідження покладаються на позивача.

Зважаючи на те, що Позивачеві було відстрочено сплату судового збору у розмірі 25218,00 грн. до прийняття рішення у справі, і таку сплату на час прийняття рішення Позивачем не здійснено (доказів не надано), суд вважає за необхідне стягнути з Позивача в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 25 218,00 грн.

Щодо решти суми судового збору, яка мала бути доплачена Позивачем в зв'язку із збільшенням розміру позовних вимог на 1 718 808,00 грн. (заява від 18.05.2015), суд керуючись приписами ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та враховуючи обставини, встановлені під час вирішення питання про відстрочку сплати судового збору (ухвали від 30.03.2015, 16.04.2015), вважає можливим звільнити позивача від сплати відповідного розміру судового збору.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 42-44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (53300, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) в дохід Державного бюджету України в особі управління Державної казначейської Служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області (49027, м. Дніпропетровськ, пл. Шевченка, 7, , рахунок 3005 в Відділенні банку ГУДКУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, КБКД 22030001) 25 218,00 грн. судового збору, видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 10.10.2016.

Головуючий колегії О.В. Ліпинський

Суддя Суддя І.В.Мілєва В.І.Ярошенко