РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2016Справа №910/15867/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УЛІС СІСТЕМС"

до Державної фіскальної служби України

про стягнення 1 249 967,28 грн.

Суддя Якименко М.М

Представники сторін:

від позивача: Сидоренко Ю.В. - за довіреністю від 15.09.2016 року;

від відповідача: Зайцев О.В. - за довіреністю №99-99-10-17/80 від 15.03.2016 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УЛІС СІСТЕМС" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Державної фіскальної служби України про стягнення 1 249 967,28 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повної оплати вартості отриманих послуг від позивача згідно умов Договору №215 про постачання товару від 07.12.2015 року.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 1 249 967,28 грн. - основного боргу, 18 749,53 грн. - судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2016 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 21.09.2016 року.

У судове засідання 21.09.2016 року представники відповідача не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в зв'язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2016 року відкладено розгляд справи на 12.10.2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні 12.10.2016 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визнав.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 12.10.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.12.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "УЛІС СІСТЕМС" (далі по тексту - позивач, постачальник) та Державною фіскальною службою України (далі по тексту - відповідач, покупець) укладено Договір №215 про постачання товару (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п. 1.1. Договору) Постачальник зобов'язується у 2015 році поставити, забезпечити монтаж та пусконалагодження і передати Покупцю у власність теплообмінники; установки для кондиціювання повітря непобутові, непобутове холодильне та морозильне усталювання (код ДК 016:2010- 28.25.1), а саме: обладнання для системи охолодження серверного приміщення (далі - Товар) відповідно до специфікації (Додаток 1 до цього Договору), яка є невід'ємною частиною цього Договору, а Покупець - прийняти і оплатити такий Товар на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 2.1. Договору, постачальник повинен поставити Покупцю Товар згідно з технічними вимогами (Додаток 2 до цього Договору), що є невід'ємною частиною цього Договору, та за якістю, що відповідає вимогам технічної документації, нормативних документів виробника. У разі відсутності технічної документації, нормативних документів виробника вимогам, що звичайно ставлять до аналогічного Товару на ринку.

Ціна договору становить 1 249 967,28 грн. в тому числі ПДВ 208 327,88 грн. (п. 3.1. Договору).

Згідно з п.5.1. Договору, розрахунки здійснюються шляхом банківського переводу Покупцем грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 10 (десяти) банківських днів з дати надходження коштів з Державного бюджету України на реєстраційний рахунок Покупця на зазначені цілі, на підставі підписаного сторонами Акту приймання-передачі, монтажу та пусконалагодження обладнання.

Відповідно до приписів п.7.1. Договору покупець зобов'язаний:

- Своєчасно та в повному обсязі оплачувати поставлений Товар (п. 7.1.1. Договору);

- Приймати поставлений Товар згідно з Акту приймання-передачі, монтажу та пусконалагодження обладнання (п. 7.1.2. Договору);

- Виконувати обов'язки, передбачені цим Договором та чинним законодавством України (п. 7.1.3. Договору);

Згідно з пунктом 7.2.4. Договору, покупець має право повернути Акту приймання-передачі, монтажу та пусконалагодження обладнання постачальнику без здійснення оплати в разі його неналежного оформлення (відсутність печатки, підписів тощо).

На виконання умов Договору позивач поставив, змонтував та виконав пусконалагодження устаткування на загальну суму 1 249 967,28 грн., що підтверджується підписаним між сторонами Актом №132 від 30.12.2015 року введення в експлуатацію обладнання, що постачається згідно Договору №215 від 07.12.2015р. (копія акту міститься в матеріалах справи).

01.07.2016 року позивачем на адресу відповідача направлено для підписання 2 (два) примірника Акту від 30.06.2016 року приймання-передачі, монтажу та пусконалагодження обладнання до Договору №215 від 07.12.2015р., який відповідачем отримано 04.07.2016 року, що підтверджується описом вкладення у лист від 01.07.2016 року та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу від 04.07.2016 року. Однак, відповідачем Акт не підписано, не надано жодної обґрунтованої відповіді його не підписання, та не оплачено вартість Товару та виконаних робіт.

Листом від 15.07.2016 року вих. №154 позивач звернувся до відповідача з претензією №1 про погашення заборгованості в розмірі 1 249 967,28 грн., вказаний лист отримано відповідачем 18.07.2016 року (докази на правлення листа та його отримання містяться в матеріалах справи). Однак, відповідачем не надано жодної відповіді на вказаний лист.

Суд зазначає, що Відповідач всупереч умовам Договору не підписав 2 (два) примірники Акту від 30.06.2016 року приймання-передачі, монтажу та пусконалагодження обладнання до Договору №215 від 07.12.2015р., не повернув один примірник підписаного акту позивачу, заперечення на них не надав, в зв'язку з чим суд дійшов до висновку, що послуги є такі, що прийняті відповідачем в повному обсязі на суму 1 249 967,28 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо оплати вартості отриманих послуг від позивача, відповідно до умов Договору, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість з їх сплати в розмірі 1 249 967,28 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надав відповідачу послуги за відповідну плату згідно умов Договору, а відповідач в порушення умов Договору не сплатив на користь позивача вартість отриманих послуг, та має перед позивачем заборгованість з їх сплати в розмірі 1 249 967,28 грн.

Згідно частини першої статті 96 ЦК юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

На підставі частини другої статті 617 ЦК України, частини другої статті 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (аналогічної правової позиції притримується Верховний Суд України у своїй постанові від 15.05.2012 року у справі № 11/446).

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 249 967,28 грн. - основного боргу, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної фіскальної служби України (04655, м. Київ, ЛЬВІВСЬКА ПЛОЩА, будинок 8; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УЛІС СІСТЕМС" (01103, м. Київ, ВУЛИЦЯ КІКВІДЗЕ, будинок 18-А; ) 1 249 967 (один мільйон двісті сорок дев'ять тисяч дев'ятсот шістдесят сім) грн. 28 коп. - основного боргу, 18 749 (вісімнадцять тисяч сімсот сорок дев'ять) грн. 53 коп. - судового збору.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 18.10.2016 року.