ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.10.2016 Справа № 920/705/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго",

м. Суми,

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Суми,

про стягнення 12 206 грн. 54 коп.,

Суддя Жерьобкіна Є.А.

Представники:

Від позивача - Дубровська А.В. (довіреність № 10-19/17-Д/36 від 18.05.2016);

Від відповідача - не з'явився;

При секретарі судового засідання Мудрицькій С.Ю.,

Суть спору: позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 12206 грн. 54 коп., в тому числі 11 460 грн. 84 коп. заборгованості за активну електроенергію, 277 грн. 00 коп. заборгованості за послуги з перетікання реактивної електричної енергії відповідно до укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії № 1886 від 27.09.2004, 356 грн. 20 коп. пені, 28 грн. 13 коп. 3% річних, 84 грн. 37 коп. інфляційних збитків.

Позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач подав письмові пояснення по справі (вх. № 8723 від 03.10.2016) в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не подав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи визначений ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строк вирішення спору, достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, у дане судове засідання клопотання про відкладення розгляду справи не надходило, згідно зі ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

27.09.2004 між сторонами укладено договір № 1886, відповідно до умов якого з урахуванням змін згідно з додатковою угодою № 1886/1 від 13.04.2007, позивач продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача, а останній оплачує позивачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до п. п. 2.2.3., 2.2.4. договору, відповідач зобов'язався оплачувати позивачу вартість електричної енергії та здійснювати інші платежі, згідно з умовами додатку № 4 «Порядок розрахунків»; здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 5 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

Відповідно до додатку № 4 до договору, розрахунковим вважається період з 16 числа місяця до 15 числа наступного місяця включно.

Покази розрахункових засобів обліку відповідно до Переліку об'єктів та точок комерційного обліку фіксуються відповідачем 16 числа кожного місяця та оформляються «Актом про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії» у 2-х примірниках, по одному для кожної сторони та надаються позивачу, не пізніше наступного робочого дня. Розрахунки за електричну енергію проводяться відповідачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання позивача.

Відповідач до початку розрахункового періоду (до 16 числа), здійснює платіж на найближчий наступний розрахунковий період у сумі вартості 100% заявленого (очікуваного) обсягу споживання електричної енергії.

В день надання відповідачем «Акту про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії» позивач надає відповідачу рахунок вартості фактично спожитої електроенергії.

В разі неповної передплати за минулий розрахунковий період, різниця між сумою передоплати та вартістю фактично спожитої електроенергії має бути сплачена протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Рахунки на оплату повинні бути сплачені до дати вказаної у рахунку.

Оплата за перетікання реактивної електричної енергії сплачується відповідачем на поточний рахунок позивача, який зазначається у відповідних рахунках.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав належним чином договірних зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати спожитої електроенергії, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 11 460 грн. 84 коп. за активну електроенергію, в сумі 277 грн. 00 коп. за послуги з перетікання реактивної електричної енергії.

Відповідно до ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання не допускається; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що факт надання відповідачеві послуг підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема актом про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії протягом розрахункового періоду від 16.01.2016 до 15.02.2016, актом технічної перевірки № 1016130 від 05.04.2016, виставленими рахунками від 11.05.2016 за активну електричну енергію на суму 11 460 грн. 84 коп., від 11.05.2016 за реактивну електричну енергію на суму 277 грн. 00 коп., проте в порушення умов укладеного договору, відповідач не розрахувався своєчасно та в повному обсязі за надані послуги, у зв'язку з чим його заборгованість перед позивачем складає 11 460 грн. 84 коп. за активну електроенергію, 277 грн. 00 коп. за послуги з перетікання реактивної електричної енергії.

Відповідачем не подано ні доказів письмового звернення до позивача за коригуванням договірної величини споживання електричної енергії, ні доказів сплати боргу, ні аргументованих заперечень проти вимог позивача.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань стосовно оплати наданих послуг, суд вважає правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 11 460 грн. 84 коп. заборгованості за активну електроенергію, 277 грн. 00 коп. заборгованості за послуги з перетікання реактивної електричної енергії відповідно до укладеного між сторонами договору постачання електричної енергії № 1886 від 27.09.2004.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232 ГК України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 2921-ІІІ від 10.01.2002р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 4.2.1. договору, за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.3-2.2.4 договору з порушенням термінів, визначених додатком № 4 «Порядок розрахунків» до договору, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Згідно з поданим розрахунком, відповідачеві нарахована пеня в загальній сумі 356 грн. 20 коп. за період з 16.02.2016 по 25.02.2016, виходячи з суми боргу в розмірі 7299 грн. 84 коп., за період з 24.05.2016 по 15.06.2016, виходячи з суми боргу в розмірі 11737 грн. 84 коп.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачеві нараховано 3 % річних в загальній сумі 28 грн. 13 коп. за період з 16.02.2016 по 25.02.2016, виходячи з суми боргу в розмірі 7299 грн. 84 коп., за період з 24.05.2016 по 15.06.2016, виходячи з суми боргу в розмірі 11737 грн. 84 коп. та інфляційні збитки в сумі 84 грн. 37 коп. за період з 16.01.2016 по 30.01.2016, виходячи з суми боргу в розмірі 18162 грн. 00 коп.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань.

Згідно з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у листі від 01.07.2014року «Аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві», підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, повинно враховуватися, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції має розраховуватися на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менший одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті "Урядовий кур'єр". При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця.

Розрахунок пені здійснюється за формулою: Пеня = С х 2УСД х Д: 100, де С - сума заборгованості за період, УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення. Ставка НБУ за період множиться на два. Виходить подвійна облікова ставка НБУ. Це число ділиться на кількість днів у році. Виходить ставка НБУ в день. Кількість днів у 2016 році - 366.

З урахуванням вказаного, судом не виходячи за межі визначеного позивачем періоду часу та максимального розміру нарахувань, здійснено перерахунок інфляційних збитків, згідно з яким інфляційне збільшення за період з 16.01.2016 по 30.01.2016, виходячи з суми боргу в розмірі 18162 грн. 00 коп. відсутнє, пені та 3 % річних за період з 16.02.2016 по 25.02.2016, виходячи з суми боргу в розмірі 7299 грн. 84 коп., за період з 24.05.2016 по 15.06.2016, виходячи з суми боргу в розмірі 11737 грн. 84 коп., згідно з яким пеня становить 355 грн. 23 коп., 3% річних - 28 грн. 19 коп.

Перевіривши обставини, пов'язані з правильністю здійснення розрахунку, оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача пені, 3% річних за прострочення виконання зобов'язання, передбачене діючим законодавством України та умовами договору, правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню є позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 355 грн. 23 коп. пені, 28 грн. 13 коп. 3 % річних (в межах заявлених до стягнення позовних вимог).

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 0 грн. 97 коп., інфляційних збитків в сумі 84 грн. 37 коп. суд відмовляє за їх необґрунтованістю.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (вул. Горобинова, буд. 3, м. Суми, 40019, код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» (вул. Прокоф'єва, 9, м. Суми, 40035, код 24000329) 11 460 грн. 84 коп. заборгованості за активну електроенергію, 277 грн. 00 коп. заборгованості за послуги з перетікання реактивної електричної енергії, 355 грн. 23 коп. пені, 28 грн. 13 коп. 3% річних, 1 378 грн. 00 коп. судового збору.

3. У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.10.2016

Суддя Є.А. Жерьобкіна