донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

10.10.2016 справа №908/1279/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддіМясищева А.М. Будко Н.В., Геза Т.Д.
при секретарі: за участю представників сторін: від скаржника (відповідача): від позивача: розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу на рішення господарського суду відКалмиковій О.О. не з'явився; не з'явився Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Прилиманський" с. Дунаївка, Приазовський район, Запорізька область Запорізької області 25.07.2016р.
у справі№908/1279/16
за позовом до Державної екологічної інспекції у Запорізькій області м. Запоріжжя Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Прилиманський" с. Дунаївка, Приазовський район, Запорізька область
простягнення суми

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.07.2016р. по справі №908/1279/16 (суддя А.О. Науменко) позов задоволено.

Стягнуто з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Прилиманський" (72446, Запорізька область, с. Дунаївка, вул. Магістральна, 5, ідентифікаційний код юридичної особи: 03750782) до спеціального фонду Державного бюджету України 170 936 (сто сімдесят тисяч дев'ятсот тридцять шість) грн. 73 коп. шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що становить 30% грошових стягнень за шкоду, до спеціального фонду обласного бюджету Запорізької обласної ради 113 957 (сто тринадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят сім) грн. 82 коп. шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що становить 20% грошових стягнень за шкоду, та до спеціального фонду місцевого бюджету Дунаївської сільської ради Приазовського району Запорізької області 284 894 (двісті вісімдесят чотири тисячі вісімсот дев'яносто чотири) грн. 55 коп. шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що становить 50% грошових стягнень за шкоду, із зарахуванням коштів на відповідний аналітичний рахунок, відкритий в головному управлінні Державного казначейства України у Запорізькій області за балансовим рахунком 3311.

Стягнуто з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Прилиманський" (72446, Запорізька область, с. Дунаївка, вул. Магістральна, 5, ідентифікаційний код юридичної особи: 03750782) на користь Державної екологічної інспекції у Запорізькій області (69035, м. Запоріжжя, вул. 40 років Незалежної України, 72-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38025388) 8 546 (вісім тисяч п'ятсот сорок шість) грн. 84 коп. судового збору.

Рішення господарського суду Запорізької області від 25.07.2016р. по справі №908/1279/16 мотивовано тим, що СВК "Прилиманський" с. Дунаївка Приазовський район, Запорізька область згідно довідки від 18.04.2014р. №14/04 за I квартал 2014р. здійснено забір 9996,3 мі води з підземного водоносного горизонту (свердловини), без дозволу на спеціальне водокористування, чим порушено приписи п. 9 ст. 44, ч. 1 ст.49 Водного кодексу України.

Оскаржуючи рішення господарського суду СВК "Прилиманський" с. Дунаївка просить скасувати його та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог Державної екологічної інспекції у Запорізькій області до СВК "Прилиманський" с. Дунаївка про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення природоохоронного законодавства відмовити повністю.

В обґрунтування своєї правової позиції посилається на те, що співробітниками Державної екологічної інспекції у Запорізькій області м. Запоріжжя порушено визначений законодавством порядок проведення перевірки - ч. 4 ст. 5 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності"

При цьому розрахунок заподіяних державі збитків складений з грубим порушенням чинного законодавства, оскільки самим позивачем не доведено, що забір води з водних об'єктів проводився саме із застосуванням споруд або технічних пристроїв.

Крім того, до закінчення строку дії дозволу на спеціальне водокористування відповідач 09.12.2013р. звернувся з листом № 09 про отримання дозволу на спеціальне водокористування. У встановлений законом термін відповідь відповідачу надана не була.

Тому, відповідач законно здійснював спеціальне водокористування, оскільки сам позивач у встановлений законодавством строк не надав відповідачу документ дозвільного характеру чи відмову у його видачі.

Крім цього, позов не міг бути задоволений судом з огляду на приписи ст. 250 ГК України.

Так, відповідно до ч. 1 зазначеної норми адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Порушення виявлене позивачем у червні 2014р., тобто більш ніж за рік до моменту звернення до суду з вимогами про стягнення коштів.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин положення ст.250 ГК України, а також порушив вимоги ст.ст. 33,43,82 ГПК України, внаслідок чого висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а саме судове рішення ґрунтується на припущеннях, не підтверджених доказами.

Розглянувши матеріали справи судова колегія встановила.

Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області з 10.04.2014р. по 18.04.2014р. проведено планову перевірку СВК "Прилиманський", на дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

За результатами перевірки складено акт перевірки, яким встановлено, що в період часу з 01.01.2014р. по 14.04.2014р. на підприємстві відсутній дозвіл на спеціальне водокористування. Підприємство здійснювало забір води з підземного водоносного горизонту без дозволу на спеціальне водокористування, що в своє чергу є порушенням вимог ст. ст. 44, 49 Водного кодексу України. Об`єм використаної води склав 9996,3 м3 про що свідчить Довідка від 18.04.2014р. №14/04.

Акт підписано старшим держінспектором з охорони навколишнього природного середовища та директором СВК "Прилиманський" ОСОБА_5

Керівнику підприємства за результатами перевірки вручений припис №61 від 18.04.2014р., яким зобов'язано відповідача в установленому порядку надати: до відділу ЕКПРМР дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел викидів; до відділу ЕКПРМР дозвіл на спеціальне водокористування; до відділу ЕКПРМР висновок державної екологічної експертизи; привести в належний санітарно-технічний стан свердловини №7, №10, №14 та огородити зону строгого санітарного режиму свердловини; налагодити первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються; передачу відходів здійснювати з відповідними організаціями на її збирання та утилізацію.

Також за виявленим фактом вчиненого СВК "Прилиманський" правопорушення Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області були складені: протокол про адміністративне правопорушення № 003933 від 14.04.2014р. та постанову № 000105(01)12 від 18.04.2014р. про накладення адміністративного стягнення на керівника Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Прилиманський" ОСОБА_5 у вигляді штрафу в розмірі 85 грн.

Обсяг забраної води визначений позивачем виходячи з Довідки (вих.. №14/04 від 18.04.2014р.), згідно з якою за період з 01.01.2014р. по 14.04.2014р. забрано зі свердловини 9996,3м3 води.

На підставі "Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів" (затв. Наказом в Міністерстві охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009р. за №389) визначено розмір завданої шкоди у сумі 569789,10 грн.

При цьому розмір заподіяної шкоди визначений за встановленою формулою: 3 сам =100 * 9996,3 * 0,57 = 569789,10 грн., де 9996,3 - об'єм води, що використана самостійно без дозволу за спеціальне водокористування; 0,57 - розмір в грн., аналогічний ставці збору за спеціальне використання води, встановленої ст.325 Податкового кодексу України, поділений на 100 м3. (п. 9.1. Методики).

Відповідно до статті 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Статтею 46 Водного кодексу України визначено, що водокористування може бути двох видів - загальне або спеціальне.

Відповідно до статті 48 Водного кодексу України, спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Згідно із ч. 1 ст. 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу, який видається Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення; органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів місцевого значення.

Пунктом 9 ст. 44 Водного кодексу України встановлений обов'язок водокористувача здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

У відповідності до приписів статей 68,69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З матеріалів справи вбачається, що СВК "Прилиманський" не доведено відсутність своєї вини у допущеному порушені, оскільки факт здійснення відповідачем забору води із артезіанських свердловин у період з 01.01.2014р. по 14.04.2014р. без дозволу на спеціальне водокористування підтверджується довідкою СВК "Прилиманський", Актом планової перевірки, протоколом про адміністративне правопорушення, постановою про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Прилиманський" порушено приписи п. 9 ст. 44, ч. 1 ст. 49 Водного кодексу України.

Відповідно до п. 1.4 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 10.09.2008р. №464, акт - перевірки - це документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок господарювання і є носієм доказової інформації при виявленні порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

Відсутність в Акті перевірки дати його складання не спростовує факт встановлення під час перевірки порушень відповідачем вимог чинного законодавства України. Крім того, в Акті зазначено період часу проведення перевірки, а саме: початок перевірки 10.04.2014р. - завершення перевірки 18.04.2014 р. Фактично датою складення акту є дата завершення перевірки, тобто 18.04.14 р.

З урахуванням викладеного, посилання відповідача на незаконність дій позивача є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 Водного кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Статтею 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів встановлено "Методикою розрахунку розміру відшкодування збитків, заподіяних державі, внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів", затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 року за № 389 (надалі - Методика).

За змістом ч. 2 ст. 48, ч.1 ст. 49, ст. 110 Водного кодексу України забір води без дозволу на спеціальне водокористування є самостійною підставою длянарахування та відшкодування збитків за п. п. 1.2, 9.1 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20 липня 2009 р. № 389, і не поєднується з іншими діями, зокрема забрудненням підземних вод, за яке також встановлено самостійну відповідальність (постанова Верховного Суду України від 3 вересня 2013 р. у справі № 3-26гс13).

Скаржник стверджує, що розрахунок заподіяних державі збитків здійснено з порушенням чинного законодавства України, оскільки "на момент направлення претензії, виконання розрахунку та на момент звернення до суду ст. 325 Податкового кодексу України не існувало. Стаття 325 Податкового кодексу України виключена з Податкового кодексу України внаслідок набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VIII від 28.12.2014 року".

Відповідно до п. 9.1 розділу 9 Методики ставка рентної плати за спеціальне використання води, встановленої ст. 325 Податкового кодексу України, береться на дату виявлення порушення.

Необхідно зазначити, що Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VIII від 28.12.2014 року набрав чинності - 01.01.2015р.

Перевірку проведено у період часу з 10.04.2014р. по 18.04.2014 р., припис №61 винесено 18.04.2014 р., розрахунок збитків, заподіяних державі самовільним забором води із підземного водоносного горизонту (артезіанських свердловин) складено саме за час, коли діяла норма ст. 325 Податкового кодексу України.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку так і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення. Відсутність таких такс або методик не може бути підставою для відмови у відшкодуванні шкоди.

Таким чином, твердження відповідача про неправомірне складання розрахунку збитків з урахуванням ст. 325 Податкового кодексу України необґрунтоване та не може бути прийнято до уваги.

Відповідальність за заподіяння шкоди внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства визначена ч. 1 ст. 111 Водного кодексу України, та статтею 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", тому виноски відповідача про скасування вказаної відповідальності з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VIII від 28.12.2014 року є помилковими.

Щодо можливості застосування принципу мовчазної згоди, а отже визнання правомірними дії відповідача по забору води з підземного водоносного горизонту без отримання дозволу на спеціальне водокористування слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб'єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Постановою Кабінету Міністрів № 77 від 27.01.2010 р. "Про деякі питання застосування принципу мовчазної згоди" встановлено, що в разі ненадання у визначений законом строк суб'єкту господарювання документа дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без одержання документа дозвільного характеру через 10 робочих днів з дня закінчення строку, встановленого для видачі документа дозвільного характеру або прийняття рішення про відмову в його видачі, на підставі копії опису прийнятих документів з відміткою про дату їх прийняття.

З огляду на зазначене, дії вказаного принципу передує саме подання суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою до дозвільного органу в установленому порядку заяви та документів на отримання дозвільного документу в повному обсязі (Аналогічна правова позиція міститься в постановах від 16.10.2012 р. та від 28.10.2013р. Вищого господарського суду України по справах №32/200 та №920/415/13-г).

За приписами статті 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" дозвільні органи - органи виконавчої влади, державні колегіальні органи, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону видавати документи дозвільного характеру. В даному випадку дозвільним органом є Департамент екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації (Управління регулювання природокористування та охорони природних ресурсів).

Посилання відповідача на вимоги ст. 250 Господарського кодексу України, що в свою чергу на думку відповідача, виключає можливість стягнення з відповідача шкоди, оскільки порушення виявлене у червні 2014 року, тобто більше ніж за рік до моменту звернення до суду з позовом є безпідставним, оскільки згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В частині 1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила.

Згідно матеріалів справи, Державна екологічна інспекція у Запорізькій області дізналася про факт здійснення відповідачем забору води зі свердловини без наявності відповідного дозволу (тобто довідалася про факт порушення права і про особу, яка його порушила) лише в ході проведення перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства з боку СВК "Прилиманський", яка тривала з 10.04.2014р. по 18.04.2014р. і результати якої відображені у Акті перевірки.

Таким чином, перебіг позовної давності за вимогою про стягнення заподіяної шкоди у розмірі 569789,10 грн. розпочався з 10.04.2014р. Тому, заява відповідача про застосування строку позовної давності є необґрунтованою, безпідставною, та до цих правовідносин застосуванню не підлягає внаслідок відсутності факту його пропуску позивачем.

З огляду на наведене, рішення господарського суду Запорізької області відповідає матеріалам справи, приписам чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 103,104,105 ГПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Рішення господарського суду Запорізької області від 25.07.2016р. у справі №908/1279/16 - залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий А. М. М'ясищев

Судді Н.В. Будко

Т.Д. Геза

Надруковано: 5 прим.:

1 прим. - позивачу

1 прим. - відповідачу

1 прим. - у справу

1 прим. ГСЗО

1 прим. - ДАГС