ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.09.2016 Справа № 907/508/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті", м. Київ

ДО товариства з обмеженою відповідальністю "ПІ ВІ", м. Свалява

ПРО стягнення суми 1 254 989,61 грн. за кредитним договором №50006235 від 05.10.2012 року

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1, представник за довіреністю від 08.04.2016 року;

від відповідача - не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті", м. Київ звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ПІ ВІ", м. Свалява про стягнення суми 1 254 989,61 грн. за кредитним договором №50006235 від 05.10.2012 року.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 16.08.2016р.порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 05.09.2016р.

Ухвалою суду від 05.09.2015р. розгляд справи було відкладено на 22.09.2015р. в межах строку, визначеного ст. 69 ГПК України.

Представник позивача просить заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. Зокрема, в обгрунтування своєї позиції вказує на те, що 05.10.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір № 50006235, відповідно до якого позивач взяв на себе зобовязання надати відповідачу кредит у сумі 414615,45 грн., строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля Volkswagen, модель Touareg NF, кузов №WVGZZZ7PZCD066189, з обємом двигуна 2 967 куб. см„ 2012 року випуску, а відповідач зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути відповідачеві кредит у повному обсязі, з кінцевим терміном погашення не пізніше 15.10.2017 року. Сплата платежів за користування кредитом відбувається відповідно до графіку погашення, за користування кредитом сплачуються проценти.

В свою чергу, відповідно до п. 1.6. Загальних умов, зобов'язання Відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті» за Кредитним договором №50006235 від 05.10.2012 року забезпечено Договором застави транспортного засобу №50006235 від 23.10.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_2, зареєстрованим в реєстрі за №2687, згідно з умовами якого Відповідач надав у заставу автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg, кузов ; №WVGZZZ7PZCD066189, обєм двигуна 2 967 куб. см., 2012 року виробництва, державний номер АО 0124, що належить йому на праві власності. На виконання п. п. 5.5. Загальних умов, 24.10.2012 року між акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування», як страховиком, та ТОВ «ПІ ВІ», як страхувальником, укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №РМ136576Га/12скв.

Крім того, 12.11.2013р. між сторонами було укладено Додаткову угоду, яким відповідачу надано додатковий кредит у сумі 111 205,44 грн. (13 545,12 дол. США) з цільовим призначенням для сплати страхових платежів.

Позивач свої зобовязаня по договору виконав в повному обсязі, та на виконання п.1.4.3. Загальних умов, виставив Відповідачу відповідні рахунки на оплату чергових (щомісячних) платежів за кредитним договором з листопада 2014 року по травень 2015 року та за Додатковим кредитом з червня 2015 року по липень 2016 року, які в порушення положень Загальних умов, залишилися несплаченими відповідачем, внаслідок чого виникла заборгованість останнього в сумі 180 997,95 грн. основного боргу за Кредитним договором № 50006235 від 05.10.2012 року та 97523,31 грн. заборгованості за Додатковим кредитом від 12.11.2013р.

У звязку з систематичним невиконанням умов Договору, позивач направив відповідачу лист від 19.05.2015 року з вимогою (повідомленням) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, яка була отримана останнім 04.06.2015р., що підтверджується відміткою у повідомленні про вручення поштового відправлення.

З розрахунку позивача станом на 20.07.2016 року сума кредиту за період з 01.06.2015р. по 20.07.2016р. (416 днів), яка підлягає поверненню, становить еквівалент 27695,79 доларів США, що відповідно до обмінного курсу валют ПАТ «Креді ОСОБА_3» складає 687271,03 грн., розмір процентів за користування кредитними коштами становить 78623,81 грн. (687271,03 *9,9%*416/360).

За порушення умов п.3.3 Договору позивач, на підставі п.8.2 Договору, нарахував відповідачу штраф в сумі 82923,09 грн., за порушення статтей 5.1, 5.2, 5.3, 5.4, 8.2 відповідачем своїх зобовязань. На підставі п.8.3 Договору позивачем були застосовані штрафні санкції на загальну суму 8636,68 грн. за направлення листів щодо сплати заборгованості по рахункам, з яких: по рахунку від 04.11.2014р. в сумі 388,50 грн.; по рахунку від 18.11.2014р. в сумі 460,03 грн., по рахунку від 04.12.2014р. в сумі 460,20 грн.; по рахунку від 19.12.2014р. в сумі 512,07 грн.; по рахунку від 08.01.2015р. в сумі 578,73 грн.; по рахунку від 19.01.2015р. в сумі 597,00 грн., по рахунку від 04.02.2015р. в сумі 615,00 грн.; по рахунку від 17.02.2015р. в сумі 780,00 грн.; по рахунку від 04.03.2015р. в сумі 825,00 грн., по рахунку від 18.03.2015р. в сумі 780,00 грн.; по рахунку від 03.04.2015р. в сумі 704,94,07 грн.; по рахунку від 17.04.2015р. в сумі 648,03 грн.; 05.05.2015р. в сумі 636,93 грн., по рахунку від 19.05.2015р. в сумі 650,25 грн.

У відповідності до п. 8.1. Договору позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно, яка склала 3001,60 грн. Також позивачем у відповідності до вимог ст.625 ЦК України було нараховано 3% річних за договором у розмірі 7546,80 грн., 3% річних за додатковим кредитом у розмірі 1553,73 грн., 3% річних за дострокове повернення кредиту в розмірі 25683,71 грн. та інфляційні втрати за кредитним договором 52945,88 грн., інфляційні втрати за додатковим кредитом у розмірі 3990,02 грн.

Крім того, позивач у відповідності до п.8.5 Договору нарахував відповідачу збитки в сумі 14292,00 грн., які були ним понесені внаслідок того, що він звертався до спеціалізованих організацій з метою супроводження процесу стягнення заборгованості.

Відтак, просить заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач вимог ухвали суду від 16.08.2016р. та від 05.09.2016р. не виконав, витребуваних судом матеріалів не подав, свого уповноваженого представника в судове засідання не направив. Матеріали справи свідчать про те, що відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. В даному випадку, поштова кореспонденція суду повернута з відміткою пошти „за закінченням терміну зберігання.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях складені протоколи, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 22.09.2016р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши повноважних представників позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПІ ВІ» було укладено кредитний договір № 50006235 (далі - Договір), який разом з Загальними умовами кредитування, Графіком погашення кредиту, додатковими угодами та іншими документами, які можуть бути укладені сторонами складають Кредитний договір. Згідно з умовами вказаного договору Компанія взяла на себе зобовязання надати Позичальнику кредит у сумі 414615,45 грн. (що в еквіваленті до національного курсу НБУ становить 50841,87дол. США) з розрахунку 9,90% річних за весь час фактичного користування кредитом, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки Volkswagen, модель Touareg NF, кузов №WVGZZZ7PZCD066189, з обємом двигуна 2 967 куб. см., 2012р. випуску, строком на 60 місяців, до « 15» жовтня 2017 року, сторонами погоджено курс для обчислення відповідно до обмінного курсу валют ПАТ КІБ «Креді ОСОБА_3», а відповідач зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредит у повному обсязі.

Пунктом 1.3 умов кредитування сторони погодили, що кошти у повернення кредиту та Додаткового кредиту Позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання Компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі.

Відповідно до п. 1.3.1. умов кредитування розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення кредиту та Додаткового кредиту, визначено в гривні на день укладання договору у графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною договору. В подальшому Позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та Додаткового кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків в гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в договорі.

Пунктом 1.3.2 умов кредитування передбачено, що у часткову зміну зазначених вище положень цього пункту, Компанія матиме право вимагати, щоб платежі у погашення кредиту та Додаткового кредиту були розраховані за обмінним курсом (про який було повідомлено банком за 2 дні до дати виставлення рахунку) іншого банку (НБУ або іншого Українського комерційного банку) замість обмінного курсу банку, вказаного вище. Сторони погоджуються, що така вимога може бути поставлена на власний розсуд Компанією і без обмежень щодо кількості таких вимог на протязі дії кредитного договору, і для цього не вимагатиметься згода Позичальника. Компанія повинна повідомити Позичальника про свій намір щодо зміни обмінного курсу за 7 днів до дати відповідного платежу, який має бути сплачений Позичальником. Новий обмінний курс, про який повідомити Компанія в подальшому буде застосовуватися до усіх наступних платежів, які підлягають сплаті Позичальником до того моменту, коли Компанія повідомить про інше у такому ж порядку.

Надання кредиту здійснюється починаючи з дати укладення кредитного договору. Датою надання кредиту є дата списання коштів у розмірі суми кредиту з рахунку Компанії відповідно до умов кредитного договору (п.1.4.1 умов кредитування).

Згідно п.1.4.2 умов кредитування повернення кредиту здійснюється Позичальником у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту (стаття 3).

До 10 числа кожного місяця Компанія надсилає Позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до графіку погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк, передбачений графіком погашення кредиту. У разі, якщо Позичальник не отримав рахунок для сплати чергового платежу, Позичальник, не пізніше 3 робочих днів до настання відповідного строку сплати платежу у повернення кредиту, звертається до Компанії за рахунком, в якому визначається розмір платежів. Компанія має право надсилати рахунки за поштовою адресою Позичальника, а також електронною поштою, а Позичальник зобовязується забезпечити отримання рахунків та їх вчасну сплату (п.1.4.3 умови кредитування).

У відповідності до п.1.7 умов кредитування повернення заборгованості: за домовленістю сторін будь-які кошти отримані Компанією від Позичальника будуть зараховуватись у виконання зобовязань Позичальника у наступному порядку: черги перша - пеня та штрафні санкції відповідно до статті 8 Загальних умов кредитування за порушення умов оплати Додаткового кредиту; друга - прострочені проценти за користування сумою Додаткового кредиту; третя черга прострочена сума Додаткового кредиту; четверта черга - строкові комісії, нараховані у звязку з видачею (розміщенням) Додаткового кредиту; пята черга чергові проценти за користування сумою Додаткового кредиту; шоста черга строкова сума Додаткового кредиту; сьома черга - пеня та штрафні санкції відповідно до статті 8 Загальних умов кредитування за порушення умов повернення Кредиту восьма черга прострочені комісій по Кредиту; девята - сплачені Компанією страхові платежі у порядку, передбаченому п.5.6 Кредитного договору (у випадку неотримання позичальником Додаткового кредиту від Компанії); десята - прострочені проценти по Кредиту; одинадцята - строкові комісії по Кредиту; дванадцята - строкові проценти по Кредиту; тринадцята - прострочена сума боргу по Кредиту; чотирнадцята - строкова сума боргу по Кредиту; пятнадцята - інші вимоги та витрати Компанії.

В п. 2.1. умов кредитування вказано, що за використання кредиту в межах встановленого терміну кредитування Позичальник сплачує Компанії проценти за процентною ставкою, визначеною в договорі.

За п. 2.4. умов кредитування нарахування процентів здійснюється щомісячно 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом « 30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів). Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіку погашення.

Відповідно до 3.2.1. умов кредитування у випадку порушення Позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) або сплати плати за користування Кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць, Позивач мав право достроково вимагати повернення кредиту.

Пунктом 3.3. умов кредитування сторони погодили, що термін дострокового повернення кредиту вважатиметься таким, що настав, а кредит таким що підлягає поверненню протягом 5 (пяти) календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу відповідачем. У цей термін (якщо інший термін не буде вказано у письмовій вимозі позивача) Відповідач зобовязаний повернути позивачеві в повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, які підлягають застосуванню (сума повернення розраховується позивачем і вказується у повідомлені).

Відповідно до п.5.5 умов кредитування Позичальник зобовязується забезпечити страхування майна на протязі усього терміну дії кредитного договору в страховій компанії, яка авторизована компанією.

В тому випадку, якщо Позичальник не сплатить суми страхових платежів на користь страхової компанії у строки, обумовлені договором страхування, вказаним у п.5.5 умов кредитування, Позичальник дає згоду і доручає Компанії здійснити від імені і за рахунок Позичальника сплату страхових платежів, передбачених договором страхування (п. 5.6 умов кредитування).

На виконання вищевказаного пункту 24.10.2012 року відповідачем укладено з АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» Договір добровільного страхування наземного транспорту №РМ136576Га/12скв (а.с.123-133), за умовами якого відповідач зобовязався сплачувати страховий платіж в гривневому еквіваленті згідно з комерційним курсом ПАТ «КредіАгріколь» на дату розрахунку платежу в строк, визначений умовами договору як строк сплати страхового платежу за відповідний період фактичного надання послуг згідно з розрахунком суми страхового платежу, який є невідємною частиною договору (п.14.1). При цьому, вигодонабувачем у договорі страхування, згідно з п.3 є ТОВ «Порше Мобіліті».

Згідно з п. 6.3. умов кредитування у разі неналежного виконання Позичальником зобовязань за договором, Компанія має право вживати необхідних, на її розсуд, заходів для забезпечення прав позивача, в тому числі, але не виключно, направляти повідомлення, іншим чином контактувати з Компанії. Витрати Компанії на такі дії підлягають відшкодуванню Позичальником у повному обсязі.

Для забезпечення виконання зобовязань за договором між позивачем (Заставодержатель) та відповідачем (Заставодавець) було укладено договір застави транспортного засобу №50006235 від 23.10.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_2, зареєстрованим в реєстрі за №2687 (надалі - Договір застави), згідно з умовами якого Відповідач надав у заставу автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg, кузов ; №WVGZZZ7PZCD066189, обєм двигуна 2 967 куб. см., 2012 року виробництва, державний номер АО 0124 AM (надалі - Предмет застави), що належить йому на праві власності.

Відповідно до п. 1.3. договору застави, заставою за цим договором забезпечуються вимога позивача за кредитним договором № 50006235 від 05.10.2012 року, укладеним між позивачем та відповідачем, за яким позивач видає відповідачу кредит за кредитним договором в сумі 414615,45 грн., що на день укладення кредитного договору складає еквівалент 50841,87 дол. США, а відповідач зобов'язується його використати за цільовим призначенням та згідно зі встановленим строком використання, своєчасно сплачувати плату за користування кредитом (проценти за ставкою - 9,90% та комісії: разова комісія за переказ коштів - 2,5% від суми кредиту та комісія за дострокове повернення - 0,00% від суми повернення), а також своєчасно повернути кредит позивачу.

Таким чином, на виконання умов Договору позивач надав відповідачу кредит у сумі, що на день укладення кредитного договору складає еквівалент 50841,87 дол. США., для придбання транспортного засобу, про що свідчить, зокрема, укладення вказаного договору застави.

12.11.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про внесення змін/Додаткова угода № 1 до Кредитного договору № 50006235 від 05.10.2012 року (далі - додаткова угода), відповідно до умов якого позичальнику надано додатковий кредит у сумі, еквівалентній 13545,12 дол. США, в українських гривнях, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу суму додаткового кредиту у повному обсязі, а також оплатити проценти за його використання та інші платежі відповідно до умов кредитного договору, всіх додатків, що є його невід'ємними частинами, та цієї додаткової угоди.

Сторони встановили, що на дату укладення цієї додаткової угоди еквівалент суми додаткового кредиту в іноземній валюті, прийнятний для сторін, дорівнює 111205,44 грн.

Цільовим призначення додаткового кредиту є сплата страхових платежів відповідно до договору страхування №РМ136576Га/12скв від 24.10.2012 року, укладеного відповідачем з АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», на виконання умов кредитного договору (п. 1.2. додаткової угоди) шляхом перерахування позивачем на користь АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» грошових коштів за страхові премії відповідно до договору страхування, що підлягають оплаті позивачем рівними місячними платежами (п. 1.4. додаткової угоди).

Проценти за додатковим кредитом нараховуються на суму фактичної заборгованості позичальника за процентною ставкою, що вказана у кредитному договорі та відповідно до Графіку погашення кредиту. На будь-який день фактична заборгованість позичальника за додатковим кредитом складає суму, перераховану страховику компанією відповідно до додаткової угоди та не погашену позичальником (п. 1.6. додаткової угоди).

За умовами п. 1.10.3. додаткової угоди строк кредитування за цією додатковою угодою дорівнює строку, що лишається до припинення кредитного договору.

Відповідно до п. 1.11. додаткової угоди зобов'язання позичальника за нею є незабезпеченим. Умови договору застави, укладеного сторонами, та умови договору поруки, передбачені Загальними умовами кредитування, не застосовуються до зобов'язання з повернення суми додаткового кредиту.

У відповідності до умов договору, відповідач сплачував щомісячні платежі в розмірах, встановлених Графіком погашення згідно виставлених позивачем рахунків у розмірах, обрахованих згідно умов кредитного договору та Загальних умов кредитування. Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями відповідача, рахунками-фактурами позивача.

Позивач посилається на те, що починаючи з листопада 2014 року, в порушення вимог чинного законодавства та умов Договору, відповідачем не виконувало належним чином взяті на себе зобовязання за Договором, що призвело до виникнення заборгованості по щомісячним платежам в сумі 180 997,95 грн. основного боргу за Кредитним договором № 50006235 від 05.10.2012 року, 7546,80 грн. 3% річних за вказаним договором, 52945,88 грн. інфляційних втрат за вказаним договором; 97523,31 грн. заборгованості за Додатковим кредитом; 1553,73 - 3% річних за Додатковим кредитом, 3990,02 грн. інфляційних втрат за Додатковим кредитом, 3001,60 грн. пені за Додатковим кредитом, 687271,03 грн. заборгованості з дострокового повернення кредиту, 78623,81 грн. заборгованості по процентам за період з 01.06.2015 року по 20.07.2016 року, 25683,71 грн. - 3% річних за період з 09.06.2015 року по 20.07.2016 року, а також за порушення умов договору йому було нараховано штраф в сумі 82923,09 грн. та в сумі 8636,68 грн., та збитки в сумі 12000,00 грн. та 12292,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами та прокурором докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги кредитний договір як належну підставу у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є кредитним договором, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором та надання кредиту, існування заборгованості відповідача по поверненню кредиту у розмірі 180 997,95 грн., заборгованість з повернення додаткового кредиту у розмірі 97523,31 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №1 від 24.11.2014р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" у силу частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України до кредитних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 1050 зазначеного Кодексу, якою встановлено санкцію за прострочення повернення чергової частини позики, а саме: позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, що належать йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. У такому випадку дострокове повернення кредиту не має ознак одностороннього припинення договірних зобов'язань та є належним способом захисту порушеного права.

Відповідно до п. 3.2. Загальних умов кредитування до кредитного договору передбачено умови дострокового повернення кредиту на вимогу позивача. Так, сторони погодили, що позивач має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання кредитного договору, зокрема, у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту відповідно до Графіку погашення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць.

Пунктом 3.3. Договору сторонами передбачено, що термін дострокового повернення кредиту вважатиметься таким, що настав, а кредит таким що підлягає поверненню, на 5 календарний день з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником. Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення. У цей термін (якщо інший термін не буде вказано у письмовій вимозі позивача) відповідач зобов'язаний повернути позивачеві в повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, які підлягають застосуванню (сума повернення розраховується позивачем і вказується у повідомленні).

Тобто, у випадку невиконання боржником зобов'язання з повернення частини кредиту, у кредитора виникає право вимоги від боржника дострокової сплати всієї суми заборгованості, а також сплати процентів за користування такими коштами.

Таким чином, зважаючи на те, що строк достроково повернення кредиту настав, а відповідач відповідного зобов'язання та сплати процентів за користування кредитом, щомісячних платежів додаткового кредиту за період з червня 2015р. по липень 2016р. не здійснив, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по поверненню кредиту у розмірі 687271,03 грн. та процентів за користування кредитом у сумі 78623,81 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, позивач просив стягнути пеню за додатковим кредитом у розмірі 3001,60 грн., 3% річних за договором у розмірі 7546,8 грн., 3% річних за додатковим кредитом у розмірі 1553,73 грн., 3% річних за дострокове повернення кредиту в розмірі 25683,71 грн., інфляційні втрати за кредитним договором 52945,88 грн., інфляційні втрати за додатковим кредитом у розмірі 3990,02 грн., штраф на підставі п.п. 8.2-8.3 договору у розмірі 82923,09 грн. та 8636,68 грн. відповідно, а також суму 24292,00 грн. збитків.

Пунктом 8.1. Договору визначено, що у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, позичальник сплачує компанії пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за фактичний строк користування кредитом та/або додатковим кредитом.

Відповідно до п. 8.2. Договору у разі порушення позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у статті 3.3., за винятком умови порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, передбаченої в ст. 3.2.1., позичальник сплачує компанії штраф у розмірі 20% від суми кредиту.

Згідно п. 8.3. умов кредитування за кожен випадок порушення Позичальником умов статей 5.1, 5.2, 5.3, 5.4, 8.2 Позичальник сплачує Компанії штраф у еквіваленті 15 євро чи 20 доларів США відповідно до еквіваленту суми кредиту у Кредитному договорі на момент направлення першої вимоги щодо сплати, та відповідно, еквівалент 20 євро чи 25 дол. США за направлення другої вимоги щодо сплати, та еквівалент 25 євро чи 30 дол. США за направлення третьої вимоги щодо сплати.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання у разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за невчасне виконання грошових зобов'язань, є Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. № 543/96, відповідно до статті 3 якого, розмір пені за порушення грошового зобов'язання розраховується із суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок позивача, з урахуванням умов Договору, прострочення відповідачем грошового зобов'язання, визначеного порядку розрахунків, суд дійшов висновку про обґрунтованість такого розрахунку, у зв'язку із чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня за додатковим кредитом у розмірі 3001,60 грн., 3% річних за договором у розмірі 7546,8 грн., 3% річних за додатковим кредитом у розмірі 1553,73 грн., 3% річних за з дострокове повернення кредиту в розмірі 25683,71 грн., інфляційні втрати за кредитним договором 52945,88 грн., інфляційні втрати за додатковим кредитом у розмірі 3990,02 грн., а також штраф у розмірі 82923,09 грн. та 8636,68 грн.

Щодо стягнення суми збитків у вигляді вартості юридичних послуг, наданих позивачу ТОВ "КПД Консалтинг" вартістю 10000,00 грн., крім того 2000,00 грн. ПДВ та ТОВ «Кредитекспрес ОСОБА_4Ел.Сі.» вартістю 12 292,00 грн., суд зазначає наступне.

У відповідності до п.8.5 Умов кредитування збитки заподіяні у звязку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції.

Оскільки, як було зазначено вище, відповідач не виконав умови Кредитного договору, позивач намагався самостійно забезпечити виконання зобов'язання та змушений був звертатися до спеціалізованих організацій.

Вказане підтверджується щодо ТОВ"КПД Консалтинг"наступним: Договіром про надання юридичних послуг від 26.05.2015 року, Заявкою на надання послуг № 149 від 19 липня 2016 року до Договору про надання юридичних послуг та акту №1 від 25.07.2016р. про надані послугидо Заявки №149 від 19 липня 2016 року до Договору про надання юридичних послуг від 26 травня 2015 року, рахунком на оплату №150526_149_1 від 19.07.2016р. та банківською випискою від 29.07.2016р.

Щодо ТОВ «Кредитекспрес ОСОБА_4Ел.Сі.»: Договором доручення від 12 червня 2012 року, актами приймання передачі виконаних робіт за надання юридичних послуг по стягненню дебіторської заборгованості відповідно до договору доручення від 12 червня 2012 року від 31.10.2014р., 28.11.2014р. та 31.12.2014р., реєстрами погашення заборгованості за жовтень грудень 2014 року.

При цьому позивач зазначає, що сума грошових коштів в зазначеному позивачем розмірі має бути компенсована Позивачу з урахуванням податку на додану вартість, оскільки ТОВ «Порше Лізинг Україна» є платником податку на додану вартість відповідно до вимог діючого законодавства України та сплатила вказаний податок. Доказів понесення таких витрат у розмірі більшому, ніж встановлено вище, матеріали справи не містять. При цьому, за висновками суду, означені витрати є розумними, співрозмірними та справедливими з урахуванням допущених відповідачами порушень господарських зобов'язань.

Суд зазначає, що включення при заявленні до стягнення наведених витрат суми податку на додатку вартість є безпідставним, оскільки за приписами ст. 185 Податкового Кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Отже, оскільки у даному випадку позивачем стягуються саме витрати, а не вартість послуг, у останнього відсутні підстави для збільшення суми витрат на суму 2000,00 грн., тобто на розмір податку на додану вартість.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачів збитків у розмірі 24292грн., завданих внаслідок необхідності отримання юридичної допомоги.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) розміру збитків;

3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Суд відзначає, що матеріали справи не містять, а позивачем належними та допустимими доказами в розумінні положень ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено існування наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, що виключає можливість задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача збитків у розмірі 24292,00 грн.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно ч. 3 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ПІ ВІ" (89300, м. Свалява, вул. Алексія, 10, код ЄДРЮОФОП 31055385) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" (02152, м. Київ, пр. П.Тичини, буд.1-В, код ЄДРЮОФОП 36422974) суму 2 230 697,61грн. заборгованості за кредитним договором №50006235 від 05.10.2012 року, а також суму 18460,46грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

3. У задоволенні суми 24292,00 грн. збитків відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено 04.10.2016р.

Суддя О.Ф. Ремецькі