ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2016 р. Справа № 921/2/16-г/4

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Малех І.Б.

суддів Костів Т.С.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Кришталь М.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 районного споживчого товариства

на рішення господарського суду Тернопільської області від 21.03.2016 року (головуючий суддя Бурда Н. М.)

у справі № 921/2/16-г/4

за позовом ОСОБА_2 районного споживчого товариства, вул. Тернопільська, 1, смт. Гусятин, Тернопільська область, 48201

до відповідача ОСОБА_2 селищної ради, вул. Пушкіна, 1, смт. Гусятин, Тернопільська область, 48201

про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради №308 від 22.11.2011 року

за участю представників:

від позивача (скаржника) ОСОБА_3, ОСОБА_4

від відповідача не зявився

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Тернопільської області від 21.03.2016 року в справі №921/2/16-г/4 в позові ОСОБА_2 районного споживчого товариства до ОСОБА_2 селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради №308 від 22.11.2011 року відмовлено повністю.

Судом першої інстанції відмовлено в задоволенні позовних вимог, оскільки, позовні вимоги ОСОБА_2 районного споживчого товариства про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради №308 від 22.11.2011 року не доведені позивачем належними та допустимими доказами.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення господарського суду Тернопільської області від 21.03.2016 року в справі №921/2/16-г/4 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити. При цьому позивач вказує, що приймаючи оскаржуване рішення, відповідач порушив права позивача на користування земелною ділянкою. Як вказує апелянт, окремі обєкти, що знаходяться на спірних земельних ділянках є власністю позивача, а деякі продані після прийняття оскаржуваного рішення, а відтак зазначена, в рішенні підстава, припинення користування є неправдивою і безпідставною.

Як зазначає апелянт, в його власності перебували обєкти нерухомого майна:

- за адресою вул. Тернопільська, 1, смт. Гусятин знаходиться адмінбудинок ОСОБА_2 райСТ, право власності на який посвідчується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САВ №521800 від 26.12.2008р., право землекористування посвідчується Державним актом на право постійного користування землею ІІ-ТР №000573 виданим 24.03.1997р. Комбінату громадського харчування ОСОБА_2 райСТ і який є власністю позивача і на сьогоднішній день;

- за адресою вул. Наливайка, 2 знаходиться будинок торгівлі, право власності на який посвідчується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №728083 від 30.11.2005р., право землекористування - Державним актом на право постійного користування землею ІІ-ТР №000593 виданий 26.06.1997р. і який є власністю районного споживчого товариства і на сьогоднішній день;

- за адресою вул. Б.Лепкого, 101 , розміщується магазин Продукти, право власності на який посвідчується Свідоцтвом про право власності від 20.02.2002р., власність райСТ;

- за адресою вул. Лепкого, 24Б розміщено виробничі приміщення, право власності на які посвідчується Свідоцтвом на право власності серії ЯЯЯ №728432 видане 03.07.2006р., є власністю райСТ на сьогоднішній день;

- за адресою вул. Лепкого. 34Б - матеріальний склад, який відчужено у 2014 році;

- за адресою вул. Тернопільська, 3 знаходяться : будинок Меблі, склад будматеріалів, будівля магазину та навіси,вбиральня, розміщені на земельній ділянці 1,13 га право землекористування якою посвідчується Державним актом серії II- ТР № 000582 на право постійного користування земельною ділянкою, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею під № 86.

Таким чином, на думку апелянта, відповідачем порушено його право як постійного користувача земельними ділянками, які той набув як правонаступник, у спосіб передбачений Законом, що діяв на час оформлення та видачі Державних актів на право постійного користування земельними ділянками.

Відзивів на дану апеляційну скаргу не надходило.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання (арк. арк. справи 171 зворот, 172 ).

Представники позивача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали, просили задоволити в повному обсязі: скасувати рішення господарського суду Тернопільської області від 21.03.2016 року по справі № 921/2/16-г/4 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

Відповідно до ст.124 Конституції України, ст.ст. 26, 59, 74 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 1, 2, 12 ГПК України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів", постанови Пленуму Вищого господарського суду №10 від 24.10.2011р. (із наступними змінами та доповненнями), а також судової практики що склалася, розгляд заявлених позивачем вимог щодо оскарження рішення органу місцевого самоврядування, підвідомчі господарському суду так як, реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з субєктами підприємницької діяльності. Індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізується волевиявлення держави або територіальної громади, як учасника цивільно-правових відносин, із якими виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обовязки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер, тобто, справи у них підвідомчі господарським судам.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Статтями 19 Конституції України, ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України, Законами України, актами Президента України, а також іншими нормативно-правовими актами. Рішення (акти) органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб повинні відповідати переліченому законодавству.

Суд визнає незаконним і скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить законодавству і порушує цивільні права та інтереси (ст.21 ЦК України, ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Матеріали справи свідчать, що рішенням ОСОБА_2 селищної ради народних депутатів б/н від 28.11.1995р. "Про закріплення земельних ділянок в постійне користування", п. 1 якого, вирішено закріпити із земель селищної ради за ОСОБА_2 споживчим товариством:

- будинок "Меблі", смт. Гусятин, вул. Тернопільська 360 кв.м.;

- магазин "Техніка", смт. Гусятин, вул. Тернопільська 470 кв.м.;

- магазин "Будматеріали", смт. Гусятин, вул. Тернопільська 10525 кв.м.;

- відповідно до вказаного рішення позивачу 07.05.1997р. видано Держаний акт на право постійного користування серії ІІ-ТР № 000582 площею 1,13 га із функціональним призначенням для розміщення виробничих та складських приміщень;

- 15 листопада 2011 року комісією ОСОБА_2 селищної ради в присутності представника ОСОБА_2 райСТ ОСОБА_4, проведено інвентаризацію земельних ділянок, на яких розташоване майно ОСОБА_2 райСТ на території ОСОБА_2 селищної ради під час проведення якої встановлено:

- вул. Б.Лепкого, 24Б виробничі приміщення, а саме: цех безалкогольних напоїв земельна ділянка площею 2349 м.кв. та ковбасний цех земельна ділянка площею 342 м.кв., всього 2691 м.кв. Решта нерухомого майна відчужена і належить іншим власникам;

- вул. Тернопільська, 5А будівля магазину (продаж м'ясних та молочних продуктів) земельна ділянка площею 1210 м.кв. Решта нерухомого майна відчужена і належить іншим власникам. Державний акт на право постійного користування землею (серії II- ТР № 000582) на даний час не відповідає дійсності, наданий для розміщення виробничих і складських приміщень на даний час відчужені : склад будматеріалів, магазин "Меблі", склади; решта : склад ГСМ відсутній, склад-піднавіс, склад (тимчасові споруди) без відповідних документів на землекористування;

- вул. Б.Лепкого, 34Б адмінприміщення та складські приміщення згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно матеріальний склад рембуддільниці. Площа земельної ділянки згідно Державного акту на право постійного користування землею 0.65га. Межі земельної ділянки встановлено згідно акту ІІ-ТР№000527 від 28.03.1996р. Фактичне використання земельної ділянки без змін;

- вул. ОСОБА_5, 2 будинок торгівлі - земельна ділянка площею 0,055га Державний акт на право постійного користування землею для розміщення виробничих і складських приміщень ІІ-ТР №000593;

- вул. Б.Лепкого, 101 магазин "Продукти" правовстановлюючі документи на земельну ділянку відсутні;

- вул. Тернопільська, 1 адміністративний будинок ОСОБА_2 райСТ, земельна ділянка площею ІІ-ТР №000573 виданий 24.03.1997р.

За результатами проведеної інвентаризації 15.11.2011р. складено ОСОБА_6, у якому комісією рекомендовано надати матеріали інвентаризації на розгляд чергового засідання сесії ОСОБА_2 селищної ради на затвердження; головному спеціалісту по земельних питаннях ОСОБА_2 селищної ради внести зміни в обліково-кадастрову документацію, а також звернутись з вимогою до ОСОБА_2 райСТ про негайне виготовлення правовстановлюючих документів на використання земельних ділянок та укладення договорів оренди. ОСОБА_6 підписано членами комісії, представником ОСОБА_2 райСТ ОСОБА_4 та скріплено відтиском печатки ОСОБА_2 селищної ради.

Розглянувши матеріали інвентаризації земельних ділянок (акт від 15.11.2011р.), враховуючи представлені документі (витяги про право власності на нерухоме майно, державні акти на землю, рішення ОСОБА_2 селищної ради про припинення користування земельними ділянками в звязку з переходом права власності на нерухоме майно до інших осіб (відчуження його), керуючись ст. ст. 12, 19, 20, 120, п. "е" ст. 141 Земельного кодексу України, 22 листопада 2011 року ОСОБА_2 селищною радою шостого скликання прийнято рішення №308 "Про затвердження матеріалів інвентаризації земельних ділянок, що використовуються для обслуговування закладів торгівлі ОСОБА_2 райСТ", яким затверджено матеріали інвентаризації земельних ділянок, що використовуються ОСОБА_2 райСТ для обслуговування нерухомого майна на території селищної ради відповідно до акту від 15.11.2011р. (п. 1 рішення). Згідно п. 2 вказаного рішення припинено користування ОСОБА_2 райСТ земельними ділянками згідно додатку №1.

Так, згідно із Додатком №1 до рішення №308 від 22.11.2011р. припинено користування наступними земельними ділянками Густинського райСТ згідно п. "е" ст. 141 ЗК України (набуття іншою особою права власності на будівлю):

- матеріальний склад земельна ділянка площею 0,65 га;

- ринок - земельна ділянка площею 0,4860 га;

- склад продукції - земельна ділянка площею 4,8691 га;

- виробнича база - земельна ділянка площею 0,24 га;

- їдальня - земельна ділянка площею 0,06 га.

В матеріалах справи міститься інформація з ЄДР підприємств та організацій про історію змін ОСОБА_2 райст, видана Державним управлінням статистики в ОСОБА_2 районі. З даної виписки вбачається, що у 1999 році відбулось перейменування та перетворення юридичної особи та її організаційно-правової форми. Однак, ідентифікаційний код не змінювався

Відповідно до частини 2 статті 108 Цивільного кодексу України, у разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи.

Відповідно до п. 6 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 №118 ідентифікаційний код зберігається за суб'єктом, якому він присвоєний, протягом усього періоду його існування і є єдиним. У разі перетворення юридичної особи, крім центральних органів виконавчої влади, за правонаступником зберігається її ідентифікаційний код.

Зважаючи на те, що перетворення є у своїй природі правонаступництвом, в силу приписів ст.ст. 104,108 ЦК України до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи.

За приписами статей 125 та 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Порядок надання у постійне користування земельних ділянок юридичним особам визначено статтею 123 Земельного кодексу України.

Статтею 92 вказаного Кодексу передбачено, що право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності, а також громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації.

Однак, згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 N 5-рп/2005 у справі N 1-17/2005, ця норма не обмежує і не скасовує право постійного користування земельними ділянками, набуте іншими особами в установлених законодавством випадках станом на 01.01.2002 р.

У вирішенні відповідних спорів необхідним є врахування, що земельні ділянки із земель державної або комунальної власності надаються у постійне користування безоплатно у порядку відведення. Право постійного користування земельними ділянками посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним.

Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб'єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 Земельного кодексу України, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

Підставою виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт отримання документу, що посвідчує право. Земельне законодавство України серед підстав набуття права на землю громадянами та юридичними особами не називає оформлення чи переоформлення прав на земельні ділянки. При цьому право постійного користування є безстроковим і може бути припинено лише з підстав, передбачених законодавством. Судами попередніх інстанцій не встановлено що діяльність ОСОБА_2 районного споживчого товариства була припинена і в установленому порядку було припинено право постійного користування землею.

Пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 № 449 "Про затвердження форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" встановлює, що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю, державні акти на право власності на земельну ділянку та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи - за адресою вул. Тернопільська, 1, смт. Гусятин знаходиться адмінбудинок ОСОБА_2 райСТ, право власності на який посвідчується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САВ №521800 від 26.12.2008р., право землекористування посвідчується Державним актом на право постійного користування землею ІІ-ТР №000573 виданим 24.03.1997р. Комбінату громадського харчування ОСОБА_2 райСТ і який є власністю позивача і на сьогоднішній день;

- за адресою вул. Наливайка, 2 знаходиться будинок торгівлі, право власності на який посвідчується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №728083 від 30.11.2005р., право землекористування - Державним актом на право постійного користування землею ІІ-ТР №000593 виданий 26.06.1997р. і який є власністю районного споживчого товариства і на сьогоднішній день;

- за адресою вул. Б.Лепкого, 101 , розміщується магазин Продукти, право власності на який посвідчується Свідоцтвом про право власності від 20.02.2002р.,

- за адресою вул. Лепкого, 24Б розміщено виробничі приміщення, право власності на які посвідчується Свідоцтвом на право власності серії ЯЯЯ №728432 видане 03.07.2006р.;

- за адресою вул. Лепкого. 34Б - матеріальний склад, який відчужено у 2014 році, тобто після прийняття оскаржуваного рішення відповідачем;

- за адресою вул. Тернопільська, 3 знаходяться : будинок Меблі, склад будматеріалів, будівля магазину та навіси,вбиральня, розміщені на земельній ділянці 1,13 га право землекористування якою посвідчується Державним актом серії II- ТР № 000582 на право постійного користування земельною ділянкою, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею під № 86.

Відтак, суд першої інстанції дійшов невірних висновків при вирішенні даної справи.

Виходячи з вищенаведеного вбачається, що прийнятим рішенням від 22 листопада 2011 року ОСОБА_2 селищною радою шостого скликання прийнято рішення №308 «Про затвердження матеріалів інвентаризації земельних ділянок, що використовуються для обслуговування закладів торгівлі ОСОБА_2 райСТ» порушено права відповідача як постійного користувача земельних ділянок, а також власника нерухомого майна, що перебуває на них.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 районного споживчого товариства задоволити.

2. Рішення господарського суду Тернопільської області від 21.03.2016 року в справі №921/2/16-г/4 скасувати.

3. Постановити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 районного споживчого товариства до ОСОБА_2 селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_2 селищної ради шостого скликання №308 від 22.11.2011 року «Про затвердження матеріалів інвентаризації земельних ділянок, що використовуються для обслуговування закладів торгівлі ОСОБА_2 райСТ» задоволити.

4. Визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_2 селищної ради шостого скликання №308 від 22.11.2011 року «Про затвердження матеріалів інвентаризації земельних ділянок, що використовуються для обслуговування закладів торгівлі ОСОБА_2 райСТ».

5. Стягнути з ОСОБА_2 селищної ради () на користь ОСОБА_2 районного споживчого товариства () 1218, 00 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

6. Стягнути з ОСОБА_2 селищної ради () на користь ОСОБА_2 районного споживчого товариства () 1515, 80 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

8. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 10.10.2016 р.

Головуючий -суддя Малех І. Б.

Суддя Костів Т. С.

Суддя Марко Р. І.