ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2016р. Справа №914/1899/15

За позовом: Комунальної 3-тьої міської клінічної лікарні, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок», м. Львів

про: стягнення 223421,24 грн.,

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1 представник (довіреність б/н від 06.06.2016р.); ОСОБА_2 представник (довіреність б/н від 17.09.2013р.).

В судовому засіданні 29.09.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

позов заявлено Комунальною 3-тьою міською клінічною лікарнею (м. Львів) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок» (м. Львів) про стягнення 223421,24 грн.

У постанові Вищого господарського суду України від 08.06.2016 року у даній справі суд зазначив, що при новому розгляді справи суду необхідно достеменно встановити фактичні обставини справи, зокрема, щодо наявності чи відсутності підстав для повного або часткового припинення зобов'язань орендаря за договором оренди в зв'язку з набуттям ним права спільної часткової власності на об'єкт оренди.

Ухвалою суду від 04.07.2016 року прийнято до нового розгляду справу №914/1899/15. Розгляд судової справи призначено на 21.07.2016 року. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обовязковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

Позивач участь повноважного представника в судовому засіданні 21.07.2016 року не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, з клопотаннями та заявами не звертався.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, подав через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації клопотання (вх. №30719/16 від 21.07.2016р.) про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи відкладено на 04.08.2016 року.

Позивач участь повноважного представника в судовому засіданні 04.08.2016 року не забезпечив, подав через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації 28.07.2016 року клопотання (вх. №3831/16) про зупинення провадження у справі, розгляд якого відкладено до наступного судового засідання.

Представник відповідача в судове засідання прибув, подав письмові пояснення по справі (вх. №32483/16 від 04.08.2016р.).

Розгляд справи відкладено на 17.08.2016 року.

Позивач участь повноважного представника в судовому засіданні 17.08.2016 року не забезпечив, подав через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації клопотання (вх. №33457/16 від 15.08.2016р., вх. №33565/16 від 16.08.2016р.) про відкладення розгляду справи.

Представники відповідача в судове засідання прибули, подали копію ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 02.08.2016 року у справі №813/1756/16 для долучення до матеріалів справи та клопотання (вх. №4100/16 від 17.08.2016р.) про продовження строку розгляду спору.

Розгляд поданого 28.07.2016 року позивачем клопотання (вх. №3831/16) про зупинення провадження у справі відкладено до наступного судового засідання.

Строк розгляд спору продовжено та розгляд справи відкладено на 06.09.2016 року.

Представник позивача в судове засідання 06.09.2016 року прибув, підтримав подане 28.07.2016 року клопотання (вх. №3831/16) про зупинення провадження у справі, через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації подав клопотання (вх. №35184/16 від 31.08.2016р.) про долучення документів до матеріалів справи.

Представники відповідача в судове засідання прибули, проти зупинення провадження у справі заперечили, через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації подали клопотання (вх. №35701/16 від 06.09.2016р.) про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою від 06.09.2016р. провадження у справі було зупинено до вирішення адміністративної справи №813/1756/16 за позовом Комунальної 3-ої міської лікарні до Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 Управління державної реєстрації Львівської міської ради, треті особи Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Товариство з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок», Львівська міська рада про скасування рішення та зобовязано сторони повідомити суд про результат розгляду вказаної адміністративної справи.

21.09.2016 року представником відповідача через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації подано клопотання (вх. №37771/16) про поновлення провадження у справі у зв'язку тим, що 15.09.2016 року Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалив апеляційну скаргу Комунальної 3-тьої міської клінічної лікарні залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02.08.2016 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №813/1756/16 без змін, а відтак обставини, що зумовили зупинення провадження у справі №914/1899/15 усунуті, а провадження підлягає поновленню.

Ухвалою від 23.09.2016 року провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 29.09.2016 року.

Позивач участь повноважного представника в судовому засіданні 29.09.2016 року не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, з клопотання та заяви не звертався.

Представники відповідача в судове засідання прибули, проти позовних вимог заперечили.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

01.05.2001 року між Комунальною третьою міською клінічною лікарнею (далі по тексту Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок» (далі по тексту Орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення №0740-В (далі по тексту Договір), за умовами якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в орендне користування окремо стоячу будівлю бувшого гінекологічного відділення лікарні за адресою: м. Львів, вул. Раппопорта, 6, загальною площею 962,1 кв. м., з них підвал 157,7 кв. м., 1-й поверх 442,3 кв. м., 2-й поверх 389,6 кв. м. (згідно поверхового плану, що є невідємною частиною договору) для використання у господарській діяльності під складські приміщення.

В пунктах 2.1., 3.3.4., 3.3.6. Договору сторони узгодили, що приміщення надаються Орендарю в орендне користування на умовах цього договору терміном на 10 років з 01.05.2001 року по 01.05.2011 року. Орендар зобов'язується своєчасно сплачувати орендну плату згідно встановлених Орендодавцем рахунків. Після закінчення строку дії договору оренди Орендар зобовязується повернути Орендодавцю обєкт оренди за актом прийому-передачі у стані, в якому він буде знаходитись на момент припинення договору оренди.

Факт передачі в оренду майна засвідчено підписаним сторонами актом приймання-передачі від 07.09.2001 року.

З врахуванням заяви про зміну підстави позову (вх. №3389/15 від 03.08.2015р.), котру 04.08.2015 року було прийнято судом до розгляду, у звязку з несплатою відповідачем орендних платежів за травень - червень 2012 року (далі по тексту спірний період) виникла заборгованість, про стягнення якої позивач звернувся з позовом.

Крім того на вищевказану заборгованість позивачем нараховано інфляційні втрати та 3 % річних.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до приписів ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як встановлено судом, 01.05.2001 року між комунальною 3-ою міською клінічною лікарнею (далі по тексту Орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок» (далі по тексту Орендодавець) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №0740-В, на виконання умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в орендне користування окремо стоячу будівлю бувшого гінекологічного відділення за адресою: м. Львів, вул. Раппопорта, 6 (далі по тексту Об'єкт оренди), згідно поверхового плану, що є невід'ємною частиною договору.

За умовами п.2.1 Договору, цей договір укладений строком на 10 років.

Згідно з ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до вимог пп.3.3.3 п.3.3 Договору, відповідач зобовязувався регулярно, один раз в місяць, не пізніше 10 числа наступного місяця сплачувати орендну плату, ПДВ тощо.

Рішенням господарського суду Львівської області від 01.08.2012 року у справі №5015/2286/12 (за участю Комунальної 3-ї міської клінічної лікарні м. Львова, ТзОВ «Краківський ринок» та Львівської міської ради), залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 10.04.2013 року, позов ТзОВ «Краківський ринок» задоволено. Визнано право спільної часткової власності Львівської міської ради та ТзОВ «Краківський ринок» на приміщення в окремо стоячій будівлі бувшого гінекологічного відділення, що позначена на плані літерою Б-2 за адресою: м. Львів, вул. Рапопорта, 6 загальною площею 933,9м2; здійснено розподіл часток в спільній частковій власності Львівської міської ради та товариства на вказане приміщення в розмірі: за товариством - 77/100, за Львівською міською радою - 23/100; визнано за ТзОВ «Краківський ринок» право власності на частку в розмірі 77/100 в спірній будівлі.

На спірні комплексні орендні правовідносини та правовідносини спільної часткової власності на орендоване майно поширюється дія ст.ст.182,331,358,770,778 ЦК України та ч.1 ст.23 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у їх сукупності.

Зокрема, відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Частиною 4 ст.778 ЦК України передбачено, що у разі якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Аналогічні положення містить ч.1 ст.23 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», згідно яких, в разі переходу права власності до інших осіб договір оренди зберігає чинність для нового власника.

Відповідно до ч.1 ст.182 та п.3 ч.2 ст.331 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав №33422084 від 09.03.2012 року (реєстраційний номер 36169836), на підставі рішення господарського суду Львівської області від 31.11.2011 року за Товариством з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок» зареєстровано право спільної часткової власності (частка 77/100) на будівлю, літ. «Б-2», пл. 933,9 кв.м. за адресою: Львівська обл. м. Львів, вул. Раппапорта Я. (вул. ОСОБА_4), буд. 6.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

В матеріалах справи відсутні та сторонами не подано докази скасування державної реєстрації вищевказаного права спільної часткової власності відповідача.

Виходячи з системного аналізу змісту ст.ст.182, 331, 358, 606, 770, 778 ЦК України та враховуючи преюдиціальний факт правомірного набуття Орендарем права спільної часткової власності на Об'єкт оренди за результатами здійснених за згодою Орендодавця невід'ємних поліпшень (частка ТзОВ «Краківський ринок» становить 77/100 об'єкта нерухомості) та відсутності запису про скасування Державної реєстрації вищевказаного права спільної часткової власності, судом встановлено, що зобов'язання сторін за договором оренди №0740-В від 01.05.2011 року припинилися 09.03.2012 року, в зв'язку з переходом права на орендоване майно до інших осіб, а саме ТзОВ «Краківський ринок» та Львівської міської ради, як співвласників, що володіють частками 77/100 та 23/100 відповідно.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Частиною 1 статті 770 ЦК України встановлено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Згідно з ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов'язки за договором оренди.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», передача майна в оренду не припиняє права власності на це майно. В разі переходу права власності до інших осіб договір оренди зберігає чинність для нового власника.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що за змістом ч.1 ст.364, ч.2 ст.367 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, а у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється, суд вважає, що Львівська міська рада, як співвласник з часткою 23/100 в спірній будівлі, має право вимагати від відповідача, як іншого співвласника, плати за користування нежилими приміщеннями площею, еквівалентною її частці (23/100), лише у разі виділу своєї частки в натурі або поділу спільного майна в натурі між співвласниками

У частині 2 статті 625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, відповідач не прострочив виконання грошового зобов'язання зі сплати орендних платежів за спірний період, а відтак у нього відсутні борг перед позивачем, а відповідно відсутні правові підстави для сплати відповідачем суми нарахованих трьох процентів річних.

16.07.2015 року відповідачем через відділ обліку та документального забезпечення суду подано заяву (вх. №29589/15) про застосування строків позовної давності.

У п. 2.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 року «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» зазначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що у позивача відсутнє право на отримання за спірний період орендних платежів згідно Договору, а відтак таке право не є порушене відповідачем .

Із врахуванням викладеного, позовні вимоги не підлягають до задоволення з підстав їх необґрунтованості та безпідставності.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 4.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу IV Господарського процесуального кодексу України» (із змінами і доповненнями), у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.4, 43, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Стягнути з Комунальної 3-тьої міської клінічної лікарні (79016, м. Львів, вул. Озаркевича, буд. 2; ідентифікаційний код 01996645) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок» (79007, м. Львів, вул. Базарна, буд. 11; ідентифікаційний код 25228715) 4596,90грн. судового збору за подання апеляційної скарги та 5015,00грн. судового збору за подання касаційної скарги.

Повне рішення складено 04.10.2016 року.

Суддя Король М.Р.