РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2016Справа №917/2277/15

За позовом Малого приватного підприємства «МЕАНДР»

до Служби безпеки України

про стягнення 338 370,85 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Міщенко О.В - по дов.

від відповідача: Шевчук В.В - по дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Мале приватне підприємство «Меандр» звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до 5 управління (міжвідомчий центр спеціалізованої підготовки) Центру спеціалізованих операцій боротьби з тероризмом захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів про стягнення 272 408,58 грн.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 03.11.2015 року порушено провадження у справі №917/2277/15, справу призначено до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 01.12.2015 року замінено неналежного відповідача 5 управління (міжвідомчий центр спеціалізованої підготовки) Центру спеціалізованих операцій боротьби з тероризмом захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів належним відповідачем - Службою безпеки України (м. Київ, вул. Володимирська, буд. 33) та на підставі ст.ст. 15, 17 Господарського процесуального кодексу України справу №917/2277/15 за територіальною підступністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ, справу №917/2277/15 передано на розгляд судді Спичаку О.М.

Ухвалою від 14.12.2015 р. справу №917/2277/15 прийнято суддею Спичаком О.М. до свого провадження та призначено судове засідання на 15.01.2016 р.

Представник позивача 11.01.2016 р. через канцелярію господарського суду подав клопотання про доручення документів до матеріалів справи, яку судом розглянуто та задоволено, а також заяву про зменшення позовних вимог, а в судовому засіданні надав пояснення, згідно яких вказаним учасником судового процесу підтримується заявлений позов.

Розгляд клопотання про зменшення позовних вимог судом було відкладено на наступне судове засідання.

Представник відповідача 14.01.2016 р. подав клопотання про доручення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Відповідно до приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 15.01.2015 р. було оголошено перерву до 25.01.2016 р.

Представником позивача 25.01.2016 р. через канцелярію суду подано письмові пояснення по справі та клопотання про призначення судової почеркознавчої та будівельно-технічної експертизи.

Судом було відкладено розгляд клопотання заявника про відмову від позовних вимог в частині стягнення пені, збільшення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат та призначення судової експертизи.

Крім того представником позивача подано клопотання про продовження строків розгляду справи на 15 днів.

Ухвалою від 25.01.2016 р. строк вирішення спору було продовжено на 15 днів та відкладено розгляд справи на 22.02.2016 р.

Під час розгляду справи у судовому засіданні 22.02.2016 р. судом було прийнято заяву №28 від 25.12.2015 р. про відмову від позовних вимог в частині стягнення пені та збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат.

Враховуючи, що заява №28 від 25.12.2015 р. Малого приватного підприємства «МЕАНДР» відповідає приписам ст.22 Господарського процесуального кодексу України остання прийнята господарським судом.

Ухвалою від 22.02.2016р. провадження в частині стягнення пені у розмірі 12 888,00 грн. припинено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України; призначено по справі судову експертизу та зупинено провадження по справі №917/2277/15 до отримання результатів судової експертизи.

20.07.2016р. до Господарського суду міста Києва надійшов висновок №251 від 06.07.2016р. Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл.проф.М.С. Бокаріуса за наслідками проведення судової експертизи.

Згідно з частиною 3 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

У зв'язку з тим, що відпали обставини, які зумовили зупинення провадження у справі №917/2277/15, ухвалою від 19.09.2016р. провадження по справі було поновлено та призначено її розгляд на 26.09.2016р.

23.09.2016р. позивачем подано через відділ діловодства суду пояснення по справі.

26.09.2016р. відповідачем також подано письмові пояснення по суті спору, в яких наголошено, що висновком, складеним за наслідками проведення судової експертизи, обставини стосовно виконання позивачем робіт підтверджено не було.

У судовому засіданні 26.09.2016р. представником позивача надано усні пояснення по справі, згідно яких позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог надав заперечення.

З огляду на те, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, за висновками суду, справа може бути розглянута по суті за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 26.09.2016р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі представлені докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.04.2012р. між Малим приватним підприємством «МЕАНДР» (підрядник) та 5 управлінням (міжвідомчий центр спеціалізованої підготовки) Центру спеціалізованих операцій боротьби з тероризмом захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів (замовник) було укладено договір підряду №36, відповідно до п.1.1 якого підрядник зобов'язується на свій ризик виконати за завданням замовника з використанням матеріалів замовника, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити наступну роботу: будівельно-ремонтні роботи кімнати водіїв в адмінбудівлі №2 та приміщень їдальні учбового полігону.

У п.2.1 договору №36 від 06.04.2012р. вказано, що ціна договору складає 179 000 грн., в тому числі, податок на додану вартість в сумі 29 833, 33 грн.

Ціна договору може бути змінена внаслідок зміни об'ємів робіт. Оплата витрат, пов'язана з підвищенням ціни договору, здійснюється замовником в порядку, передбаченому п.3 договору (п.2.2 договору №36 від 06.04.2012р.).

Згідно п.3.1 договору №36 від 06.04.2012р. усі розрахунки між сторонами виконуються в безготівковій формі.

За умовами п.3.2 вказаного правочину замовник після підписання сторонами актів виконаних робіт в термін три робочі дні, сплачує підряднику вартість фактично виконаних робіт, згідно кошторису та актів. Кінцевий розрахунок за договором проводиться замовником не пізніше десяти днів після повного завершення робіт, включаючи усунення виявлених недоліків.

Відповідно до п.4.1 договору №36 від 06.04.2012р. підрядник виконує роботи, передбачені п.1 договору, у строки, встановлені календарним графіком робіт.

Строк дії договору: початок робіт - 07.04.2012р., закінчення робіт - 31.12.2012р.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №36 від 06.04.2012р. як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків з виконання робіт.

Суд зазначає, що за своїм змістом та правовою природою укладений між сторонам правочин є договором підряду, який підпадає під правове регулювання норм ст.ст.837-864 Цивільного кодексу України.

За твердженнями позивача, на виконання умов договору №36 від 06.04.2012р. Малим приватним підприємством «Меандр» було виконано роботи на загальну суму 189 969,05 грн., на підтвердження чого представлено до матеріалів справи акти (форми КБ-2в) без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 73 025,82 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 38 371,43 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 43324,48 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 20730,12 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 31 443,71 грн., без номеру та дати за листопад 2012р. на суму 17 872,25 грн. та без номеру та дати за листопад 2012р. на суму 4101,24 грн. та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми КБ-3).

Проте, за поясненнями заявника, роботи, визначені у зазначених актах, замовником оплачено не було, в результаті чого у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 179 000 грн. (з урахуванням ціни договору, що визначена п.2.2 спірного правочину), що і стало підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно з ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст.837 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами зі ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором (ст.839 Цивільного кодексу України).

Замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки) (ст.853 Цивільного кодексу України).

Як вказувалось вище, обґрунтовуючи обставини щодо наявності заборгованості відповідача, заявник посилався на акти (форми КБ-2в) без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 73 025,82 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 38 371,43 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 43324,48 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 20730,12 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 31 443,71 грн., без номеру та дати за листопад 2012р. на суму 17 872,25 грн. та без номеру та дати за листопад 2012р. на суму 4101,24 грн. та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми КБ-3).

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст.36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно зі ст.34 вказаного нормативно-правового акту господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи (п.2.5 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Наразі, акти без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 31 443,71 грн. та без номеру та дати за листопад 2012р. на суму 4101,24 грн. судом уваги не приймаються в якості належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів виконання робіт за договором, оскільки зі змісту означених актів вбачається, що підрядні роботи, визначені в останніх проводились на футбольному полі та в адміністративній будівлі №1, тоді як відповідно до п.1.1 договору №36 від 06.04.2012р. предметом означеного правочину є виконання будівельно-ремонтних робіт кімнати водіїв в адмінбудівлі №2 та приміщень їдальні учбового полігону.

Отже, з огляду на наведене вище, у суду відсутні підстави приймати означені вище акти, в якості належних доказів виконання заявником своїх обов'язків саме за спірним правочином.

З приводу актів (форми КБ-2в) без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 73 025,82 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 38 371,43 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 43324,48 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 20730,12 грн., без номеру та дати за листопад 2012р. на суму 17 872,25 грн. суд зазначає наступне.

За приписами ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вимоги до оформлення документів також наведено у Національному стандарті України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003», затвердженому Наказом №55 від 07.04.2003р. Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики.

Цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи - постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності: органів державної влади України, органів місцевого самоврядування; підприємств, установ, організацій та їх об'єднань усіх форм власності. Стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту і розташовування реквізитів документів; вимоги до бланків та оформлювання документів; вимоги до документів, що їх виготовляють за допомогою друкувальних засобів.

Пунктом 4 Національного стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003», затвердженого Наказом №55 від 07.04.2003р. Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики, передбачено, що документи, що їх складають в організації, повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва організації, назва виду документа (не зазначають на листах), дата, реєстраційний індекс документа, заголовок до тексту документа, текст документа, підпис.

Примірні форми первинних документів з обліку в будівництві затверджено Наказом №554 від 04.12.2009р. Міністерства регіонального розвитку та будівництва України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до означеного Наказу затверджено примірні форми первинних облікових документів у будівництві форми №КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт» та №КБ-3 «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати».

Згідно змісту Наказу №554 від 04.12.2009р. Міністерства регіонального розвитку та будівництва України означені акти повинні містити, зокрема, такі реквізити: прізвища, ім'я та по-батькові уповноважених представників сторін, дату підписання, а також відбитки печаток контрагентів.

Однак, представлені до матеріалів справи акти, вказаним вище вимогам не відповідають, зокрема, означені акти виконаних робіт не містять прізвища, ім'я по-батькові уповноваженого представника замовника, його посади, дати підписання та печатки 5 управління (міжвідомчий центр спеціалізованої підготовки) Центру спеціалізованих операцій боротьби з тероризмом захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів, як замовника за договором №36 від 06.04.2012р.

При цьому, судом прийнято до уваги, що відповідачем протягом розгляду справи факт прийняття робіт, зокрема, за актами без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 73 025,82 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 38 371,43 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 43324,48 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 20730,12 грн., без номеру та дати за листопад 2012р. на суму 17 872,25 грн. було заперечено.

З метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, ухвалою від 22.02.2016р. по справі було призначено судову експертизу.

На вирішення експерту було поставлено наступні питання: чи відповідають обсяги та вартість фактично виконаних Малим приватним підприємством «Меандр» за договором №36 від 06.04.2012 р. будівельно-ремонтних робіт кімнати водіїв в адміністративній будівлі №2 та приміщення їдальні учбового корпусу полігону, переліку та вартості робіт, що зазначені в актах приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) без номеру та дати за жовтень 2012 р. на суму 73 025,82 грн., за жовтень 2012 р. на суму 38371,43 грн., за жовтень 2012 р. на суму 4324,48 грн., за жовтень 2012 р. на суму 20730,12 грн. та за листопад 2012 р. на суму 17872,25 грн.? Якщо ні, то визначити на яку суму та в якому обсязі роботи, виконані Малим приватним підприємством «Меандр» за договором №36 від 06.04.2012 р., відповідають роботам, вартість та обсяги яких зазначені у наведених актах. Якщо факт виконання робіт буде підтверджено, то визначити в який період часу Малим приватним підприємством «Меандр» було проведено будівельно-ремонтні роботи кімнати водіїв в адміністративній будівлі №2 та приміщення їдальні учбового корпусу полігону, перелік та обсяги яких зазначені в актах приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) без номеру та дати за жовтень 2012 р. на суму 73 025,82 грн., за жовтень 2012 р. на суму 38371,43 грн., за жовтень 2012 р. на суму 4324,48 грн., за жовтень 2012 р. на суму 20730,12 грн. та за листопад 2012 р. на суму 17872,25 грн.? Чи є тотожними виконані Малим приватним підприємством «Меандр» за договором №36 від 06.04.2012 р. будівельно-ремонтні роботи кімнати водіїв в адміністративній будівлі №2 та приміщення їдальні учбового корпусу полігону, перелік та вартість яких наведено в актах приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) без номеру та дати за жовтень 2012 р. на суму 73 025,82 грн., за жовтень 2012 р. на суму 38371,43 грн., за жовтень 2012 р. на суму 4324,48 грн., за жовтень 2012 р. на суму 20730,12 грн. та за листопад 2012 р. на суму 17872,25 грн., з роботами, що визначені в актах №2/36 за квітень 2012 р. на суму 49 997,05 грн. та №4 за травень 2012 р. на суму 21431,03 грн.?

Проведення судової експертизи було доручено Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл.проф.М.С. Бокаріуса.

За наслідками проведення судової експертизи експертами Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл.проф.М.С. Бокаріуса було складено висновок №251 від 06.07.2016р.

За змістом ст.42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обгрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду в письмовій формі і копія його надсилається сторонам.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У п.18 Постанови №4 від 23.03.2012р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» викладено правову позицію про те, що у перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з'ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства при проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи.

Дослідивши наявний у матеріалах справи висновок судової експертизи, складений експертом Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл.проф.М.С. Бокаріуса, суд знаходить його таким, що не викликає сумнівів у його правильності, не містить розбіжностей і відповідає вимогам чинного законодавства, в тому числі, стосовно критеріїв повноти, ясності, обґрунтованості.

Відповідно до змісту висновку №251 від 06.07.2016р. експертне дослідження проводилось методом обстеження приміщень будівель і споруд, наведених в актах без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 73 025,82 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 38 371,43 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 43324,48 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 20730,12 грн., без номеру та дати за листопад 2012р. на суму 17 872,25 грн.

Зокрема, експертами зазначено, що назви об'єктів, в яких здійснювались ремонтні роботи, які визначені в актах КБ-2В і представленому на виконання клопотання експертів загальному журналі робіт, не є тотожними. Одночасно, у висновку вказано, що всупереч вимог експертної установи актів прихованих робіт представлено не було, без чого не вбачається можливим встановлення обставин стосовно проведення робіт, які є прихованими, а також періоду часу, в який роботи, визначені в актах, фактично було виконано.

До того ж, за наслідками проведення судової експертизи експертами було встановлено невідповідності між переліком робіт, зазначеним в актах, та фактично виконаних робіт.

Зокрема, що по акту за жовтень 2012р. на суму 73025,82 грн. відображено виконання робіт по фарбуванню поверхонь колон шпаклівкою, тоді як натурним обстеженням було встановлено, що у приміщенні колони відсутні.

Крім того, експертами встановлено завищення обсягів по роботам, проведеним в роздягальні та кімнаті відпочинку: установлення шафових стінок на 0,9 кв.м, установлення шафових полиць на 2,7 кв.м, у приміщенні коридорів облицювання стін піраміди МДФ на 14 кв.м, фарбування полівінілацетатними водоемульсійними сумішами стін на 25,94 кв.м, улаштування каркасів пластиковими панелями на 2,15 кв.м, тощо.

Експертами наголошено, що натурним обстеженням не підтверджується виконання робіт з улаштування каркасу підвісної стелі типу «Армстронг» та облицювання каркасів стель плитами типу «Армстронг», що вказані в акті за жовтень 2012р. на суму 38 371,43 грн.

З приводу робіт, перелік яких наведено в акті за жовтень 2012р. на суму 20730,12 грн., експертами зазначено, що без проектно-кошторисної документації на ремонтно-будівельні роботи в приміщеннях їдальні або виконавчих схем та актів огляду скритих робіт, складених підрядником та узгоджених замовником, встановити місце розташування приміщень, в яких проведено роботи, або місце розташування робіт в приміщеннях, а відповідно встановити відповідність видів та обсягів робіт, які наведено в акті, фактично проведеним видам та обсягам робіт, неможливо.

У висновку наголошено, що по акту за листопад 2012р. на суму 17872,25 грн. включено завищені обсяги робіт та обсяги, які менші ніж фактично виконані.

Одночасно, експертами наголошено, що час виконання робіт, які перелічено в актах без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 73 025,82 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 38 371,43 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 43324,48 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 20730,12 грн., без номеру та дати за листопад 2012р. на суму 17 872,25 грн. встановити фактично неможливо, а фактичні обсяги їх виконання та вартість не відповідають переліку, вказаному в актах.

При цьому, суд зазначає, що замовлення заявником рецензування означеного судового висновку у даному випадку не нівелює результатів судової експертизи, вказаних в у висновку №251 від 06.07.2016р. Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл.проф.М.С. Бокаріуса.

Жодних клопотань про призначення по справі додаткової або повторної експертизи учасниками судового процесу не заявлялось.

Крім того, представлені відповідачем, в якості заперечення проти вимог про стягнення основного боргу, акти за квітень 2012 р. на суму 49 997,05 грн. та на суму 21 431,03 грн., які були оплачені замовником 23.04.2012р. та 06.04.2012р., суд до уваги не приймає, оскільки за наслідками проведення судової експертизи було встановлено, що перелік робіт, наведений в означених актах, не є тотожним з переліком, який вказано в актах без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 73 025,82 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 38 371,43 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 43324,48 грн., без номеру та дати за жовтень 2012р. на суму 20730,12 грн., без номеру та дати за листопад 2012р. на суму 17 872,25 грн. (які є спірними).

За таких обставин, враховуючи вищевказане, суд не приймає представлені заявником до матеріалів справи акти виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт в якості належних доказів виконання робіт за договором №36 від 06.04.2012р. на суму 189 869,05 грн. Інших належних та допустимих доказів здійснення ремонтно-будівельних робіт кімнати водіїв в адмінбудівлі №2 та приміщень їдальні учбового полігону заявником матеріали справи не містять.

Отже, з огляду на всі фактичні обставини справи, враховуючи заперечення відповідача щодо неприйняття робіт за спірними актами, зважаючи, що за наслідками проведення судової експертизи неможливо достеменно встановити обставини стосовно належного виконання заявником своїх обов'язків за договором №36 від 06.04.2012р., враховуючи, що Малим приватним підприємством «МЕАНДР» так і не було представлено до матеріалів справи належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів виконання у відповідності до умов спірного правочину ремонтних робіт на суму 189 869,05 грн., суд дійшов висновку щодо безпідставності та доказової необґрунтованості позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 179 000 грн.

Таким чином позов Малого приватного підприємства «МЕАНДР» про стягнення зі Служби безпеки України основного боргу в розмірі 179 000 грн. підлягає залишенню без задоволення.

Позовні вимоги Малого приватного підприємства «МЕАНДР» до Служби безпеки України про стягнення інфляційних втрат в сумі 142446,06 грн. та 3% річних в розмірі 16924,79 грн. підлягають залишенню без задоволення як похідні.

Всі інші доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Судовий збір та витрати на оплату судової експертизи згідно з приписами ст.49 Господарського процесуального кодексу України залишаються за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.10.2016р.

Суддя О.М. Спичак