РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2016Справа №910/4132/16
За позовом Державного підприємства "Науково-дослідний і проектний інститут

містобудування"

до Товариства з обмежено відповідальністю

"УКРЗЕМПРОЕКТУВАННЯ"

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача -

Публічне акціонерне товариство "Український зональний науково-

дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву"

про стягнення 90 814,35 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: ОСОБА_1 по дов. №042/9/1/7-07 від 18.01.2016р.

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи: не з'явився

Обставини справи:

Державне підприємство "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування" звернулось до Господарського суду міста Києва з вимогою до Товариства з обмежено відповідальністю "УКРЗЕМПРОЕКТУВАННЯ" про стягнення 90 814,35 грн. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди № 692 від 01.04.2010р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2016р. порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 28.03.2016р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2015р., відповідно до ст. ст. 27, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, було залучено до розгляду в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" та відкладено розгляд справи на 20.04.2016р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.04.2016р., відповідно до ст. ст. 69, 77 Господарського процесуального кодексу України, було продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 16.05.2016р.

Як вбачається з автоматизованої системи документообігу суду в провадженні господарського суду міста Києва знаходиться справи № 910/21633/13 за позовом Державного підприємства "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрземпроектування" про примусове вивільнення приміщень та усунення перешкод у їх користуванні у зв'язку з припиненням договору оренди нежитлових приміщень № 692 від 01.04.2010р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.04.2015 у справі № 910/21633/13 (у складі колегії суддів: Цюкало Ю.В. - головуючого, Літвінова М.Є., Ломака В.С.) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 (у складі колегії суддів: Руденко М.А. - головуючого, Дідиченко М.А., Кропивної Л.В.) рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2015 у справі № 910/21633/13 Господарського суду міста Києва залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.04.2016р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 та рішення господарського суду Київської області від 06.04.2015 у справі № 910/21633/13 Господарського суду міста Києва скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що справу № 910/4132/16 розглянути неможливо без розгляду справи № 910/21633/13 за позовом Державного підприємства "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрземпроектування" про примусове вивільнення приміщень та усунення перешкод у їх користуванні у зв'язку з припиненням договору оренди нежитлових приміщень № 692 від 01.04.2010р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2016 зупинено провадження у справі № 910/910/4132/16 до набранням законної сили рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/21633/13.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

Судом встановлено, що обставини, які зумовили зупинення провадження у справі № 910/4132/16 усунено, у зв'язку з чим, суд визнав за необхідне поновити провадження у даній справі та призначив її до розгляду у судовому засіданні за участю представників сторін на 03.10.2016р.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Вимоги вмотивовані тим, що відповідач в порушення умов договору оренди нежитлових приміщень №692 від 01.04.2010р. не сплатив позивачу вартість наданих комунальних послуг в період з грудня 2014 року по грудень 2015 року, у зв'язку з чим вини борг в сумі 90 814, 35 грн.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Заяв, клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки ухвала суду направлялась на адресу відповідача, що визначена матеріалами справи.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У п.3 Постанови №11 від 17.10.2014р. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "ОСОБА_10 проти України" від 02.09.2010р., "ОСОБА_8 проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_9 проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "ОСОБА_8 проти України").

Таким чином, незважаючи на те, що відповідач у судове засідання 04.07.2016 не з'явився, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

30.09.2016р. від третьої особи надійшло до клопотання у справі, відповідно до якого просить справу розглядати без участі представника третьої особи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

01 квітня 2010 року між Відкритим акціонерним товариством "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" (далі - ВАТ "КиївЗНДІЕП") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрземпроектування" (далі - ТОВ "Укрземпроектування", орендар, відповідач) було укладено Договір оренди нежитлових приміщень № 692 (далі - Договір) загальною площею 5884, 2 кв.м.

У подальшому, на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України "Про передачу нерухомого майна ВАТ "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" - ВАТ "КиївЗНДІЕП" від 01 березня 2010 року № 355-р було видано наказ Міністерства регіонального розвитку та будівництва України "Про передачу нерухомого майна" № 116 від 31 березня 2010 року, відповідно до якого передано від ВАТ "КиївЗНДІЕП" на баланс Державного підприємства "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування" (далі - ДП "НДПІмістобудування") нерухоме майно (нежитлові приміщення) загальною площею 9 854, 2 кв.м., за адресою м. Київ, бул. Л.Українки 26 "А".

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 355-р від 01.03.2010 та наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва України (органу управління позивача та відповідача) № 116 від 31 березня 2010 року з балансу ВАТ "КиївЗНДІЕП" на баланс державного підприємства "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування" (надалі - відповідач) передано державне нерухоме майно - будівлю літера "А", площею 9854,2 кв. м., за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки. 26.

12.04.2010, на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України № 355-р від 01.03.2010 та наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва України (органу управління позивача та відповідача) № 116 від 31 березня 2010 року, комісією з приймання передачі державного нерухомого майна було здійснено огляд будівлі (літера "А") площею 9854,2 кв.м. за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, а також ВАТ "КиївЗНДІЕП" передав, а ДП "НДПІ містобудування" прийняв дане приміщення (акт приймання-передачі внутрішнього переміщення основних засобів №1 від 12.04.2010).

30.04.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрземпроектування" (далі - орендар, відповідач) та Державним підприємством "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування" (далі - орендодавець, позивач, ДП "НДПІ містобудування") було укладено Додаткову угоду № 1 до договору оренди нежитлових приміщень № 692 від 01.04.2010, відповідно до п.п. 1,2 якого у зв'язку з передачею будівлі №26 літера "А" по бул. Л. Українки в м. Києві на підставі наказу Мінрегіонбуду України № 116 від 31.03.2010 а акту приймання-передачі № 1 від 12.04.2010 року сторони домовились внести зміни до Договору № 692, а саме: орендодавцем виступає ДП "НДПІ містобудування". Інші умови Договору залишаються без змін.

Позивачем передано відповідачеві у користування нежитлові приміщення за адресою: м. Київ, бул. Л. України, №26, літера "А" загальною площею 2 220,4 кв.м., що підтверджується актами приймання-передачі № 1 від 12.04.2010 на загальну площу 1 828,9 кв.м. та № 2 від 01.04.2011 року на загальну площу 391,5 кв.м.

Відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва України № 329 від 21.08.2010, нежитлові приміщення загальною площею 9854,2 кв.м. за адресою: бульвар Лесі Українки, 26, літ. "А", м. Київ закріплено за державним підприємством "Науково-дослідний проектний інститут містобудування" на праві господарського відання.

Згідно з п. 10.3. договору сторонами встановлено, що строк дії цього договору закінчується 30.03.2013 року з правом пролонгації на термін дії договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.07.2016р., яке набрало законної сили 23.07.2016р., зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрземпроектування" звільнити та повернути Державному підприємству "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування" нежитлові приміщення загальною площею 2 220,4 кв.м. за адресою м. Київ, бул. Л. Українки,26 "А" у зв'язку із закінченням строку дії договору.

Відповідно до п.7.1. договору відповідач зобов'язаний здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого приміщення та майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього договору укласти з орендодавцем договір про відшкодування витрат орендодавця на утримання орендованого майна на надання комунальних послуг орендарю.

Всупереч вимогам п.7.1 договору відповідач не уклав з позивачем договору про надання житлово - комунальних послуг.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідач споживав житлово - комунальні послуги, а саме:

за період з березня 2015 року по грудень 2015 року йому була нарахована компенсація наданих послуг за спожиту електроенергію в сумі 8 980, 09 грн.

за грудень 2014 року, січень 2015 року, лютий 2015року, березень 2015 року, листопад 2015, грудень 2015 року нарахована вартість компенсації за теплопостачання в сумі 81 747, 39 грн.

за період з жовтня 2015 року по грудень 2015 року компенсація за постачання поди та водовідведення в сумі 86,87 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання в силу ст. 525 Цивільного кодексу України не допускається.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами договору сторонами не визначено строки оплати компенсації за надані житлово - комунальні послуги.

Позивач направив на адресу відповідача лист за №071/9/1/7-07 від 25.01.2016р. з вимогою оплатити надані житлово - комунальні послуги на підставі рахунків - фактур, що були направлені разом з даним листом.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем зобов'язання з оплати комунальних послуг на час подавання позову настав, відповідно до приписів ст. 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач доказів оплати компенсації наданих житлово - комунальних послуг в спірний період суду не надав, наявність заборгованості не спростував, в зв'язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 90 814,35 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України судові витрати понесені позивачем по даній справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрземпроектування" (01034, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 36-38, ) на користь Державного підприємства "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування" (01133, м. Київ, бул. Л. Українки, 26-А) 90 814 грн. 35 коп. основного боргу та 1 378 грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили відповідно до вимог ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.10.2016р.

Суддя Трофименко Т.Ю.