УХВАЛА

29.09.2016Справа № 910/4869/16

За заявою Державного підприємства «Укроборонресурси»

про розстрочення заборгованості

у справі № 910/4869/16

за позовом Заступника Генерального прокурора України - Головний військовий прокурор в інтересах держави в особі Міністерства оборони України;

до державного підприємства "Укроборонресурси";

про стягнення 6 938 519,58 грн.

Суддя Привалов А.І.

Представники сторін:

від заявника: Буток Є.Є., довіреність № 38 від 20.07.2016р.;

від прокуратури: Красільник П.П., довіреність № 10/2/3-66вих-16 від 15.01.2016р.;

від позивача: Гребеннюкова Ю.С., довіреність № 220/823/д від 30.12.2015р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернувся Заступник Генерального прокурора України - Головний військовий прокурор в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (надалі - позивач) з позовом до державного підприємства "Укроборонресурси" (надалі - відповідач) про стягнення 6 938 519,58 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.06.2016р. позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з державного підприємства "Укроборонресурси" на користь Міністерства оборони України основного боргу в сумі 3 612 049 грн. 08 коп., 218 811 грн. 54 коп. - 3% річних та 2 479 461,23 грн. - інфляційних втрат та на користь Генеральної прокуратури України витрати по сплаті судового збору в сумі 94 654 грн. 83 коп.

29.06.2016р. на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2016р. видано відповідні накази.

20.09.2013р. через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява від державного підприємства «Укроборонресурси», в порядку ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2016р. у справі № 910/4869/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/4869/16 від 21.09.2016р. заяву призначено до розгляду на 29.09.2016р.

Представник заявника в судовому засіданні 29.09.2016р. заяву про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2016р. у справі № 910/4869/16 підтримав повністю, з підстав викладених у заяві. Зокрема заявник зазначає, що з 2008р. по 01.06.2016р. підприємство було позбавлене права займатися господарською діяльністю. Тобто було позбавлене основного джерела фінансових надходжень. Також заявник зазначає, що у 2008р. було продано 85% основних виробничих приміщень підприємства з складу цілісного майнового комплексу у м. Стрий на земельній ділянці площею 14, 1228 га. На сьогоднішній день підприємство має поточну заборгованість зі сплати земельного податку, яка перевищує 200 тис. грн., а на банківських рахунках підприємства практично відсутні кошти.

Представник прокуратури проти задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2016р. у справі № 910/4869/16 заперечував, з підстав викладених у письмових запереченнях. Зокрема, представник прокуратури зазначає, що згідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015р. №484-VIII, органи прокуратури не входять до числа суб'єктів, які мають пільги щодо сплати судового збору.

Прикінцевими положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015р. №484-VIII передбачено, що Кабінет Міністрів України має забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавлені пільг щодо сплати судового збору.

Представник прокуратури зазначає, що на сплату судового збору у 2016р. Генеральній прокуратурі України виділено обмежену кількість коштів, тому задоволення судом заяви державного підприємства «Укроборонресурси» щодо розстрочення заборгованості позбавить Генеральну прокуратуру України отримати впродовж 2016р. від відповідача кошти по сплаті судового збору, що призведе до неможливості подальшого вжиття заходів щодо захисту порушених інтересів держави в інших справах. Також, прокурор зазначає, що судовий збір не є предметом позову, тоді як розстрочення судового рішення може стосуватися лише предмету позову.

Розглянувши заяву державного підприємства «Укроборонресурси», суд дійшов висновку, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Вказаними нормами визначено процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних з проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв'язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 43 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Згідно з п. 7.1.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Як вбачається з п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Суд відзначає, що особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі, тобто тягар доказування покладається саме на особу, яка подала заяву про розстрочку виконання рішення. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за змістом статті 32 Господарського процесуального кодексу України, наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються на підставі доказів - фактичних даних.

Докази, у відповідності зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, повинні відповідати, зокрема, вимогам належності та допустимості.

Заявник зазначає, що обставиною, яка ускладнює та унеможливлює виконання рішення суду є тяжке фінансове становище, зокрема, відсутність коштів на рахунку та наявність дебиторської заборгованості.

Водночас, суд приймає до уваги, що згідно приписів статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні (абз. 3 п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003р. «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини»).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, «державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як «виняткові обставини» (див. § 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Півень проти України» від 29.06.2004).

При цьому, Європейський суд з прав людини допускає, що «затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції» (див. § 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бакай та інші проти України» від 09.11.2004).

Тобто, в будь-якому випадку відсутність коштів, тяжкий фінансовий стан боржника не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим та не є підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Згідно з п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У відповідності до п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України не вважаються обставинами, які звільняють боржника від відповідальності, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тобто, ознакою підприємництва є його ризиковий характер, що передбачає економічну самостійність підприємця і тісно пов'язану з цим відповідальність за результати своєї діяльності.

Тоді як, згідно ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Розстрочка виконання рішення суду допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Крім того, при вирішенні питання розстрочки виконання судового рішення суд зважає на матеріальний інтерес стягувача - Генеральної проукратури України в отриманні присуджених до стягнення з відповідача суми як державної установи, яке має особливе значення для держави та яка виконує функції захисту порушених інтересів держави в суді.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що причини, з яких відповідач не має можливості виконати рішення в частині стягнення судового збору, не є поважними, а відтак заява державного підприємства «Укроборонресурси» про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2016р. у справі № 910/4869/16 в частині стягнення судового збору задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви державного підприємства «Укроборонресурси» про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2016р. у справі № 910/4869/16 в частині стягнення судового збору відмовити повністю.

Суддя А.І.Привалов