КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2016 р. Справа№ 925/257/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - Кохановський В.С., представник за довіреністю №09/05-160 від 19.09.2016;

від відповідача - Новик О.В., представник за довіреністю № 13 від 18.01.2016р.;

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" на рішення господарського суду Черкаської області від 06.06.2016р. у справі №925/257/16 (суддя Грачов В.М.) за позовом публічного акціонерного товариства "Енергобанк" до публічного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" про стягнення 314 919, 05 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Енергобанк" звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" про стягнення заборгованості з орендної плати за період з березня 2015 року по вересень 2015 року в сумі 205 695 грн. та пені в сумі 109 224, 05 грн.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 06.06.2016р. у справі №925/257/16 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 205 695 грн. та пеню в сумі 52 694,20 грн., в іншій частині вимог - в позові відмовлено.

При задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем договірних зобов'язань в частині здійснення орендної плати.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Черкаської області від 06.06.2016р. у справі №925/257/16 скасувати в частині стягнення 88 155 грн. заборгованості та 12 298, 51 грн. пені та прийняти нове, яким у задоволенні вказаних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на проведення між сторонами зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 88 155 грн., у зв'язку з чим заявлена до стягнення сума боргу з оренди підлягає зменшенню.

У судовому засіданні 10.10.2016 року представник апелянта - відповідача у справі, підтримав вимоги за апеляційною скаргою та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) 01.01.2005 р. укладено договір оренди нежилого приміщення, відповідно до умов якого (п. 1) орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне володіння та користування нежиле приміщення третього поверху загальною площею кімнат 326,5 кв.м., з окремим входом в будинку № 5 по вул. Симоненка в м. Черкаси.

Пунктами 3.1-3.2 договору передбачено, що договір укладено до 01.05.2005 року. Термін оренди може бути скорочено за згодою сторін.

Якщо за один місяць до закінчення терміну дії цього договору жодна сторона не заявить про намір його розірвати, дія договору автоматично продовжується на кожний наступний рік на раніше погоджених умовах (п. 3.3 договору в редакції додаткової угоди від 24.10.2014 року).

Згідно п. 4.1 (в редакції додаткової угоди від 05.12.2014 року) розмір орендної плати складає 90,00 грн. за 1 кв. м. і становитиме з урахуванням індексації 29 385,00 грн.

Пунктом 4.3 договору (в редакції додаткової угоди від 01.10.2011 року) передбачено, що орендна плата сплачується в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця не пізніше 5-го числа поточного місяця за місяць, в якому дана оплата повинна бути здійснена.

Позивач, враховуючи неналежне виконання орендарем зобов'язань зі здійснення орендних платежів 03.06.2015 року за вих. № 1770/5 направив відповідачу вимогу про сплату заборгованості по орендній платі за період -березень-травень 2015 року на загальну суму 88 155,00 грн., що підтверджується описом вкладення у цінний лист (а.с. 21-23).

На підставі постанови Правління НБУ від 11.06.2015 року № 370 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "Енергобанк" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 12.06.2015 року прийняла рішення № 115 про ліквідацію ПАТ "Енергобанк" починаючи з 12.06.2015 року.

У зв'язку з початком процедури ліквідації 07.07.2015 року за вих. № 445 відповідачем направлено позивачу заяву про визнання його грошових кредиторських вимог на загальну суму 1 958 206,01 грн., що підтверджується описом вкладення у цінний лист (а.с. 46 - 47).

Крім цього, 08.07.2015 року за вих. № 451 (а.с. 48, 49, 50) відповідачем направлено позивачу пропозицію про припинення зобов'язання за договором оренди нежилого приміщення за адресою м. Черкаси вул. Симоненка, 5 зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України.

По акту приймання передачі від 01.10.2015 року орендар повернув, а орендодавець прийняв об'єкт оренди (а.с. 82).

Предметом даного спору є вимоги орендодавця до орендаря про стягнення заборгованості з орендної плати за період з березня 2015 року по вересень 2015 року в сумі 205 695 грн. та пені в сумі 109 224, 05 грн.

Судом першої інстанції вказані вимоги задоволено частково.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду щодо часткового задоволення позову, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно п. 4.1 (в редакції додаткової угоди від 05.12.2014 року) розмір орендної плати складає 90,00 грн. за 1 кв. м. і становитиме з урахуванням індексації 29 385,00 грн.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.3 договору (в редакції додаткової угоди від 01.10.2011 року) передбачено, що орендна плата сплачується в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця не пізніше 5-го числа поточного місяця за місяць, в якому дана оплата повинна бути здійснена.

Відповідачем за період з березня 2015 року по вересень 2015 року зобов'язання з оплати орендних коштів не виконувались належним чином, у зв'язку з чим утворився борг у загальній сумі 205 695 грн.

Враховуючи вищевикладене, на момент звернення позивача з даним позовом до суду строк виконання відповідачем зобов'язання з оплати коштів за договором оренди настав, проте зобов'язання виконано не було.

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Обставини невиконання відповідачем зобов'язання зі здійснення орендних платежів на загальну суму 205 695 грн. за період з березня 2015 року по вересень 2015 року підтверджуються матеріалами справи та не спростовуються відповідачем.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими.

Доводи апелянта про проведення між сторонами зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 88 155 грн., у зв'язку з чим заявлена до стягнення сума боргу з оренди підлягає зменшенню, відхилюються колегією суддів за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї зі сторін.

Тобто, для зарахування зустрічних однорідних вимог необхідно, щоб сторони одночасно брали участь у двох зобов'язаннях і при цьому кредитор в одному зобов'язанні повинен бути боржником в іншому зобов'язанні. Зарахування можливе у разі однорідності вимог. Однорідність вимоги визначається однорідністю підстав виникнення зобов'язань, які зараховуються, оскільки зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Також, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що припинення зобов'язання зарахуванням означає відсутність предмета спору за умови, якщо між сторонами не залишилося спірних (неврегульованих) питань.

Відповідачем 08.07.2015 року за вих. № 451 (а.с. 48, 49, 50) направлено позивачу пропозицію про припинення зобов'язання за договором оренди нежилого приміщення за адресою м. Черкаси вул. Симоненка, 5 зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України.

Позивач заперечує проведення зарахування на вказану суму.

Відповідачем в свою чергу не доведено того, що між сторонами не залишилося спірних (неврегульованих) питань.

Крім цього, у вказаному листі міститься лише пропозиція припинення зобов'язань шляхом проведення зарахування.

Доказів того, що вказана пропозиція була прийнята позивачем, до суду не надано.

Також, судом враховується наступне.

На підставі постанови Правління НБУ від 11.06.2015 року № 370 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "Енергобанк" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 12.06.2015 року прийняла рішення № 115 про ліквідацію ПАТ "Енергобанк" починаючи з 12.06.2015 року.

Після прийняття виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 12.06.2015 року рішення про ліквідацію ПАТ "Енергобанк" відповідачем 08.07.2015 року за вих. № 451 (а.с. 48, 49, 50) було направлено позивачу вказаний лист з пропозицією припинення зобов'язання за договором оренди нежилого приміщення за адресою м. Черкаси вул. Симоненка, 5 зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України.

Частиною 3 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції чинній на час направлення листа від 08.07.2015 року) під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Виходячи з системного аналізу законодавства здійснення зарахування при ліквідації у спірній ситуації є неможливим.

Крім цього, суд погоджується із доводами позивача про те, що з дня запровадження у ПАТ "Енергобанк" тимчасової адміністрації та до повної ліквідації, банк не має права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках клієнтів, у тому числі здійснювати будь-які списання з рахунків ПАТ "Черкаське хімволокно".

З огляду на викладене, підставі для припинення зобов'язань відповідача по сплаті на користь позивача коштів у розмірі 88 155 грн. відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову у вказаній частині.

Також, окрім суми основного боргу, позивачем було заявлено до стягнення пеню в сумі 109 224, 05 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 вказаної статті).

Згідно п. 7.3 договору у випадку прострочення по сплаті орендних платежів орендарю нараховується пеня у розмірі 0,3% від суми боргу за кожен день затримки платежу, але не нижче подвійної облікової ставки НБУ.

З урахуванням того, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання за договором оренди, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 52 694,20 грн., розрахунок якої перевірений судом та не суперечить чинному законодавству.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Черкаської області від 06.06.2016р. у справі №925/257/16 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Матеріали справи №925/257/16 повернути до господарського суду Черкаської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко