ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.10.2016 Справа № 905/2267/16

Позивач: Державне підприємство «Регіональні електричні мережі», м. Вишгород

до відповідача: Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», м. Родинське

3-я особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, м.Київ

про стягнення 421 221 406,17грн.

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

позивача: ОСОБА_1 за дов., ОСОБА_2 за дов.;

відповідача: ОСОБА_3 за дов., ОСОБА_4 за дов

третьої особи: не зявився

Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» 421 221 406,17грн., у тому числі:

- 269 462 403,04грн. борг за спожиту протягом серпня 2014р. червня 2016р. активну електроенергію;

- 570 390,98грн. - борг за спожиту протягом червня 2016р. реактивну електроенергію;

- 28 585 878,89грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань зі сплати за активну електроенергію за період з 04.03.2015р. по 20.07.2016р.;

- 9 257,17грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань зі сплати за реактивну електроенергію за період з 04.07.2016р. по 20.07.2016р.;

- 114 381 964,84грн. інфляційних за прострочення оплати активної електроенергії за період серпень 2014р. червень 2016р.;

- 8 211 511,25грн. - 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязань зі сплати електроенергії за період з 01.08.2014р. по 20.07.2016р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії №03-10 від 01.06.2003р. в частині порушення порядку та строків оплати електроенергії.

Відповідач позов не визнав з огляду на те, що:

- додатки до договору №03-10 від 01.06.2003р., які стосувались суттєвих умов, між сторонами були підписані тільки в травні 2016р. і, як наслідок, в період з 01.06.2013р. по 01.05.2016р. договір, на який посилається позивач, укладено не було (не були погоджені істотні умови договору) і тому позов у цій частині позивачем належним чином не обґрунтований;

- пункт, який встановлював відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань (п.5.2.1), за обопільною згодою сторін під час погодження розбіжностей був виключений з тексту договору і тому вимога про стягненні пені безпідставна;

- на порушення умов п.9.4 укладеного договору, яким передбачено, що у разі наявності заборгованості за спожиту електроенергію сторони складають графік погашення заборгованості, що є додатком до договору, позивач не звертався до відповідача з пропозицією укласти відповідний графік і укладення такого графіку є єдиним шляхом вирішення спору між сторонами.

Зауважень щодо розрахунків складових суми позову відповідачем не заявлено.

Позивач факт виключення з тексту договору пункту 5.2.1, який встановлював відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, визнав, але відзив, у тому числі зауваження відповідача щодо підписання додатків до договору, вважає безпідставними, оскільки:

- в травні 2016р. сторони продублювали додатки, які були підписані у 2003 році і були втрачені;

- у 2011 році господарським судом Донецької області розглядалась аналогічна справа № 38/190 (рішення від 27.09.2011р.) і тоді у відповідача зауважень щодо суттєвих умов договору №03-10 від 01.06.2003р. (підписаних до договору додатків) не було.

Також позивач наполягає на стягненні пені з посиланням на ст.ст.1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та ст.ст.230, 231 Господарського кодексу України

Одночасно позивач пояснив, що вимоги п.9.4 укладеного між сторонами договору ним були виконані, так як проект угоди про реструктуризацію заборгованості за спожиту електроенергію разом з супровідним листом від 22.01.2016р. №94 були направлені відповідачеві, на що від останнього отримана відповідь від 02.03.2016р. №01/11-292 про те, що проект угоди буде розглянутий в найближчий час. Після цього від відповідача нічого не надходило, ні підписаної угоди, ні відмови від її підписання.

Заявою без дати і номера, отриманою судом 05.10.2016р., відповідач змінив ставлення до позову і визнав його обґрунтованим частково у сумі 392 832 470,11грн., у тому числі щодо стягнення:

- 269 462 403,04грн. борг за спожиту протягом серпня 2014р. червня 2016р. активну електроенергію;

- 570 390,98грн. - борг за спожиту протягом червня 2016р. реактивну електроенергію;

- 114 381 964,84грн. інфляційних за період прострочення оплати за активну електроенергію за період серпень 2014р. червень 2016р.;

- 8 211 511,25грн. - 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязань зі сплати за електроенергію за період з 01.08.2014р. по 20.07.2016р.

Позовні вимоги щодо стягнення пені відповідач не визнав.

Одночасно відповідач з посиланням на скрутне матеріальне становище підприємства заявив клопотання про розстрочення виконання рішення шляхом оплати визнаної суми 155 платежами (по одному платежу у місяць) наступним чином:

· платежі 1-154 по 2 533 000,00грн. до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного після набуття судовим рішенням законної сили;

· останні 155 платіж - 2 543 770,11грн.;

· відшкодування судового збору у сумі 206 700,00грн. стягується окремо.

Третя особа свого представника у судове засідання не направила, але електронною поштою надала пояснення, відповідно до яких не заперечує проти розстрочення виконання рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

Рішенням господарського суду Донецької області від 27.09.2011р. по справі № 38/190 встановлене наступне:

« 01.06.2003р. між Державним підприємством „Укренерговугілля (Постачальник) та Державним підприємством Вугільна компанія Краснолиманська (Споживач) був укладений договір про постачання електричної енергії №03-10.

Наказом Міністерства палива та енергетики України №404 від 17.08.2007р. ДП „Укренерговугілля було реорганізовано в ВАТ Укренерговугілля .

Відповідно до наказу Міністерства палива та енергетики України №557 від 13.11.2008р. Про припинення діяльності ВАТ Укренерговугілля шляхом реорганізації (перетворення) в ДП Регіональні електричні мережі, діяльність ВАТ Укренерговугілля припинена шляхом реорганізації-перетворення в ДП Регіональні електричні мережі. До складу ДП Регіональні електричні мережі на момент перетворення входять Волинська, Донецька, Луганська та Львівська філії.

Згідно до п.1.3 статуту ДП Регіональні електричні мережі є правонаступником ВАТ Укренерговугілля.

Отже, позивач по справі є правонаступником Постачальника за договором.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору Постачальник постачає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує Постачальнику її вартість у терміни та на умовах, що передбачені цим договором та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками, що є його невідємними частинами.

Розділом 2 договору передбачено, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватись чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією, Постановами НКРЕ України (п.2.1).

Згідно п. 2.2 (в редакції протоколу узгодження розбіжностей до договору №03-10 від 01.06.2003р.). Договір набирає чинності з дня його підписання і діє по 01.01.2004р. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення дії договору одна із сторін письмово не заявить про припинення його дії, або перегляд його умов.

Додатковою угодою від 01.10.2005р. до договору №03-10 від 01.06.2003р. сторони домовилися про внесення змін до договору та виклали пункти договору у наступній редакції:

- 2.2.2. Дотримуватись встановлених граничних величин споживання електричної потужності, а також оперативно-диспетчерської дисципліни згідно з нормативними документами, брати участь у проти аварійних заходах та виконувати вимоги, передбачені ПКЕЕ. За умови неповної оплати за спожиту електричну енергію, самостійно обмежити власне електроспоживання до рівня екологічної броні електропостачання або повністю його припинити в разі відсутності такої.

- 4.2.2. У випадку споживання електроенергії понад договірну величину за розрахунковий період, визначену згідно з нормами розділу 5 договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість електроенергії, визначеної як різниця фактично спожитої і договірної величини. У випадку перевищення договірної величини потужності у ранкові та вечерні години максимуму навантаження енергосистеми, визначену згідно із вимогами розділу 5 договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці між найбільшою величиною потужності, що зафіксована протягом розрахункового періоду та доведеною величиною потужності.

Пунктом 5.1 Договору в редакції додаткової угоди від 01.10.2005р. сторони визначили, що узгоджені обсяги споживання електричної енергії оформлюються додатком 1 „Обсяги постачання електричної енергії Споживачу та Субспоживачу, як договірні величини.

У разі зміни очікуваних обсягів споживання електричної енергії, узгоджених додатком 1 „Обсяги постачання електричної енергії Споживачу та Субспоживачу, споживач додатково окремим листом повинен уточнювати обсяги очікуваного споживання електричної енергії за 25 діб до початку розрахункового періоду.

Пунктом 5.2.2 договору сторони визначили, що за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, визначених із вимогами розділу 6 цього договору, споживач сплачує постачальнику повну вартість спожитої електроенергії та чотирикратну вартість різниці між фактично спожитою і договірною величинами спожитої електроенергії.

Пунктом 5.2.3 договору сторони визначили, що за перевищення договірних величин електричної потужності у ранкові та вечірні години навантаження енергосистеми, споживач сплачує постачальнику підвищену плату у розмірі пятикратної вартості різниці між найбільшою величиною зафіксованої потужності та договірною величиною потужності за діючим тарифом.

Згідно п. 5.2.8 Договору в редакції додаткової угоди від 01.10.2005р. постачальник зобовязується доводити Споживачеві граничні величини споживання електричної потужності як договірні величини письмовим повідомленням не пізніше ніж за 10 днів до початку наступного розрахункового періоду.

Пунктом п. 5.2.9 Договору в редакції додаткової угоди від 01.10.2005р. визначено, що постачальник зобовязується у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період складати відповідний акт, який направляти Споживачу листом. У випадку відсутності протягом 10 днів обґрунтованих заперечень з боку Споживача акт вважати узгодженим.

Додаткова угода від 01.10.2005р. до договору №03-10 від 01.06.2003р. є невідємною частиною Договору №03-10 від 01.06.2003р., підписана сторонами та скріплена печатками підприємств.

Відповідно до п.3.2.2 договору споживач зобовязується дотримуватись режиму споживання електричної енергії та потужності згідно з умовами розділу 6 договору.

Пунктом 3.2.3 договору встановлено, що споживач зобовязується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами п.9.2 договору та додатку №3 Графік зняття показів приладів обліку електричної енергії додатку №7 Розрахунок втрат електричної енергії в мережах споживача, додатку №8 Дані про відпуск електроенергії субспоживачам, додатку №9 Перелік обєктів, що живляться від мереж Постачальника.

Здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника та електроустановками Споживача згідно з додатком №5 Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії (п.3.2.4 договору).

Пункт 6.1 договору встановлює, що для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 25 грудня поточного року надає постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електроенергії споживачем.

Згідно пункту 6.2 договору, договірна величина споживання електричної енергії визначається на рівні: заявленої споживачем згідно п.6.1 договору у разі відсутності у споживача заборгованості за використану електроенергію або в разі виконання боргових зобовязань та проведення поточних платежів у визначені терміни; забезпеченому обсягом попередньої оплати споживача.

Пунктом 6.2 договору зазначено, що договірні (граничні) величини доводяться постачальником до відома споживача письмовим повідомленням, що є невідємною частиною договору, не пізніше ніж за 10 днів до початку наступного розрахункового періоду. За підсумками розрахункового періоду договірна величина споживання електричної енергії коригується Постачальником до рівня фактично оплаченої за цей розрахунковий період величини спожитої електричної енергії та відповідно здійснюється коригування договірної величини рівня електричної потужності.

Пункт 6.3 договору встановлює, що договірні величини споживання електричної потужності на розрахунковий період визначаються на години максимум навантажень енергосистеми для споживачі з приєднаною потужністю більше 150 кВА, виходячи із установленого енергосистемою завдання щодо граничного споживання електричної потужності.

Пунктом 9.2 Протоколу узгодження розбіжностей до договору №03-10 від 01.06.2003р. встановлено, що оплата спожитої у розрахунковому періоді електроенергії здійснюється споживачем на розподільний рахунок постачальника у повному обсязі не пізніше останнього календарного дня розрахункового періоду.

Пунктом 9.3 договору встановлено, що кінцевий розрахунок за спожиту у розрахунковому періоді електроенергію, плату за перетікання реактивної електроенергії, плату за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплату недорахованої електроенергії, сум на відшкодування збитків, та ін. Споживач здійснює на підставі наданих Постачальником актів прийому - передачі, у 3- денний термін з дня отримання, згідно банківських реквізитів, вказаних постачальником в актах прийому-передачі.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

Додатками до договору №1 сторони визначили очікувані обсяги споживання електричної енергії споживача на 2008р.,2009р.

Згідно п.1 Додатку 3 до Договору №03-10 від 01.06.2003р. сторони визначили графік зняття показів приладів обліку електричної енергії, де розрахунковий період триває один календарний місяць починаючи з 00-00 1-го числа».

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Отже, з вищезазначеного слідує, що 01.06.2003р. між Державним підприємством «Укренерговугілля», яке надалі перетворене в Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» (постачальник) та Державним підприємством «Вугільна компанія «Краснолиманська» (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії №03-10. Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2015р. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення дії договору жодною із сторін не буде письмово заявлено про припинення його дії, або перегляд його умов (п.2.2 договору в редакції додаткової угоди від 28.01.2011р.). Жодних доказів надсилання сторонами пропозицій щодо розірвання договору до суду не надано, у звязку з чим договір вважається чинним на сьогоднішній день.

Відповідно до розділу 1 договору, постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику її вартість у термін та на умовах, що передбачені цим договором, та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками, що є його невідємними частинами.

Споживач бере на себе обовязок знімати покази електролічильників на 24-00 останнього дня розрахункового періоду. Розрахунковий вважається період з 00.00 годин 1 числа місяця, попереднього розрахунковому до 24.00 годин 1 поточного місяця (додаток 3 до договору).

Розрахунки за електричну енергію здійснюються за діючими тарифами відповідно до тарифних груп та класів напруги кожного приєднання та друкуються в газеті «Родной город» м. Димитров. Розрахунковий вважається період з 00.00 год. 1 числа місяця, попереднього розрахунковому до 24.00 години поточного місяця.

У відповідності до додатку 22 до договору, споживач здійснює оплату спожитої електроенергії в розрахунковому періоді (місяці) активної електроенергії на поточний рахунок постачальника зі спеціальним режимом використання у наступному порядку:

- перший авансовий платіж до 10 числа розрахункового місяця у розмірі 30% від вартості очікуваного споживання;

- другий авансовий платіж до 20 числа розрахункового місяця у розмірі 30 % від вартості очікуваного споживання;

- третій авансовий платіж до 30 числа розрахункового місяця у розмірі 40% від вартості очікуваного споживання.

Авансові платежі споживач сплачує самостійно на підставі виданих постачальником рахунків-фактур, нарахованих згідно додатка №1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу», або згідно заяви, наданої споживачем у разі очікуваного збільшення або зменшення електроспоживання.

Остаточний розрахунок за спожиту у розрахунковому періоді електроенергію, плату за перетікання реактивної енергії, плату за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплату недорахованої електроенергії, сум на відшкодування збитків, та інші споживач здійснює самостійно на підставі наданих постачальником актів прийому-передачі у 3-хденний термін з дня отримання, згідно банківських реквізитів, вказаних постачальником в актах прийому-передачі.

На виконання умов договору, позивачем протягом серпня 2014р. червні 2016р. були надані послуги з постачання відповідачу активної та реактивної електричної енергії, що підтверджується актами прийому - передачі за відповідний період, які підписані сторонами без будь яких зауважень.

Оплату спожитої електроенергії відповідач у повному обсязі і в обумовлені строки не здійснив, у звязку з чим утворилась заборгованість у сумі 270 032 794,02грн., у тому числі:

- 269 462 403,04грн. борг за спожиту протягом серпня 2014р. червня 2016р. активну електроенергію;

- 570 390,98грн. - борг за спожиту протягом червня 2016р. реактивну електроенергію.

На час розгляду справи заборгованість у сумі 270 032 794,02грн. відповідачем не сплачена, доказів зворотного суду не надано.

За таких обставин і зважаючи на те, що:

· згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу;

· згідно п.1 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору;

· ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін);

· акти прийняття-передавання товарної продукції підписані сторонами без будь яких зауважень;

· відповідно д ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом,

· ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачене, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом;

· у разі порушення зобов'язання відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди;

· штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п.6 ст.231 Господарського кодексу України);

· згідно ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано;

· ч.2 ст.343 Господарського кодексу України обумовлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня;

· згідно ст.4 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалася пеня;

· загальна сума 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязань зі сплати електроенергії за період з 01.08.2014р. по 20.07.2016р. становить 8 211 511,25грн., позивачем заявлена така ж сума;

· загальна сума інфляційних за прострочення оплати активної електроенергії за період серпень 2014р. червень 2016р. становить 114 381 964,84грн., позивачем заявлена така ж сума,

господарський суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення суми основного боргу за спожиту активну і реактивну електроенергію, 3% річних та інфляційних нарахувань обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо заявленої до стягнення пені суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.1 ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.

Пункт 5.2.1 договору, яким передбачалось, що «за внесення платежів, передбачених пунктами 3.2.3 3.2.4 цього договору, з порушенням термінів, зазначених в п.9.2 договору, споживач сплачує постачальнику пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на період, за який сплачується пеня. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком», за обопільною згодою сторін під час погодження розбіжностей був виключений з тексту договору і таким чином в укладеному між сторонами договорі не передбачена відповідальність за порушення виконання грошового зобовязання у вигляді пені, у звязку з чим, вимоги щодо стягнення пені необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Посилання позивача на ст.ст.1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та ст.ст.230, 231 Господарського кодексу України безпідставне, оскільки:

- Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» передбачено, що розмір пені встановлюється за згодою сторін і він не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня;

- ч.6 ст.231 Господарського кодексу України, якою передбачено: «Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором», регламентується порядок (спосіб) визначення (встановлення) штрафних санкцій за порушення грошових зобов'язань, а не встановлений конкретний їх розмір, а саме одна облікова ставка Національного банку України, на чому наполягає позивач.

Судові витрати в межах, встановлених законодавством, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення з урахуванням інтересів і майнового стану обох сторін підлягає задоволенню частково - на 96 місяців рівними частками.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.526, 530, 612, 625 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.193, 232, 343, 292 Господарського кодексу України, і керуючись ст.ст.43, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково у сумі 392 626 270,11грн.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (85310, Донецька область, м. Родинське, вул. Перемоги, 9, , п/р 0720 у філії ПАТ ПІБ у м. Покровську, МФО 334497, п/р 7012 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 335496, п/р 1 у філії Покровського відділення №2863 ВАТ «Державний ощадбанк України», МФО 394233) на користь Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (85323, Донецька область, м. Мирноград, пров. Кузнецький, 1Б, п/р 90 у філії ДОУ АТ «Ощадбанк», МФО 335106, ) 270 032 794,02грн. заборгованості за спожиту електроенергію., 8 211 511,25грн. 3% річних, 114 381 964,84грн. інфляційних, 192 667,91грн. відшкодування витрат по оплаті судового збору.

В іншій частині відмовити.

Розстрочити виконання рішення строком на 96 місяців рівними частками, по 4 090 000,00грн. щомісячно (кожного місяця починаючи з місяця набуття судовим рішення законної сили), не пізніше останнього числа поточного місяця, останній 96 місяць 4 076 270,11грн.

Відшкодування судового збору має бути здійснене не пізніше останнього дня місяця набуття судовим рішенням законної сили.ь

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя В.І. Матюхін

Повний текст рішення складено 10.10.2016р.

Надруковано примірників:

1 до справи;

1 позивачу;

1 відповідачу.