ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.09.16р. Справа № 904/5909/16
За позовом Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради в особі Комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Патріот", м. Дніпро

про стягнення 66 932 грн. 64 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

прокурор: Бурлаченко О.Л., дов. № 05/2-1166вих16 від 19.07.2016р.;

від позивача-1: не з'явився ;

від позивача-2: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1, дов. № 1090 від 30.05.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради в особі Комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" Дніпропетровської міської ради, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Патріот" заборгованість в розмірі 66 932 грн. 64 коп., з яких 61 611 грн. 23 коп. - основний борг, 3 834 грн. 94 коп. - пеня, 284 грн. 53 коп. - 3% річних, 1 201 грн. 94 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору про постачання теплової енергії від 01.10.2010р. № 020755.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань.

Представники позивачів у судових засіданнях 09.08.2016р. та 20.09.2016р. підтримали вимоги прокурора та просили задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву від 20.09.2016р., в якому зазначив про повну сплату основної заборгованості за позовом під час судового розгляду даної справи. Водночас, заперечував проти стягнення нарахованої позивачем пені, посилаючись на те, що спірним договором не передбачено нарахування пені за несплату вартості теплової енергії. Просив залишити позовну заяву прокурора без розгляду.

27.09.2016р. на адресу суду надійшла заява прокурора про зменшення позовних вимог від 26.09.2016р. № 98а-2564вих, згідно якої прокурор просив стягнути з відповідача на користь позивача-2 заборгованість в розмірі 63 097 грн. 70 коп., з яких 61 611 грн. 23 коп. - основний борг, 284 грн. 53 коп. - 3% річних, 1 201 грн. 94 коп. - інфляційні втрати.

В судове засідання 30.09.2016р. представники позивачів не зявились, про причини неявки суд не повідомили.

Господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників позивача, оскільки про час та місце розгляду справи останні повідомлені належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні 30.09.3016р. проти задоволення позовних вимог прокурора, згідно поданої заяви про зменшення позовних вимог, заперечував, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалася перерва з 09.08.2016р. по 29.09.2016р., з 20.09.2016р. по 30.09.2016р.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, дослідивши надані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2010р. між Міським комунальним підприємством Дніпропетровські міські теплові мережі (енергопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Патріот" (споживач) укладено договір про постачання теплової енергії № 020755 (надалі - Договір), відповідно до умов якого енергопостачальна організація взяла не себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим ОСОБА_2 (п.1.1. ОСОБА_2).

У п. 11.1 ОСОБА_2 сторони узгодили, що цей Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.10.2013р.

За умовами п. 11.3 ОСОБА_2 припинення дії ОСОБА_2 не звільняє споживача від обов'язку повної сплати спожитої теплової енергії.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією зі сторін (п.11.4. ОСОБА_2).

Згідно п. 5.2. ОСОБА_2 облік споживання теплової енергії проводиться по приладам обліку, встановлених на вводах на опалення та гаряче водопостачання за адресою: вул.. Червонопартизанська, 1.

Відповідно до п. 6.1 ОСОБА_2 тарифи на теплову енергію, що споживається згідно з цим встановлює Національна комісія регулювання ринку комунальних послуг України.

Розрахунки за теплову енергію, що споживається, провадяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів (п. 7.1 ОСОБА_2).

За умовами п.п.7.2.-7.4. ОСОБА_2 розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт (в 2-х примірниках) на відпуск-отримання теплової енергії по формі додатку 4. Споживач зобов'язаний не пізніше ніж за 5 діб до початку розрахункового періоду сплачувати енергопостачальній організації вартість теплової енергії згідно з її кількістю, передбаченою у додатку 1 до цього ОСОБА_2, по власним платіжним дорученням з зазначенням періоду, за який він сплачує.

Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться споживачем впродовж 5 діб після одержання рахунку енергопостачальної організації, яка зобов'язана направити його споживачу не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. У випадку утворення переплати, вона зараховується в рахунок наступних платежів.

Протягом опалювального періоду з лютого по квітень 2016р. позивач свої договірні зобовязання виконав у повному обсязі, поставивши відповідачу теплову енергію на загальну суму 62 702 грн. 23 коп., що підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт, які наявні в матеріалах справи (а.с. 29-31).

На виконання умов п. 7.4 ОСОБА_2 позивачем виставлені до сплати відповідачу наступні рахунки:

- рахунок № 020755 від 29.02.16р. на суму 35 057 грн. 01 коп.;

- рахунок № 020755 від 31.03.16р. на суму 22 323 грн. 58 коп.;

- рахунок № 020755 від 30.04.16р. на суму 5 321 грн. 64 коп., які отримані відповідачем, що підтверджується реєстром вручення рахунків (а.с. 35-37).

Відповідач в порушення приписів п. 7.4 ОСОБА_2, свої зобовязання щодо своєчасної оплати вартості спожитої теплової енергії у зазначений період виконав несвоєчасно, сплативши залишок заборгованість перед енергопостачальною організацією в сумі 61 611 грн. 23 коп. за спірний період вже під час судового розгляду даної справи.

Із посиланням на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 284 грн. 53 коп. за загальний період з 16.03.2016р. по 25.05.2016р. та інфляційні втрати у розмірі 1 201 грн. 94 коп. за загальний період з квітня по травень 2016р.

Заборгованість відповідача підтверджується: ОСОБА_2 з додатками, обґрунтованим розрахунком позовної суми за спожиту теплову енергію, рахунками, копіями актів прийому-передачі виконаних робіт, реєстром отримання рахунків, двостороннім актом звірки взаєморозрахунків від 20.09.2016р. тощо.

На час розгляду справи відповідачем надані докази на підтвердження сплати основного боргу в сумі 61 611 грн. 23 коп. (платіжне доручення № 133 від 17.09.2016р., акт звірки взаєморозрахунків від 20.09.2016р.).

Доказів оплати відповідачем нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат сторонами до матеріалів справи не надано.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Вищевказаний Договір за своїм змістом є договором про надання послуг.

За умовами ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Згідно ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

В силу положень ст.ст. 9, 16, 549-551, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст. 20, 216-220 та 230-232 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законами і договором, а держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі, стягнення збитків та застосування штрафних санкцій.

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши розрахунок 3% річних, судом встановлено, що до стягнення з відповідача в межах визначеного позивачем періоду підлягає сума 3% річних в розмірі 283 грн. 75 коп. В решті позову в цій частині слід відмовити.

Крім того, перевіркою розрахунку інфляційних втрат судом встановлено, що фактичний розмір інфляційних у вказаному позивачем періоді є більшим, ніж заявлено позивачем. Разом з тим, суд позбавлений права збільшувати розмір позовних вимог. Предявлення вимог в меншому розмірі є правом позивача. Враховуючи викладене, суд розглядає вимоги про стягнення інфляційних втрат в заявленому позивачем розмірі.

Водночас, відповідачем до матеріалів справи надані докази на підтвердження сплати основної заборгованості в сумі 61 611 грн. 23 коп. після звернення прокурора із даним позовом до суду, тому грошові зобовязання відповідача на вказану суму в силу положень ст. 202 Господарського кодексу України, на час розгляду справи судом є припиненими, а тому між сторонами відсутній предмет спору щодо стягнення цих грошових коштів і провадження у справі в цій частині підлягає припиненню, згідно приписів ст. 80 ч.1 п.1-1 Господарського процесуального кодексу України.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, визначені ОСОБА_2 майново-господарські зобовязання перед позивачем з оплати вартості спожитої теплової енергії, чим порушив умови укладеного із позивачем ОСОБА_2 та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача 283 грн. 75 коп. 3% річних та 1 201 грн. 94 коп. інфляційних втрат є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В решті позовних вимог в частині стягнення 3% річних слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, оскільки прокурором під час судового розгляду справи подано заяву про зменшення позовних вимог, за приписами п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір, сплачена ним сума судового збору у розмірі 78 грн. 95 коп. грн. 00 коп. підлягає поверненню прокурору за ухвалою суду, у разі подання відповідного клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Патріот" (49087, м. Дніпро, вул. Червонопартизанська, буд. 1, ) на користь Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" (49044, м. Дніпропетровськ, пр.. ОСОБА_3, 37, ) 283 грн. 75 коп. (двісті вісімдесят три грн. 75 коп.) 3% річних, 1 201 грн. 94 коп. (одну тисячу двісті одну грн.. 94 коп.) інфляційних втрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Патріот" (49087, м. Дніпро, вул. Червонопартизанська, буд. 1, ) на користь прокуратури Дніпропетровської області (49044, м. Дніпро, пр.. ОСОБА_3, 38, МФО 820172, р/р 0291 в ДКСУ в м. Київ, ) 1 299 грн. 03 коп. (одну тисячу двісті девяносто девять грн.. 03 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 61 611 грн. 23 коп. провадження у справі припинити.

В решті позову відмовити.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя ОСОБА_4

Повне рішення складено 05.10.16р.