донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

10.10.2016 р. справа №905/778/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників:
від позивача:не зявився;
від відповідача:ОСОБА_4 за довіреністю;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ
на рішення господарського суду Донецької області
від08.08.2016 р.
у справі№ 905/778/16 (головуючий суддя: Кротінова О.В., судді Кучерява О.О., Левшина Г.В.)
за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_3", м. Маріуполь, Донецька область
до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ
простягнення 14 961 грн. 46 коп.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_3" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Державного підприємства "Донецька залізниця" вартості нестачі вантажу в розмірі 14 961 грн. 46 коп.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань найменування позивача змінено з Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_3" на Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_3".

В процесі розгляду місцевим господарським судом даної справи найменування позивача змінено з Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_3" на Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_3" (далі ПАТ "ММК ім. Ілліча", позивач).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 14.04.2016 р. залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.04.2016 р. на підставі ст. 25 ГПК України замінено Державне підприємство "Донецька залізниця" на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі ПАТ "Українська залізниця", відповідач).

Рішенням господарського суду Донецької області від 08.08.2016 р. позовні вимоги задоволено у повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача 14 961 грн. 46 коп. вартості нестачі вантажу, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1 378 грн. 00 коп.

Рішення суду мотивовано обгрунтованістю та доведеністю позовних вимог.

Не погодившись з рішенням господарського суду Донецької області, ПАТ "Українська залізниця" звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, в якій просить вказане рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Заявник апеляційної скарги вважає, що у відповідності з вимогами чинного законодавства при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обовязків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акту, який між ДП "Донецька залізниця" та ПАТ "Українська залізниця" відсутній, а тому, останнє не набуло прав та зобовязань ДП "Донецька залізниця", оскільки положення Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та Постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 р. не передбачають "автоматичного" правонаступництва без проведення інвентаризації майна та затвердження передавальних актів.

Також, скаржник стверджує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 р. № 604 процедура реорганізації підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, призупинена до проведення антитерористичної операції.

Позивач письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав, представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест Холдинг", як постачальником, та позивачем, як покупцем, укладено договір №МДМ-13.50-14-1291/127 від 31.12.2014 р. (далі - договір), на підставі якого постачальник зобов'язується передати, а покупець прийняти та оплатити коксову продукцію виробництва ПАТ "Авдіївський коксохімічний завод", ПАТ "Донецккокс", ПАТ "Запорожкокс", ПАТ "МК "Азовсталь", на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору кількість, номенклатура ресурсів вказуються у специфікаціях до даного договору, які являються його невідємною частиною.

За умовами п. 3.1 договору постачальник зобовязується поставити ресурси на умовах поставки, вказаних у специфікаціях згідно з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року.

Відповідно до п. 3.4 договору датою поставки вважається дата календарного штемпелю станції вантажовідправника, вказана у залізничній накладній, якщо інше не передбачено базисними умовами поставки.

Згідно з п. 3.12 договору право власності на ресурси та ризик випадкового знищення або пошкодження ресурсів переходить від постачальника до покупця від дати поставки ресурсів.

Публічне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" зі станції відправлення Авдіївка Донецької залізниці за залізничною накладною № 49287576 на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці здійснило відправлення вагонів № 56438419, № 56185911 з вантажем кокс доменний (вологий) на адресу ПАТ "ММК ім. Ілліча".

Відповідно до вказаної накладної позивачем у вагоні: - № 56438419 зазначено масу вантажу 38550 кг; - № 56185911 40150 кг; вантаж у вагони завантажено вантажовідправником, про що у залізничній накладній зроблено відповідний запис.

Після прибуття вагонів № 56438419, № 56185911 на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці залізницею було здійснено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у даних вагонів з масою вантажу, вказаною вантажовідправником у накладній № 49287576, про що складено комерційні акти № БН 724352/1277 від 24.10.2015 р., № БН 724353/1278 від 24.10.2015 р.

Згідно з комерційним актом № БН 724352/1277 від 24.10.2015 р. при переважуванні вагону № 56185911 виявилося, що брутто складає 59500 кг, тара з бруса 22500 кг, нетто 37000 кг, що менше ваги, вказаної у документі на 3150 кг.

У комерційному акті № БН 724352/1277 від 24.10.2015 р. також відображено, що на підставі акта з/ф №1-233 від 24.10.2015р. ст.Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці здійснено комісійне переважування вагону № 56185911 по відправці вказаній на лицьовому боці акта. За документом значиться вантаж кокс доменний (вологий), навалом. Навантаження у вагоні вище рівня бортів на 200-300мм, "шапкоподібне", вантаж маркований вапном, однією поздовжньою смугою. Над 1, 7 люками є поглиблення 2000мм х на ширину вагона х 400-500мм в глибину вагона. У місці поглиблення маркування відсутнє. Течі вантажу на ст.МаріупольСортувальний немає. Вагон прибув у технічному відношенні справний. Обємна вага вантажу у документі не вказана. Переважування вантажу здійснювалось у присутності заст. ДС ОСОБА_5, комерційного агента ОСОБА_6, прийомоздавача вантажу к-та ім.Ілліча ОСОБА_7 та вагаря к-та ім.Ілліча ОСОБА_8 на 150 т. електронних вагах ст.Сартана2 к-та ім.Ілліча з повною зупинкою вагону. При повторному переважуванні вагону недостача вантажу підтвердилась. Завідувача вантажним двором немає за штатом.

Згідно з комерційним актом № БН 724353/1278 від 24.10.2015 р. при переважуванні вагону № 56438419 виявилося, що брутто складає 58800 кг, тара з бруса 22300 кг, нетто 36500 кг, що менше ваги, вказаної у документі на 2050 кг.

Крім того, у комерційному акті № БН 724353/1278 від 24.10.2015 р. вказано, що на підставі акта з/ф №1-233 від 24.10.2015р. ст.Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці здійснено комісійне переважування вагону № 56438419 по відправці вказаній на лицьовому боці акта. За документом значиться вантаж кокс доменний (вологий), навалом. Навантаження у вагоні вище рівня бортів на 200-300мм., "шапкоподібне", вантаж маркований вапном, однією поздовжньою смугою. Над 1, 7 люками є поглиблення 2000мм х на ширину вагона х 400мм в глибину вагона. У місці поглиблення маркування відсутнє. Течі вантажу на ст.МаріупольСортувальний немає. Вагон прибув у технічному відношенні справний. Обємна вага вантажу у документі не вказана. Обєм кузова вагону 78 куб.м. Переважування вантажу здійснювалось у присутності заст. ДС Люднікова, комерційного агента ОСОБА_6, прийомоздавача вантажу к-та ім.Ілліча ОСОБА_7 та вагаря к-та ім.Ілліча ОСОБА_8 на 150 т. електронних вагах ст.Сартана2 к-та ім.Ілліча з повною зупинкою вагону. При повторному переважуванні вагону недостача вантажу підтвердилась. Завідувача вантажним двором немає за штатом.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначено в ст. 6 глави 1 Статуту залізниць України (далі Статут залізниць) накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України "Про залізничний транспорт" та ст. 110 Статуту залізниць визначено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць. Згідно з частиною 2 цієї ж статті за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічна норма міститься у ст. 113 Статуту залізниць.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Частиною першою ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів посвідчуються актами.

За змістом ст. 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Статтею 129 Статуту залізниць передбачено, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України за № 334 від 28.05.2002 р.

За п. 4 Правил складання актів комерційні акти на місцях загального користування складаються у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажу, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р. вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м'ясо свіже; 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м'ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м'ясні всякі; 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Статтею 130 Статуту залізниць встановлено, що право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно з ст. 133 Статуту залізниць передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відомостей про те, що недостача спірного вантажу мала місце не з вини перевізника, матеріали справи не містять.

В накладній № 49287576 наявні відомості про те, що спірний вантаж був відправлений вантажовідправником вантажоодержувачу у вологому стані.

Позивачем розраховано масу недостачі вантажу із застосуванням 2 % норми природної втрати у кількості 5200 кг вартістю 14 961 грн. 46 коп.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо необхідності застосування до даного спору 2 % норми природної втрати, а тому, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо інших доводів апеляційної скарги судова колегія враховує наступне.

Згідно з ст. 25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Відповідно до п. п. 1, 2 Статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" останнє утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 р. "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які організовані шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 р. "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

В зазначеному додатку до таких підприємств віднесено Державне підприємство "Донецька залізниця".

Згідно з ч. 2 п. 2 статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" товариство є правонаступником всіх прав та обовязків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту, враховучи додаток №1 до постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 р. "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", у тому числі Державного підприємства "Донецька залізниця".

Також, дані відомості підтверджуються спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 21832409, згідно якого державна реєстрація новоутвореною юридичної особи проведена 21.10.2015 р.

У розумінні ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України та ст. 19 Закону України "Про господарські товариства", у результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників.

За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 107 ЦК України, після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), які мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов'язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Передавальний акт або розподільчий баланс повинен бути затверджений засновниками (учасниками) юридичної особи або органом, до повноважень якого належить прийняття рішення про припинення юридичної особи. Нотаріальне засвідчення справжності підписів голови та членів комісії з припинення юридичної особи на передавальному акті або розподільчому балансі у такому разі не вимагається (абз.1 ч.4 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців").

Крім того, в матеріалах справи міститься зведений передавальний акт 06.08.2015 р., який підписано членами комісії з утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", який 18.08.2015 р. затверджений Міністром інфраструктури України.

В зазначеному передавальному акті вказано, що майно, яке розташоване на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції не включено до переліків і зведених актів інвентаризації майна, а відображено в балансі (крім зобовязань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за ПАТ "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки, відповідно до п.2 Постанови КМУ від 12.11.2014 р. № 604.

Вирішуючи питання про правонаступництво, потрібно мати на увазі, що запис в установчих документах про правонаступництво має істотне значення для визнання правонаступництва. Однак суттєве значення мають також фактично здійснені організаційно-економічні перетворення, з якими чинне законодавство повязує перехід майнових прав та обовязків, а саме: рішення власника (власників), підписання передаточного або розподільного акта чи балансу тощо. Отже у вирішенні питань, повязаних з правонаступництвом, слід здійснювати аналіз документів, що стосуються переходу прав і обовязків на майно (майнові права) чи його відповідну частину.

Системний аналіз норм законодавства та матеріалів справи свідчить про те, що у разі злиття, без виключень, переходять усі права та обовязки юридичної особи, що припиняються у такий спосіб, до її правонаступника, новоутвореного підприємства.

Таким чином, місцевий господарський суд обґрунтовано замінив відповідача у даній справі ДП "Донецька залізниця" на його правонаступника ПАТ "Українська залізниця".

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального Кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Донецької області від 08.08.2016 р. у справі № 905/778/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 08.08.2016 р. у справі № 905/778/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді: Т.М. Колядко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.