РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2016Справа №910/13158/16

За позовомДочірнього підприємства «ФМ Ложістік Дніпро»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «РЕНЕСАНС ТРАСТ»
простягнення 10 109,55 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Загальський І.О. - представник за довіреністю; Гуральник М.М. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство «ФМ Ложістік Дніпро» (надалі - ДП «ФМ Ложістік Дніпро») звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНЕСАНС ТРАСТ» (далі - ТОВ «РЕНЕСАНС ТРАСТ») про відшкодування збитків в розмірі 10 109,55 грн. відповідно до договору-заявки № 51108 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 22.12.2015р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.07.2016р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 26.08.2016р.

11.08.2016р. представником позивача через загальний відділ діловодства та документообігу господарського суду міста Києва до початку розгляду спору по суті надійшла заява про зміну предмету позову, а саме просили стягнути з ТОВ «РЕНЕСАНС ТРАНС» на користь ДП «ФМ Ложістік Дніпро» суму заборгованості в розмірі 10 109,55 грн., які були спричинені в результаті неналежного виконання ним умов Договору-заявки №51108 від 22.12.2015р.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Оскільки, вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву позивача про зміну предмету позову.

У судовому засіданні 26.08.2016р. представник позивача позовні вимоги, з урахуванням вищевикладеної заяви, підтримав, крім того надав клопотання про продовження строку розгляду спору додатково на 15 днів відповідно до ст.69 ГК України.

Відповідач, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду спору, в судове засідання 26.08.2016р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача, що перешкоджало розгляду спору по суті, суд задовольнив клопотання позивача про продовження строку розгляду спору додатково на 15 днів та створюючи сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи та доказів на їх підтвердження, відклав розгляд справи та зобов'язав відповідача виконати вимоги суду.

07.09.2016р. через відділ діловодства та документообігу господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача 8 000,00 грн. основного боргу, 413,68 грн. штрафних санкції.

Відповідно до абз. 1 п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву позивача про зменшення позовних вимог до розгляду.

Отже, оскільки зменшення позовних вимог, викладене позивачем у його письмовій заяві, прийняте господарським судом, то новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є сума 8 413,68 грн.

Представник позивача у судовому засіданні 30.09.2016р. підтримав позовні вимоги, надав усні пояснення по справі, просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання 30.09.2016р. не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи підтверджується відмітками про відправку на зворотній стороні ухвал суду від 21.07.2016 р. та від 26.08.2016 р., які були надіслані за адресою вказаною в позовній заяві, а також повідомленнями про вручення поштових відправлень №221 376) та № 669 226) згідно якого ухвала суду від 21.07.2016 р. була отримана відповідачем 27.07.2016р., а ухвала суду від 26.08.2016р. - 05.09.2016р.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 30.09.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2015р. між ДП «ФМ Ложістік Дніпро» (перевізник) та ТОВ «Ренесанс Транс» (замовник) укладено разовий договір-заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом №51108 (надалі - Договір).

Згідно із п. 1.1 Договору предметом договору-заявки є надання перевізником послуг по перевезенню вантажів на замовлення замовника, згідно наступних умов: дата та час завантаження - 22.12.2015р. 15:00; адреса завантаження - вул.Щорса, 67, м.Житомир, 10003; вантажовідправник - ТОВ «ЖЛ»; вантаж - кондитерські вироби; адреса розвантаження - Харків, Дергачевський район, пгт. Малая Даниловка, Кільцевий проїзд, 3; вантажоотримувач - ТОВ «Стронг-Сігал», надалі - Договір.

Вартість перевезення складає 8 000,00 грн. (п.2 Договору).

Пунктом 3.1.5 Договору перевізник зобов'язаний контролювати належне оформлення товарно-супровідної документації, а саме: отримати від вантажовідправника 4 екземпляри товарно-транспортних накладних, з їх підписом та печаткою, або штампом (одна з яких після прийняття вантажу залишається у вантажовідправника), на товарно-транспортній накладній уповноважена на одержання вантажу особа вантажоодержувача повинна проставити дату одержання вантажу, свою посаду, прізвище, ім'я, по-батькові, підпис, печатку вантажоодержувача, серію та номер довіреності на отримання вантажу.

Сторони в п.3.1.6 Договору визначили, що перевізник зобов'язаний надати замовнику на протязі 10-ти робочих днів, з моменту розвантаження ТЗ. Належним чином оформлені документи, необхідні документи, необхідні для оплати наданих послуг, а саме: 2 екземпляри оформлених відповідно до п.3.1.5 Договору оригіналів товарно-транспортної накладної; довіреність від вантажоодержувача на отримання вантажу; рахунок окремо по кожному рейсу із обов'язковим зазначенням номеру заявки; податкова накладна, оформлена відповідно до вимог законодавства; акт виконаних робіт із обов'язковим зазначенням маршруту, №ТТН за якою доставлено вантаж, вартості наданих послуг та суми ПДВ (для платників ПДВ) та дати завантаження; картка на перевезення, маршрутний лист (якщо вони надавалися вантажовідправником); акт про недостачу, пошкодження вантажу тощо, якщо такий складався під час виконання перевезення; даний договір-заявку з мокрими підписом та печаткою перевізника.

Оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахування на розрахунковий рахунок перевізника в строк не пізніше 15 банківських днів з моменту тримання від перевізника повного пакету належним чином оформлених документів, передбачених п.3.1.5, 3.1.6 даного договору - заявки (п.5 Договору).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач надав, а відповідач прийняв транспортно-експедиторські послуги на суму 8 000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи: рахунком на оплату №11473 від 23.12.2015р., товарно-транспортними накладними №263 від 22.12.2015р., №235 від 22.12.2015р., які містять підписи та відтиски печаток сторін, а також довіреністю №аб-1895 від 23.12.2015р. Також в матеріалах справи наявний акт надання послуг №11473 від 23.12.2015р., який відповідачем не підписаний.

15.01.2016р. як стверджує позивач на адресу відповідача було направлено документи згідно Договору, що підтверджується експрес-накладною №3.

Відповідачем не виконано зобов'язання по оплаті вартості наданих послуг в сумі 8 000,00 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті наданих послуг по перевезенню вантажів, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 8 000,00 грн.

Договір є договором транспортного експедирування, а відтак виникли відносини, які підпадають під правове регулювання Глави 32 Господарського кодексу України та Главами 64, 65 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 2 ст. 307 Господарського кодексу України встановлено, що договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Матеріалами справи (товарно-транспортними накладними) підтверджується надання позивачем на підставі договору та прийняття їх відповідачем.

Відповідно до ст. 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 916 Цивільного кодексу України визначено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Загальна вартість наданих послуг по перевезенню вантажу погоджена сторонами в Договорі, підтверджена товарно-транспортними накладними та становить 8 000,00 грн.

Згідно із ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до умов Договору оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахування на розрахунковий рахунок перевізника в строк не пізніше 15 банківських днів з моменту отримання від перевізника повного пакету належним чином оформлених документів.

Суд відзначає, що товарно- транспортні накладні підписанні повноважним представником та скріплені печаткою відповідача, натомість акт надання послуг №11473 від 23.12.2015р. зі сторони відповідача не підписаний, але будь-яких претензій щодо здійснених перевезень вантажів (наданих послуг) відповідачем не заявлялося.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, Договору відповідач зобов'язаний був розраховуватися за надані позивачем послуги по перевезенню вантажів не пізніше 15 банківських днів з моменту тримання від перевізника повного пакету належним чином оформлених документів.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 8 000,00 грн. за надані послуги по перевезенню вантажів. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Транс» обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, господарський суд дійшов висновку, що в цій частині позов нормативно та документально доведений, та підлягає задоволенню, внаслідок чого з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8 000,00 грн. основного боргу.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 413,68 грн. із посиланням на ст.625 Цивільного кодексу України.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України наслідки порушення боржником грошового зобов'язання не є штрафними санкціями.

Як роз'яснено в п. 3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу Україна судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 р. під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Одночасно з цим, в п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" №6 від 23.03.2012 р. закріплено, що з огляду на вимоги ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Крім того, про недопустимість зміни підстав позову виключно з ініціативи суду вказано і в п. 14 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/344 від 11.04.2005 р., в якому викладено, що п. 2 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду щодо виходу за межі позовних вимог (за наявності передбачених цією нормою умов, і про це є клопотання заінтересованої сторони), але не зміни таких вимог на власний розсуд чи спонукання до їх уточнення.

Отже, з урахуванням наведених приписів матеріального та процесуального права, зважаючи на імперативні приписи ст.83 ГПК України, суд відмовляє у задоволені позовних вимог в розмірі 413,68 грн.. які позивачем визначено як штрафні санкції.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Судом на час розгляду спору дотримувалися вимоги відносно усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, здійснювалися заходи щодо дотримання поваги до них. Однак, як свідчать винесені судом процесуальні документи, представник відповідача двічі не виконав вимоги суду щодо забезпечення участі у судовому засіданні свого представника, наведення вимог та заперечень відносно пред'явленого позивачем позову.

Оцінивши фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження, суд дійшов висновку, що у діяльності підприємства відповідача існують недоліки, зокрема, неналежне ставлення його посадових осіб до своїх обов'язків, відсутністю належної правової оцінки спірним правовідносинам, нездійснення належного контролю за виконанням своїх зобов'язань, бракує організація претензійно-позовної роботи на підприємстві, мають місце факти ухилення від вчинення дій, покладених судом на сторону, а саме, не з'явлення до судового засідання, не надання письмового відзиву на позов, що розглядається судом як затягування судового процесу.

З урахуванням даних обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход державного бюджету України штраф у сумі 100,00 грн., передбачений п. 5 ст. 83 ГПК України за ухилення від вчинення дій, покладених судом на сторону та надіслати на його адресу окрему ухвалу згідно вимог ст. 90 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 49, 82-85, 90 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Дочірнього підприємства «ФМ Ложістік Дніпро» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Траст» (01014, м. Київ, пров. Мічуріна, 3/2 літ. А, оф. 21; ) на користь Дочірнього підприємства «ФМ Ложістік Дніпро» (08330, Київська область, Бориспільський район, с. Дударків, вул. Незалежності, 2/2; ) основну заборгованість у розмірі 8 000, 00 грн. та судовий збір у розмірі 1 309, 10 грн. Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Траст» (01014, м. Київ, пров. Мічуріна, 3/2 літ. А, оф.21; ) в дохід державного бюджету України штраф у сумі 100,00 грн., видавши наказ та надіславши його на виконання до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 05.10.2016 р.

Суддя Ю.О. Підченко