КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2016 р. Справа№ 910/7664/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Гаврилюка О.М.

Отрюха Б.В.

За участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: Харчук Р.І. - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент»

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2016

у справі №910/7664/16 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент»

до 1) Державної казначейської служби України;

2) Кабінету Міністрів України

про cтягнення 999,91 грн. матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної казначейської служби України (далі, відповідач-1) та Кабінету Міністрів України (далі, відповідач-2 або КМУ) про стягнення 999,91 грн. матеріальної шкоди, завданої бездіяльністю Кабінету Міністрів України.

За твердженням позивача, Положення про митні декларації, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450 «Питання, пов'язані із застосуванням митних декларацій», унеможливлює коригування митної вартості після випуску товарів. Позивач звернувся до Кабінету Міністрів України з пропозицією визначити порядок внесення змін до митної декларації - не тільки тих, що не пов'язані з перерахуванням сум митних платежів, а й тих, що повинні містити відомості про скореговану вартість товарів. Кабінет Міністрів України не розглянув звернення позивача, що, на думку позивача, є бездіяльністю (невиконання тих дій, які вони зобов'язані були виконати на підставі покладених на них обов'язків). Внаслідок бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо доповнення вищевказаного Положення №450 розділом, який регулює порядок внесення змін до митної декларації на підставі самостійного рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів, позивачеві завдано шкоду у формі різниці між сплаченими митними платежами за визначеною у митній декларації від 07.02.2014 митною вартістю та митними платежами за скорегованою вартістю (020- 89,28 грн.; 028- 910,63 грн., всього 999,91 грн.).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.06.2016 у справі №910/7664/16 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2016 у справі №910/7664/16 скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції не застосував закон, який надає право декларанту або уповноваженій ним особі, які заявляють митну вартість товару, приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів. Як стверджує позивач, в оскаржуваному рішенні зазначається, що нібито вказана процедура вже передбачена нормативно-правовими актами, що насправді не відповідає дійсності. Механізм внесення змін до відомостей про митну вартість товарів не врегульовано.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2016 апеляційну скаргу було прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І., розгляд справи призначено на 15.09.2016.

Представники сторін у судове засідання, призначене на 15.09.2016, не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2016 у зв'язку з неявкою у судове засідання представників сторін розгляд справи було відкладено на 22.09.2016.

У судове засідання, призначене на 22.09.2016, представники сторін не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

22 вересня 2016 року суддею Тищенко А.І. у справі №910/7664/16 у зв'язку з необхідністю виключення обставин, які можуть поставити під сумнів неупередженість судді при розгляді даної апеляційної скарги та відсутності будь-яких сумнівів у безсторонності суду, відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України заявлено самовідвід у розгляді даної справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 заяву судді Київського апеляційного господарського суду Тищенко А.І. про самовідвід у розгляді справи №910/7664/16 задоволено.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 №09-52/5028/16 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» у справі №910/7664/16 сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у наступному складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» прийнято до провадження у наступному складі колегії суддів: головуючий суддя Михальська Ю.Б. (доповідач у справі), судді: Отрюх Б.В., Гаврилюк О.М.; розгляд справи призначено на 06.10.2016.

У судове засідання, призначене на 06.10.2016, представники позивача та відповідача-1 не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення позивача та відповідача-1 про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме повідомлення про вручення поштового відправлення та витяг із сайту «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень та з огляду на те, що розгляд справи неодноразово відкладався, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивача та відповідача-1.

Представник відповідача-2 письмового відзиву на апеляційну скаргу суду не надав, у судовому засіданні проти доводів, викладених у апеляційній скарзі позивача, заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 267 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Згідно з частиною 6 статті 267 Митного кодексу України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються Митним кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику

За письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови (частина 1 статті 269 Митного кодексу України).

Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації (частина 2 статті 269 Митного кодексу України).

Порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України (частина 7 статті 269 Митного кодексу України).

Кабінет Міністрів України своєю постановою від 21.05.2012 №450 «Питання, пов'язані із застосуванням митних декларацій» затвердив Положення про митні декларації (далі, Положення № 450), яке визначає вимоги до оформлення і використання митних декларацій, на підставі яких декларуються товари, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України підприємствами, та інші товари, що відповідно до законодавства України декларуються шляхом поданням митної декларації, передбаченої для підприємств, а також порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними.

У Положенні №450 міститься розділ, яким врегульовано порядок внесення змін до митної декларації та її відкликання.

Відповідно до пункту 37 Положення №450 після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом:

- подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом;

- заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

Внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном.

Оформлений митним органом аркуш коригування є невід'ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі:

- отримання митним органом інформації про перерахування декларантом до державного бюджету митних платежів у вигляді доплати або підтвердження Казначейством факту повернення з державного бюджету коштів після закінчення митного оформлення;

- необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією;

- необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.

Міністерство фінансів України своїм наказом від 06.11.2012 №1145 затвердило Порядок оформлення аркушу коригування.

Згідно з пунктом 3 Порядку оформлення аркушу коригування, аркуш коригування складається у випадках, визначених пунктом 37 Положення №450, посадовою особою митного органу, яким здійснювався випуск товарів за митною декларацією, у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня надходження до митного органу інформації про доплату (повернення) сум митних платежів або реєстрації заяви декларанта (уповноваженої особи) у митному органі.

Таким чином, при виникненні необхідності внесення змін до митної декларації на підставі самостійного рішення декларанта або уповноваженої ним особи про коригування митної вартості після випуску товарів аркуш коригування заповнюється та оформлюється органом доходів і зборів відповідно до пункту 37 Положення №450 у разі отримання інформації про перерахування декларантом до державного бюджету митних платежів у вигляді доплати або підтвердження Державним казначейством України факту повернення з державного бюджету коштів.

Таким чином, Кабінет Міністрів України прийняв всі нормативно-правові, які, відповідно до Митного кодексу України, були необхідними для врегулювання порядку внесення змін до митної декларації та її відкликання.

Водночас, позивачем не подано жодного доказу на підтвердження існування у Кабінету Міністрів України обов'язку доповнити Положення № 450 пропозицією позивача, що давало би підстави вважати таку бездіяльність неправомірною.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених Цивільним кодексом та іншим законом.

За змістом статті 1166 Цивільного кодексу України для застосування такої міри відповідальності як відшкодування майнової шкоди необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відтак, суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві втрати майнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, на позивача покладено обов'язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язання та шкодою.

У позовній заяві позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що йому було заподіяно шкоду у розмірі 999, 91 грн. з вини Кабінету Міністрів України.

Проте, позивачем належними та допустимими доказами не доведено, в чому саме проявляється протиправність дій Кабінету Міністрів України, які саме норми законодавства були порушені при здійсненні своїх повноважень та заподіянні шкоди (тобто, не надано доказів, які б свідчили про наявність протиправної бездіяльності КМУ), не вказано причинно-правовий зв'язок між діями/бездіяльністю КМУ та заподіянням матеріальної шкоди у визначеному розмірі (власне як і наявність такої шкоди) та не доведено вини КМУ у вказаному правопорушенні.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог та обгрунтовано відмовив останньому у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2016 у справі №910/7664/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2016 у справі №910/7664/16 залишити без змін.

Матеріали справи №910/7664/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді О.М. Гаврилюк

Б.В. Отрюх