ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.09.2016 Справа № 905/1893/16

Господарський суд Донецької області у складі

головуючого судді Кучерявої О.О.,

суддів Кротінової О.В., Осадчої А.М.,

при помічнику судді Цакадзе М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР ГРУП», м. Маріуполь

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Мега-мет», м. Маріуполь

про стягнення боргу в розмірі 24058, 26 грн., пені в сумі 21893,02 грн., штрафу в сумі 7217, 48 грн., 3% річних в сумі 359,89 грн. та інфляційних витрат в розмірі 2778, 11 грн.,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, за довір. б/н від 01.07.2016р.,

від відповідача: ОСОБА_2, за довір.05/1 від 05.01.2016р.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР ГРУП» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Мега-мет» про стягнення боргу в розмірі 24058, 26 грн., пені в сумі 21893,02 грн., штрафу в сумі 7217, 48 грн., 3% річних в сумі 359,89 грн. та інфляційних витрат в розмірі 2778, 11 грн.

Правовою підставою стягнення позивач вважає норми статей 525, 526, 549, 530, 625, 692 Цивільного кодексу України, статей 232 Господарського кодексу України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на не виконання відповідачем зобовязань за договором № 03/001 від 03.04.2013р., внаслідок чого, товар не поставлений в повному обсязі, суму попередньої оплати в розмірі 24058,26 грн. не повернуто позивачу.

В порядку встановленому статті 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано 3% річних в розмірі 359, 89 грн., інфляційні витрати в розмірі 2778,11 грн.

На підставі пункту 7.2 договору позивачем нарахована пеня в розмірі 21893, 02 грн. також нараховано суму штрафу в розмірі 7217, 48 грн.

На підставі зазначеного просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 14 липня 2016 року за клопотанням сторін продовжено процесуальний строк розгляду справи на 15 днів.

Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позові. 01 вересня 2016 року через канцелярію суду надав додаткові письмові пояснення, в яких зазначив, що розмір передплати, виставлення рахунків на передплату договором від 03 квітня 2013 року не врегульовано, однак з огляду на пункт 9.1 договору не виключається узгодження сторонами розміру передплати у кожному окремому випадку за цим договором шляхом усної домовленості. Претензії про повернення грошових коштів до предявлення позову у письмовому вигляді не направлялись. Просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 26 вересня 2016 року надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що договір в частині поставки товару за попередньої оплатою є неукладеним, оскільки не погоджено яка кількість та за якою ціною товар має бути поставлено. Відповідно до умов договору на кожну партію поставки має бути в наявності або специфікація або видаткова накладна, в якій будуть міститись усі суттєві мови договору. Зазначив, що матеріали справи містять видаткову накладну, за якою здійснено поставку товару за іншим ніж передбачено специфікацією асортиментом. Сторони не погодили який саме товар у якій кількості та асортименті мав бути поставлений у випадку здійснення попередньої оплати, умови поставки.

Вказав на те, що штрафні санкції та пеня невірно нараховані, також просив застосувати строки позовної давності. Також зазначив, що стягнення суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення відповідачем грошового зобовязання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобовязань, а з інших підстав повернення сплаченого авансу за непоставлений товар, тому нарахування 3% річних та інфляційних витрат є безпідставним.

Разом із відзивом на позов надав заяву про застосування позовної давної до вимог про стягнення пені та штрафу.

Клопотань щодо фіксації судового процесу не заявлено, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням того, що норми статті 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а норми статті 129 Конституції України одним з принципів судочинства визначають свободу у наданні сторонами суду доказів та у доведенні перед судом їх переконливості, судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами. Вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мастер груп» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Мега-Мет» (Продавець) укладений договір №03/001 (надалі по тексту договір), за умовами якого продавець зобовязується поставити та передати у власність, а покупець прийняти та оплатити лом та відходи чорних металів, у відповідності з ДСТУ 4121-2002 (товар).

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 договору асортимент, кількість, ціна одиниці товару та загальна сума кожної поставки визначається за узгодженням сторін та вказуються в специфікаціях або видаткових накладних. Сума договору складає загальну суму вартості всіх партій металобрухту за договором.

Ціна товару вказана в специфікаціях або видаткових накладних. Ціна товару за договором визначається з урахуванням умов поставки, передбачених договором. При постачанні товару залізничним транспортом ціна не включає вартість доставки. Ціна формується за датою відвантаження, зазначеної на першому екземплярі залізничнодорожньої квитанції (пункти 2.1, 2.2, 2.3 договору).

Згідно із пунктом 3.2 договору у випадку розрахунку за товар шляхом здійснення передоплати, продавець зобовязаний поставити товар протягом семи календарних днів з моменту отримання передоплати. Товар повинен бути поставлений на суму отриманої передоплати.

Продавець повинен повідомити покупця про готовність товару до відвантаження телефоном, факсом або телеграмою (пункт 3.3 договору).

У випадку не поставки товару продавцем у строк, передбачений пунктом 3.3 договору, продавець зобовязаний повернути покупцю суму отриманої попередньої оплати протягом трьох календарних днів з моменту закінчення строку протягом якого повинна бути здійснена поставка товару (пункт 4.3 договору).

Сторонами складена та підписана специфікація №1Д до договору, якою сторони визначили найменування та вартість товару, а також адресу призначення поставки товару.

Як вбачається з матеріалів справи, платіжними дорученнями від 04 червня 2013 року №1895, від 06 червня 2013 року №1914, від 06 червня 2013 року №1916, від 07 червня 2013 року №1924, від 10 червня 2013 року №1926, від 11 червня 2013 року №1937, від 12 червня 2013 року №1942, від 13 червня 2013 року №1946, від 14 червня 2013 року №1950, від 17 червня 2013 року №1962, від 26 червня 2013 року №1993, від 20 серпня 2013 року №2171 позивач сплатив відповідачу суму 7199500 грн. з призначенням платежу: «оплата за лом чорних металів, згідно договору №03/001 від 03.04.2013р. без ПДВ».

Відповідачем поставлений товар позивачу на суму 7155941, 74 грн., що підтверджується видатковою накладною від 30 червня 2013 року №РН-0000064, та не заперечується сторонами.

02 вересня 2016 року представником позивача надана бухгалтерська довідка, згідно якої відповідачем платіжним дорученням від 29.07.2013 року №694 здійснено повернення грошових коштів в сумі 19500 грн.

Вказане платіжне доручення до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи вимоги статті 693 ЦК України у випадку не виконання відповідачем свого зобовязання у встановлений строк, позивач мав би право вимагати повернення суми попередньої оплати.

Позивач не надав на вимогу суду доказів надсилання вимоги відповідачу про поставку товару або повернення грошових коштів.

Окрім цього, платіжні доручення, які містяться в матеріалах справи не містять посилання на попередню оплату в якості призначення платежу.

Таким чином, суд вважає, що на момент звернення з позовом права позивача не були порушені. З огляду на що вимога позивача про стягнення 24058, 26 грн., пені в сумі 21893,02 грн., штрафу в сумі 7217, 48 грн., 3% річних в сумі 359,89 грн. та інфляційних витрат в розмірі 2778, 11 грн. є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач не довів за допомогою належних та допустимих у розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, доказів, факт передачі товару та виникнення у відповідача заборгованості.

Таким чином, розподіл відповідних сум судового збору здійснено між сторонами за правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР ГРУП» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Мега-мет» про стягнення боргу в розмірі 24058, 26 грн., пені в сумі 21893,02 грн., штрафу в сумі 7217, 48 грн., 3% річних в сумі 359,89 грн. та інфляційних витрат в розмірі 2778, 11 грн. відмовити.

У судовому засіданні 26 вересня 2016 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення складено та підписано 30 вересня 2016 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Головуючий суддя О.О. Кучерява

Суддя О.В. Кротінова

Суддя А.М. Осадча