ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р.Справа № 922/2892/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" м.Свердловськ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "LEGIO"
про внесення змін до договору
за участю представників сторін:

сторони не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит", м. Сєвєродонецьк, звернувся до господарського суду із позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "LEGIO", м. Харків, в якому просить суд внести зміни до п.5.3. договору поставки № 433/14-4СА від 22.05.2014р., укладеного між позивачем та відповідачем, в частині відстрочення виконання зобов'язання щодо оплати отриманої продукції до закінчення проведення антитерористичної операції.

Позовні вимоги вмотивовано неспроможністю позивача виконати свої грошові зобовязання за договором у визначений сторонами строк, у звязку із загостренням соціальної та економічної ситуації на сході України, проведенням АТО, що в свою чергу призвело до різкого погіршення умов ведення господарської діяльності та економічного стану позивача. Посилаючись на викладені обставини та положення ст. 652 Цивільного кодексу України, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою господарського суду від 01.09.2016р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 12.09.2016р. о 12:20 год.

Через канцелярію суду 09.09.2016р. від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву (вх.№29624).У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позову, зокрема посилаючись на те,що термін дії договору поставки №433/14-4 відповідно до п.8.1. встановлений до 31.12.2014р., Додаткових угод на продовження терміну дії ї цього договору сторони не укладали, а тому, за таких підтав, у позивача відсутні обставини для задоволення позовних вимог.

Ухвалою суду від 12.09.2016р. розгляд справи, у зв'язку із неявкою сторін у судове засідання було відкладено на 04.10.2016р.

У судове засідання 04.10.2016р. сторони повторно не з'явилися,про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за наявними у справі матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

22.05.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" (надалі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "LEGIO" (надалі - Відповідач) було укладено договір поставки №433/14-4СА.

Відповідно до умов Договору Відповідач повинен був поставити у власність Позивача продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (надалі-Продукція), в асортименті, кількості, у строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими Сторонами в Договорі та Специфікаціях, які є невід'ємними частинами Договору.

Згідно пункту 5.3. Договору сторони встановили, що розрахунки за продукцію, що поставляється Постачальником за цим Договором здійснюється Покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника впродовж 60 (шестидесяти) календарних днів з дати поставки відповідної Продукції якщо інший строк та порядок оплати не обумовлений Сторонами в Специфікаціях що є невід'ємними частинами цього Договору.

Відповідно до п.8.1. Договору у разі належного виконання договору Сторонами термін його дії встанавлюється до 31.12.2014р. включно. У разі невиконання Сторонами своїх зобов'язань по договору, строк його дії продовжується до повного виконання Сторонами прийнятих зобов'язань.

На виконання умов Договору сторонами була укладена специфікація №1/4 від 22.05.2014р. на загальну суму 509 047,20 грн. (Специфікація 1) за умовами якої оплата проводиться шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника на 60 (шестидесятий) календарний день з моменту прйимання відповідної партії Продукції на склад Покупця.

Проте, посилаючись на загострення соціальної та економічної ситуації на сході України, проведення АТО та різке погіршення, у звязку з цим умов ведення господарської діяльності та економічного стану, позивач зазначає про неможливість виконання своїх грошових зобовязань у погоджений сторонами строк.

У звязку з наведеним, на підставі ст.652 ЦК України, позивач просить суд внести змінити до п. 5.3 Договору, в частині відстрочення виконання зобов'язання щодо оплати отриманої продукції до закінчення проведення антитерористичної операції.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В п. 5.3 Договору поставки №433/14-4СА від 22.05.2014р. сторони за взаємною згодою домовились, що розрахунки за поставлену Продукцію за цим Договором здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на 60 (шістдесятий) календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції, якщо інше, відстрочка більше ніж 60 календарних днів не передбачена у відповідних специфікаціях до договору.

Згідно ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 8.2 Договору сторони передбачили, що всі зміни та доповнення до договору можуть бути внесені за згодою на це обох сторін та оформлюються додатковими угодами, які є невід'ємною частиною даного договору. Специфікації є невід'ємними частинами цього договору.

Як вже зазначалось вище, у Специфікації від 22.05.2014р. Сторони передбачили, що оплата Товару здійснюється на 60-ий календарний день з моменту поставки.

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача із пропозицією про внесення змін у п.5.3. договору на умовах, викладених у позовній заяві.У письмовому відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти внесення змін у п.5.3. договору на умовах, викладених у позовній заяві.

Зміна договору за відсутності згоди однієї із сторін допускається з підстав, визначених у ст. 652 ЦК України.

Згідно ст.652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Законодавче положення про внесення змін до договору у разі істотної зміни обставин за рішенням суду не є імперативною нормою, а оцінюється судом у сукупності поданих сторонами доказів, що підтверджують саме наявність одночасно чотирьох вказаних вище умов, а не безпосередньо наявність істотної зміни обставин справи.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Вищого господарського суду України від 12.08.2010р. по справі N 08/2112 та постанові від 23.05.2011 по справі № 33/325-09.

Таким чином, для внесення змін до договору на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України необхідна наявність наступних підстав: 1. Істотна зміна обставин; 2. Одночасна наявність 4-х умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України.

При цьому, істотні обставини в розумінні ст. 652 Цивільного кодексу України повинні мати місце або стати відомими сторонам після укладення договору.

Істотними обставинами, які змінилися, як підстава для внесення змін до договору, позивач визначає загострення соціальної та економічної ситуації на сході України, проведення АТО.

Окрім того, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на власне скрутне матеріальне становище, яке мотивує тим, що відповідно до фінансового звіту за перший квартал 2016 року збитки Позивача складають 12 451 тис. грн. Станом на 01.06.2016р. заборгованість з виплати заробітної плати працівникам складає 28 544 455,96 грн.

В аспекті дослідження питання одночасної наявності 4-х умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, як підставу для зміни умов договору, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво є самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється субєктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Скрутне матеріальне становище позивача, як субєкта підприємницької діяльності, є наслідком його господарської діяльності, ризик настання якого позивач несе в силу приписів ст. 42 ГК України.

Зміст договору та матеріали справи також не свідчать про те, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що виконання позивачем грошових зобовязань за договором залежить від його матеріального становища та того, що зміна таких обставин не настане.

Позивачем також не доведено та не обґрунтовано, що обставини загострення соціальної та економічної ситуації на сході України, проведення АТО та скрутне матеріальне становище позивача при виконанні договору порушують співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляють позивача того, на що він розраховував при укладенні договору.

Так, матеріали справи не свідчать, що викладені обставини призвели до зменшення чи втрати цінності отримуваного позивачем за договором. Натомість, як зазначає сам позивач, відповідач свої зобовязання за договором виконав належним чином, відповідне виконання позивачем прийнято без зауважень, що підтверджується Видатковими накладними №208 від 04.09.2014р., №157 від 02.07.2014р., №142 від 18.07.2014р.

Окрім того, із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни наведених позивачем обставин несе заінтересована сторона.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що заявлені позивачем обставини загострення соціальної та економічної ситуації на сході України, проведення АТО, його скрутне матеріальне становище не свідчать про наявність таких правових підстав для внесення змін до договору на підставі ст. 652 ЦК України, як істотної зміни обставин та одночасної наявності 4-х умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем, в порушення приписів ст.ст.4-3, 32, 33, 34 ГПК України, не доведено правових підстав для внесення змін до договору на підставі ст. 652 ЦК України, а саме істотної зміни обставин та одночасної наявності 4-х умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки заявлені безпідставно, недоведені суду документально, а також ґрунтуються на помилковому трактуванні норм чинного законодавства і дійсних обставин справи.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 42 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 627, 651, 652 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 1, 4-3, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 10.10.2016 р.

Суддя ОСОБА_1