ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 жовтня 2016 р. справа № 903/607/16

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання Сердюкова Аліна Олегівна

за участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: ОСОБА_1 (представник за дов. №203/15/216 від 26.01.2016 р.)

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: н/з

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні господарського суду Волинської області справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Карпатнафтобуд" до ОСОБА_2 агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 сільська рада Володимир-Волинського району Волинської області, про стягнення 194870,49 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Карпатнафтобуд" звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації 190513,01 грн., в тому числі 111164,00 грн. основної заборгованості по оплаті виконаних у відповідності до укладеного між сторонами договору №10/13/23 від 10.09.2013р. робіт по капітальному ремонту внутрішньогосподарських меліоративних мереж, а також 74813,37 грн. суми збитків, завданих інфляційними процесами, 8893,12 грн. трьох процентів річних, нарахованих відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України та 2857,70 грн. судових витрат по справі.

Ухвалою господарського суду від 23.08.2016р. за вказаним позовом порушено провадження у справі та призначено її розгляд в судовому засіданні та зобов'язано сторони надати суду ряд документів, необхідних для об'єктивного розгляду справи по суті.

Ухвалами суду від 12.09.2016р., від 26.09.2016р. та від 03.10.2016р. розгляд справи відкладався.

13.10.2016р. на адресу суду від товариства з додатковою відповідальністю "Карпатнафтобуд" надійшло клопотання №206 від 12.10.2016р. про збільшення суми позовних вимог відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 194870,49 грн. з них 111164,00 грн. основного боргу, 74813,37 грн. інфляційних втрат, 8893,12 грн. 3% річних.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача з приводу клопотання про збільшення суми позовних вимог заперечив.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Зазначене клопотання сторони було розглянуто в судовому засіданні та задоволене, у звязку з чим спір господарським судом вирішується виходячи з нової загальної ціни позову, котра становить 194870,49 грн.

Згідно п. 3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обовязковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. При цьому питання щодо повернення зайво сплаченої суми судового збору у звязку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначеному законодавством.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача позов не визнає та вказує на те, що фінансування вищезазначених заходів проводиться з державного бюджету та на даний момент відсутні кошти для погашення даної заборгованості, заявив клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки представник позивача не зявляється в судові засідання.

Судом в задоволенні клопотання представника відповідача відмовлено, оскільки явка сторін обов'язковою не визнавалась, тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні за відсутністю представника позивача, за наявними в ній матеріалами, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та з огляду на встановлений статтею 69 ГПК України строк вирішення спору.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи 10 вересня 2013 року між ОСОБА_2 агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації (Замовник), ОСОБА_3 сільською радою (Власник меліоративної мережі) та товариством з додатковою відповідальністю "Карпатнафтобуд" (Виконавець) укладено договір №10/13/23 на здійснення заходів щодо запобігання підтопленню населених пунктів та сільськогосподарських угідь на території, ОСОБА_3 сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області у відповідності до умов котрого Виконавцем взято на себе зобовязання, відповідно до проектної документації, забезпечити заходи щодо запобігання підтопленню населених пунктів та сільськогосподарських угідь на території ОСОБА_3 сільської ради, зокрема, виконати роботи по капітальному ремонту внутрішньогосподарської меліоративної мережі сільської ради, а Замовником, в свою чергу, зобовязання відносно прийняття цих робіт та здійснення їх оплати у визначеному угодою порядку (а.с.13-17).

Згідно п.1 Договору, склад та обсяги робіт, що доручаються Виконавцю, визначено проектно-кошторисною документацією, яка є невідємною частиною до цього Договору.

Відповідно до п.5 Договору вартість виконаних робіт з капітального ремонту складає 100164,00 грн. згідно протоколу погодження договірної ціни, підписаного та скріпленого печатками сторін, що є невідємною частиною Договору.

Згідно умов Договору, фінансування робіт здійснюється відповідно до ст.2, 91 Бюджетного кодексу України, ст.2 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.07.2013р. №472 "Про перерозподіл видатків та передачу бюджетних призначень, передбачених у 2013р. Міністерству фінансів". Замовник - Розпорядник коштів здійснює фінансування даних заходів за рахунок коштів державного бюджету. При цьому Замовник - Розпорядник коштів зобовязується забезпечити належне фінансування в межах передбачених коштів.

Як визначено п.26 Договору, розрахунки за виконані роботи будуть здійснюватися із врахуванням положень Загальних умов на підставі типових форм №КБ-2, №КБ-3 проміжними платежами в міру виконання робіт за місяць.

Згідно п.27 Договору, Виконавець визначає обсяги та вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті та готує відповідні документи і подає їх для підписання Замовникам за 3 дні до завершення звітного періоду. Замовники зобовязані підписати подані Виконавцем документи, що підтверджують виконання робіт, або обґрунтувати причини відмови їх підписання протягом 3 днів з дня одержання.

Згідно п.42 Договору строки виконання робіт:початок 10.09.2013р.; закінчення 31.12.2013р.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, на виконання умов вказаного договору позивачем в жовтні місяці 2013 року виконано, а відповідачем у встановленому порядку, прийнято, визначених угодою робіт на загальну суму 100164,00 грн.

18.11.2013р. між сторонами підписано додаткову угоду №1 до вказаного Договору. Цією угодою сторонами було збільшено договірну ціну на суму 11000,00 грн. (а.с.23).

Викладене підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи копіями та наданими додатково для огляду в судовому засіданні оригіналами підписаних між сторонами та скріплених їх печатками довідки про вартість виконаних будівельних робіт (та витрати) за жовтень 2013 року від 15.10.2013р., довідки про вартість виконаних будівельних робіт (та витрати) за жовтень 2013 року від 18.11.2013р., а також актів №23 від 15.10.2013р. та №23/1 від 18.11.2016р. приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 року (а.с.18-28).

Загальна вартість виконаних ТзДВ "Карпатнафтобуд" робіт за Договором та додатковою угодою №1 до нього склала 111164,00 грн.

Укладення між сторонами договору №10/13/23 від 10.09.2013р. та додаткової угоди №1 від 18.11.2013р., виконання робіт позивачем на загальну суму 111164,00 грн. та їх прийняття відповідачем ОСОБА_2 агропромислового розвитку Волинської ОДА не заперечується.

Позивач неодноразово звертався з листами (а.с.29, 31, 33, 34) до відповідача про погашення вказаної заборгованості.

У відповідь відповідач зазначив, що заборгованість за виконанні роботи буде сплачена після виділення кошторисних призначень та асигнування по визначеній програмі класифікації видатків державного бюджету (а.с.30, 32, 33А, 35).

ОСОБА_2 агропромислового розвитку Волинської ОДА взяті на себе згідно договору №10/13/23 від 10.09.2013р. та додаткової угоди №1 від 18.11.2013р. зобовязання в частині проведення з позивачем розрахунків по оплаті виконаних робіт не виконав, їх вартість не оплатив у звязку з чим заборгував ТзДВ "Карпатнафтобуд" 111164,00 грн.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, майнові права та майнові обовязки субєктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Статтею 837 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно статті 853 ЦК України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передбачено, що передавання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і його підписує друга сторона.

В даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між ними договір на здійснення заходів щодо запобігання підтопленню населених пунктів та сільськогосподарських угідь від 10.09.2013р. №10/13/23 та додатковою угодою №1 від 18.11.2013р. предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на викладене, враховуючи укладення між сторонами договору, виконання позивачем згідно його умов підрядних робіт, прийняття цих робіт Замовником та не проведення при цьому відповідачем всіх належних розрахунків і платежів, суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку про підставність предявленого до відповідача позову щодо стягнення суми заборгованості 111164,00 грн., котра виникла у боржника внаслідок невиконання ним умов договору від 10.09.2013р. №10/13/23 та додаткової угоди №1 від 18.11.2013р.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд відзначає, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з представленими господарському суду розрахунками позивачем відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України нараховано відповідачу 74813,37 грн. суми інфляційних за період прострочки платежів з листопад 2013р. по червень 2016р. та 8893,12 грн. трьох процентів річних за період прострочки платежів з 01.11.2013р. по 30.07.2016р.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення сум інфляційних та процентів річних, перевіривши методику та періоди їх нарахування, суд вважає, що останні відповідають фактичним обставинам справи, є арифметично вірними, а відтак підлягають до задоволення у визначених позивачем розмірах.

При цьому судом було застосовано розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, судом було застосовано розрахунки, здійснені за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга Закон".

Беручи до уваги, що спір до суду було доведено з вини відповідача, суд вважає, що витрати, повязані з розглядом справи в суді (сплата судового збору), що поніс позивач, слід відшкодувати товариству з додатковою відповідальністю "Карпатнафтобуд" згідно із ст. 49 ГПК України в повному обємі за рахунок ОСОБА_2 агропромислового розвитку Волинської облдержадміністрації.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 144, 173, 193, 218 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525-527, 599, 617, 625, 837, 853, 882 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації (43005, м. Луцьк, пр. Перемоги, 14, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Карпатнафтобуд" (77300, Івано-Франківська обл., м.Калуш, вул. Козоріса, 2, ) 194870,49 грн. (сто девяносто чотири тисячі вісімсот сімдесят гривень сорок девять копійок), (з них: 111164,00 грн. основної заборгованості, 74813,37 грн. збитків, завданих інфляцією, та 8893,12 грн. трьох процентів річних) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2923,70 грн. (дві тисячі девятсот двадцять три гривні сімдесят копійок).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через господарський суд Волинської області до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено

17.10.2016

Суддя І. О. Гарбар