КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2016 р. Справа№ 910/12069/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Коршун Н.М.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Соловйов О.Ф. (довіреність б/н від 02.08.2016 р.)

від відповідача - Ємець Ю.В. (довіреність №20 від 25.02.2016 р.)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Мистецтво»

на рішення господарського суду міста Києва від 05.08.2016 р.

у справі №910/12069/16 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Мистецтво»

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

про зобов'язання укласти договір

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Державне спеціалізоване видавництво «Мистецтво» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву в якій просить вважати укладеним договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, приміщення площею 295,7 кв.м за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 63, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву та Державним підприємством «Державне спеціалізоване видавництво «Мистецтво» в редакції зазначеній позивачем у позовній заяві.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.08.2016 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, а висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати, позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

29.12.2008 р. між Регіональним відділенням Фонду держаного майна по місту Києву (орендодавець) та Державним підприємством «Державне спеціалізоване видавництво «Мистецтво» (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 4162, відповідно до умов якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно-нежилі приміщення (далі - майно) площею 295, 70 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 63, на 2-му поверсі будівлі, що перебуває на балансі Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво дитячої літератури «Веселка» (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 31.08.2008 р. і становить 2158000, 00 грн. без ПДВ.

Майно передано в оренду з метою розміщення державного видавництва друкованого засобу масової інформації та видавничої продукції, що видаються українською мовою (п. 1.2. договору).

Пунктами 2.1., 2.2., 2.4. договору передбачено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами акта приймання-передачі майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди. Обов'язок щодо складання акта приймання-передавання покладається на орендодавця.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 (далі - Методика розрахунку) (п. 3.1. договору).

Відповідно до п. 10.1 договору, в редакції договору № 4162/01 від 31.01.2012 р. про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, договір оренди № 4162 від 29.12.2008 р. продовжено на два роки 11 місяців, що діє з 29.11.2011 р. до 29.10.2014 р. включно.

Спір у справі, на думку позивача, виник у зв'язку з тим, що відповідач відмовляється виконувати свій обов'язок, встановлений чинним законодавством щодо укладення з ДП «Державне спеціалізоване видавництво «Мистецтво» договору оренди.

За своєю правовою природою між сторонами було укладено договір оренди державного майна, тому до спірних правовідносин слід застосувати спеціальні норми права, які передбачені Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Частиною 1 ст. 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (далі - Закон), орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 10 Закону, істотними умовами договору оренди є:

- об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації);

- термін, на який укладається договір оренди;

- орендна плата з урахуванням її індексації;

- порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством;

- відновлення орендованого майна та умови його повернення;

- виконання зобов'язань;

- забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо;

- порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди;

- відповідальність сторін;

- страхування орендарем взятого ним в оренду майна;

- обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна. Типові договори оренди державного майна розробляє і затверджує Фонд державного майна України, типові договори оренди майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, затверджують відповідно Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування. За згодою сторін у договорі оренди можуть бути передбачені й інші умови.

Відповідно до п. 1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, договір оренди № 4162 від 29.12.2008 р. в редакції договору № 4162/01 про внесення змін, діяв до 24.10.2014 р.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

11.11.2014 р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву, керуючись ст. 764 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п. 10.4. договору оренди, звернулось із заявою № 30-06/2605 про припинення чинності договору оренди № 4162 від 29.12.2008 р. до ДП «Державне спеціалізоване видавництво «Мистецтво».

У вказаній заяві відповідач по справі, як орендодавець, відмовляє у продовженні строку дії договору у зв'язку із закінченням строку на який договір було укладено, систематичним порушенням строків сплати орендної плати та відсутністю договору страхування.

Таким чином, орендодавцем в межах граничного терміну заявлено про відмову в продовженні строку дії договору оренди на наступний термін.

У відповідь на заяву, ДП «Державне спеціалізоване видавництво «Мистецтво» звернуло увагу Регіонального відділення ФДМ України по м. Києву на те, що відповідно до постанови Верховної Ради України від 16.01.2009 р. № 901-VІ «Про запровадження мораторію на виселення редакцій друкованих засобів масової інформації, закладів культури, у тому числі бібліотек, видавництв, книгарень, підприємств з розповсюдження книг та преси», заборонено виселяти підприємство або розривати договір оренди.

Крім того, як вбачається з наступних листів, що містяться в матеріалах справи, ДП «Державне спеціалізоване видавництво «Мистецтво» продовжувало наполягати на продовжені дії договору оренди шляхом підписання додаткової угоди або на укладенні нового договору.

Як вбачається зі статуту Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Мистецтво», позивач по справі є підприємством, заснованим на державній власності та належить до сфери управління Державного комітету телебачення та радіомовлення України. Предметом діяльності підприємства є:

- випуск і розповсюдження літературних та образотворчих видань, зокрема книжкових, художніх і фотоальбомів, буклетів, проспектів, плакатів, листівок, аркушевих та комплектних видань, книжок-іграшок, підручників, посібників, науково-популярних видань, у тому числі літератури з питань державотворення, мистецтвознавства, культурології, історії, етнографії, краєзнавства, літературознавства, інформаційної сфери, а також видань навчально-методичного, практичного, довідкового, рекламного, художнього, публіцистичного характеру, та різного виду видань на замовлення, за державним контрактом, державним замовленням, національними (комплексними, цільовими) та власними тематичними програмами, розрахованими на масового читача і фахівців, на замовлення юридичних та фізичних осіб;

- здійснення видань на електронних носіях та інтернет-видань;

- ефективне використання державної власності;

- підвищення культури видань;

- розміщення реклами;

- забезпечення соціально-економічного розвитку підприємства та інша господарська та комерційна діяльність.

Таким чином, дія Закону України «Про посилення захисту майна редакцій засобів масової інформації, видавництв, книгарень, підприємств книго розповсюдження, творчих спілок» та постанови Верховної Ради України від 16.01.2009 р. № 901-VІ «Про запровадження мораторію на виселення редакцій друкованих засобів масової інформації, закладів культури, у тому числі бібліотек, видавництв, книгарень, підприємств з розповсюдження книг та преси» (далі - Постанова) поширюється на ДП «Державне спеціалізоване видавництво «Мистецтво».

Відповідно до п. 1 Постанови, з метою розвитку вітчизняної книговидавничої справи, створення сприятливих умов для друкованих засобів масової інформації, закладів культури, суб'єктів господарювання, що спеціалізуються на виданні, виготовленні та розповсюдженні книговидавничої продукції органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування тимчасово, до схвалення відповідного закону не допускати практики безпідставного розірвання чи припинення договорів оренди з редакціями друкованих засобів масової інформації, закладами культури, у тому числі бібліотеками, видавництвами, книгарнями, підприємствами з розповсюдження книг та преси, а також закріпити за ними переважне право на укладення договору оренди на новий строк.

20.05.2010 р. набрав чинності Закон України «Про посилення захисту майна редакцій засобів масової інформації, видавництв, книгарень, підприємств книго розповсюдження, творчих спілок» спрямований на запобігання зловживанню та попередження порушень при відчуженні нерухомого майна, виселення редакцій засобів масової інформації, друкарень, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок з приміщень, якими вони користуються для здійснення своєї діяльності.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач також посилається на ст. 3 зазначеного Закону, згідно якої, Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва, органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном підприємств, що увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації) на базі майна, переданого у державну чи комунальну власність згідно Закону України «Про обернення майна Компартії України та КПРС на державну власність», як орендодавці на вимогу заснованих органами державної влади, місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян, державними науково-дослідними установами, навчальними закладами, трудовими колективами редакцій засобів масової інформації, друкарень, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, а також творчих спілок зобов'язані укласти договір найму (оренди) на невизначений строк приміщень, в яких перебувають ці редакції, друкарні, видавництва, книгарні, підприємства книгорозповсюдження, творчі спілки, в порядку та за тарифами, встановленими для бюджетних організацій.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Закон України «Про посилення захисту майна редакцій засобів масової інформації, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок» та постанова Верховної Ради України від 16.01.2009 р. № 901-VІ «Про запровадження мораторію на виселення редакцій друкованих засобів масової інформації, закладів культури, у тому числі бібліотек, видавництв, книгарень, підприємств з розповсюдження книг та преси» були прийняті з метою запобігання зловживанню та попередження порушень при відчуженні нерухомого майна, виселення редакцій засобів масової інформації, друкарень, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок з приміщень, якими вони користуються для здійснення своєї діяльності.

Натомість, як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву, звертаючись із заявою про припинення чинності договору оренди № 4162 від 29.12.2008 р., діяло в порядку визначеному чинним законодавством, а також за наявності підстав для відмови від продовження дії договору.

Отже договір оренди № 4162 нерухомого майна, що належить до державної власності від 29.12.2008 р. припинив свою дію у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 777 ЦК України, наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не враховано той факт, що умови договору найму на новий строк встановлюються саме за домовленістю сторін. Зі сторони орендодавця згода на укладення такого договору відсутня.

Отже, враховуючи той факт, що Державним підприємством «Державне спеціалізоване видавництво «Мистецтво» не доведено підстав за законом для укладення договору оренди, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про зобовязання відповідача укласти договір є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, а висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 05.08.2016 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Мистецтво» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 05.08.2016 р. у справі №910/12069/16 залишити без змін.

Справу №910/12069/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.Я. Дикунська

Н.М. Коршун