ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2016р. Справа № 914/2155/16

За позовом: Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», м. Львів

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів

про стягнення 23 508 грн. 01 коп.

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Струк Н.Р.

Представники:

від позивача: Когут А.С., представник (довіреність №01-5087 від 08.10.2015 р.);

від відповідача: не з'явився

Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал», м. Львів звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів про стягнення 23 508 грн. 01 коп.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 22.08.2016 р. призначив розгляд справи на 12.09.2016 р. Розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалі суду від 09.10.2016 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем було допущено порушення Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, а саме: самовільне поновлення водопостачання. Про даний факт працівниками позивача складено акт про порушення №000682 від 01.07.2015 р. Згідно Правил користування відповідачу було проведено нарахування вартості послуг з водопостачання по перерізу труби на загальну суму 16 746 грн. 70 коп. Відповідачу було надано рахунок на оплату послуг, проте, борг станом на дату подання позову не оплачений. За неналежне виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати вартості послуг йому нараховано пеню в сумі 3 790 грн. 51 коп., а також інфляційні в сумі 2 233 грн. 22 коп. та 3% річних в сумі 737 грн. 58 коп. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, становить 23 508 грн. 01 коп.

Відповідач в судове засідання явку представника не забезпечив, проти позову не заперечив, доказів погашення заборгованості не надав, вимог ухвал суду не виконав, повідомлення про дату, час та місце розгляду справи надсилалися на адресу, вказану позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що згідно ст. 64 ГПК України є врученням належним чином.

У відповідності до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача та його відзиву на позовну заяву.

Представнику роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. 22 ГПК України, заяв про відвід суду не поступало.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника сторони, суд встановив наступне.

22 листопада 2012 року між Львівським міським комунальним підприємством «Львіводоканал» (Львівводоканал) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (абонент) укладено договір №310061 на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі.

За цим договором Львівводоканал (позивач) зобов'язувався надавати послуги у забезпеченні питною водою та прийманні стічних вод, а абонент (відповідач) - здійснювати забір води з водопроводу, скид стічних вод у каналізацію і сплачувати вартість наданих послуг, які визначені договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п. п. 3.4, 3.5 договору, оплата за послуги водопостачання та водовідведення повинна проводитись абонентом відповідно до діючих тарифів шляхом перерахування на рахунок Львівводоканалу коштів до 10 числа, наступного за звітним місяцем. При цьому, в першу чергу, погашається заборгованість абонента.

Згідно п. 2.1.3. договору на Львівводоканал покладено обов'язок проводити обстеження системи водопостачання та водовідведення на предмет дотримання абонентом умов договору.

09.02.2015 року представниками ЛМКП «Львівводоканал» проведено обстеження стану водопровідної та каналізаційної мережі об'єкта за адресою: АДРЕСА_1, що належить абоненту, в результаті якого на приладі обліку води було виявлено магніт, про що складено акт про порушення №000910.

Згідно вказаного акту було нараховано вартість послуг з водопостачання за пропускною здатністю труби згідно Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 р. №190 та виставлено рахунок №410 від 18.02.2015 року на суму 18 404 грн. 92 коп.

Актом №004130 від 10.02.2015 року абонента було повідомлено про необхідність сплати боргу згідно виставленого рахунку та заміни лічильників в строк до 20.02.2015 р.

У зв'язку із невиконанням абонентом вимог, визначених актом №004130 від 10.02.2015 року, позивач припинив надання абоненту послуг з водопостачання, опломбував запірну арматуру, про що склав акт №008560 від 18.06.2015 р.

01.07.2015 року представниками ЛМКП «Львівводоканал» повторно проведено обстеження стану водопровідної та каналізаційної мережі об'єкта за адресою: АДРЕСА_1, що належить абоненту, в результаті якого встановлено самовільне поновлення абонентом водопостачання, про що складено акт про порушення №000682.

Згідно вказаного акту відповідачу було нараховано вартість послуг з водопостачання за пропускною здатністю труби згідно п. 3.3. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України та виставлено рахунок №410-184 від 11.08.2015 року на суму 16 746 грн. 70 коп. Вказаний рахунок відповідачем не оплачений.

Позивач в позовній заяві просив суд стягнути з відповідача вартість послуг у розмірі 16 746 грн. 70 коп., 3 790 грн. 51 коп. пені, 737 грн. 58 коп. 3% річних, 2 233 грн. 22 коп. інфляційних нарахувань.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 3.1. Правил користування встановлено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

Згідно п. 3.2. Правил користування водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними.

Відповідно до пункту 10.4.5. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України №30 від 05.07.1995 р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) у разі виявлення самовільного приєднання абонента до системи водопостачання, а також самовільних робіт на водопровідному вводі складають двосторонній акт для притягнення винуватців до відповідальності і стягнення плати за воду згідно з Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України.

Згідно з пунктом 5.18. Правил користування споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях з'єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування.

Знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника. У разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з пунктами 3.3, 3.4 цих Правил.

Відповідно до п. 3.3. Правил користування у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць (п. 3.4. Правил користування).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було допущено порушення Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України у вигляді безоблікового водокористування.

Наведене є підставою для задоволення позовних вимог про стягнення плати за безоблікове водокористування в розмірі 16 746 грн. 70 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно п. 4.2. договору у разі повної або часткової несплати вартості наданих послуг, абоненту, на несплачену суму, починаючи з 20 числа наступного за звітним місяцем, за кожен день прострочення нараховується пеня в розмірі 0,1%.

З огляду на наведене, а також вимоги Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», позивачем нараховано та заявлено до стягнення за період часу з 01.02.2016 р. по 31.07.2016 р. пеню в сумі 3 790 грн. 51 коп.

Пунктом 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Як зазначено у п. 2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Таким чином, у відповідності з вимогами п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування пені за порушення відповідачем строків оплати вартості безоблікового водокористування, нарахованого за серпень 2015 року, припиняється 11.03.2016 р., тобто через шість місяців з дня коли зобов'язання мало бути виконаним. Слід також зазначити, що під час розрахунку суми пені за період часу з лютого 2016 року по березень 2016 року позивачем застосовану розмір пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ (44%, що становить 0,12% за кожен день прострочення), яка є більшою у вказаному періоді, ніж передбачено умовами договору (0,1% за кожен день прострочення згідно п. 4.2. договору). Таким чином, застосуванню під час нарахування у вказаному періоді підлягає розмір пені, визначений умовами договору. Після проведеного судом перерахунку розмір пені за прострочення оплати вартості безоблікового водокористування повинен становити 1 189 грн. 13 коп.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З врахуванням цих положень, позивачем правомірно нараховано 3% річних в сумі 737 грн. 58 коп. та інфляційні в сумі 2 233 грн. 22 коп.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами, а загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення частково, складає 16 746 грн. 70 коп. основного боргу, 1 189 грн. 13 коп. пені, 737 грн. 58 коп. 3% річних, 2 233 грн. 22 коп. інфляційних. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 49 ГПК України необхідно покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 509, 611 ЦК України, ст.ст. 230, 231, 232 ГК України, п. 3.2., 3.3. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 р. №190 та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2 (реєстраційний номер НОМЕР_1) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», м. Львів, вул. Зелена, 64 (ідентифікаційний код 03348471) 16 746 грн. 70 коп. основного боргу, 1 189 грн. 13 коп. пені, 737 грн. 58 коп. 3% річних, 2 233 грн. 22 коп. інфляційних, 1 225 грн. 45 коп. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

В судовому засіданні 03.10.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення підписано 10.10.2016 р.

Суддя Мазовіта А.Б.