ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.07.2016 Справа № 905/1584/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.

при секретарі судового засідання Гонтарі А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м.Краматорськ Донецької області в особі Марїнського відділення Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації, м.Марїнка Марїнського району Донецької області

до Публічного акціонерного товариства Красногорівський вогнетривкий завод, м.Красногорівка Марїнського району Донецької області

про: стягнення 792368,04грн. основного боргу, 510578,93грн. інфляційних втрат, 41436,95грн. 3% річних

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за дов. №61 від 27.04.2016р.,

від відповідача: не з'явився.

Суд перебував у нарадчій кімнаті

05.07.2016р. з 12-35 год. до 12-40 год.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м.Краматорськ Донецької області в особі Марїнського відділення Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації, м.Марїнка Марїнського району Донецької області звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства Красногорівський вогнетривкий завод, м.Красногорівка Марїнського району Донецької області про стягнення 792368,04грн. основного боргу, 510578,93грн. інфляційних втрат, 41436,95грн. 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на: Договір №1214-23/303/13 від 27.12.2013р. про постачання природного газу за регульованим тарифом з Додатком №1; Акт прийому-передачі природного газу від 31.07.2014р., Акт пломбування комерційного вузла обліку газу №777 від 12.07.2014р. тощо.

У позові викладений розрахунок інфляційних нарахувань та 3% річних (а.с.5).

Протягом розгляду справи позивач надав:

1) з супровідним листом №15/1-1049 від 16.06.2016р. докази на підтвердження повноважень ОСОБА_2 на видачу довіреності на підписання даного позову, довідку про розмір заборгованості відповідача за липень 2014 року станом на 17.06.2016р., а також документи на підтвердження порядку утворення заборгованості за липень 2014 року (а.с.44-61);

2) з супровідним листом №15/1128 від 30.06.2016р. копії платіжних доручень №3338 від 10.07.2014р. та №3362 від 11.07.2014р. (а.с.81-83);

3) пояснення б/н від 30.06.2016р. до викладеного у позові розрахунку інфляційних з доданими оновленим «Розрахунком індексу інфляції» та копією додатку №2 «Договірні обсяги постачання природного газу на 2014 рік» до Договору №1214-23 (а.с.84-87).

Протягом розгляду справи відповідач надав:

1) відзив вх.№20398/16 від 05.07.2016р. на позовну заяву (з доданими незасвідченими копіями документів на підтвердження настання для відповідача форс-мажорних обставин) (а.с.69-76);

2) заперечення вх.№20400/16 від 05.07.2016р. на позовну заяву з доданою незасвідченою копією висновку Донецької ТПП №2494/1/12.12-03 від 14.10.2014р. (а.с.77-80).

06.06.2016р. судом зроблено Спеціальні витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань:

- №21993493 щодо Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз (а.с.38-40);

- №21993523 щодо Публічного акціонерного товариства Красногорівський вогнетривкий завод (а.с.41-43). Зі Спеціального витягу вбачається, що відповідача не виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; найменування та місцезнаходження відповідача в позовній заяві зазначені вірно.

Відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33, 34, 43 ГПК України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

27.12.2013р. між Публічним акціонерним товариством По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз (Постачальник, позивач) та Публічним акціонерним товариством Красногорівський вогнетривкий завод (Споживач, відповідач) був укладений Договір про постачання природного газу за регульованим тарифом №1214-23/303/13 (далі Договір, а.с.16-20).

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник зобовязався постачати природний газ Споживачу в обсягах і порядку, передбачених Договором, для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачувати Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах передбачених Договором.

Згідно з п.2.1. Договору договірні обсяги постачання газу Споживачу наводяться в Додатку №2 до Договору.

Відповідно до п.2.6. Договору послуги з постачання газу підтверджуються підписаним Сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється за даними вузлів обліку, визначених у Додатку №1 до Договору.

Розрахунки за реалізований Споживачеві газ здійснюються за цінами, що встановлюються НКРЕ та розміщуються на офіційному веб-сайті Постачальника і в засобах масової інформації (п.4.1., п.4.4. Договору). Пунктом 4.2. Договору встановлена ціна за 1000куб.м. природного газу з урахуванням зборів, тарифів та ПДВ.

Відповідно до п.4.5. Договору розрахунковий період становить один місяць з 9-00год. першого числа місяця до 9-00год. першого дня наступного місяця включно.

Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем авансовими платежами до 25-го числа місяця, що передує місяцю постачання, із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до Додатку №2 до Договору. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим (п.4.6 Договору).

За невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за Договором сторони несуть відповідальність згідно з Договором і чинним законодавством України (п.6.1. Договору).

Договір набирає чинності з дати підписання та укладається на строк до 31.12.2014р. (п.10.1 Договору).

У Додатку №1 до Договору сторони узгодили перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання (а.с.21).

Додатком №2 «Договірні обсяги постачання природного газу на 2014 рік» до Договору (далі Додаток №2, а.с.86) встановлено, що Постачальник здійснює протягом 2014 року постачання природного газу Споживачу для власного споживання, зокрема, у липні в обсязі 200000куб.м (п.1).

Договір та Додатки №1 і №2 до нього підписані представниками обох сторін та скріплений їхніми печатками.

З акту прийому-передачі природного газу від 31.07.2014р. (а.с.34) вбачається, що Відповідач на підставі Договору прийняв від позивача у липні 2014 року природний газ в обсязі 163700куб.м. загальною вартістю 1029302,39грн.

Акт підписаний без зауважень і скріплений печатками Постачальника та Споживача.

Отже, позивач свої зобовязання за Договором у липні 2014 року виконав належним чином.

На підставі наданих позивачем довідки (а.с.54) та копій первинних документів (накопичувальних відомостей за липень 2014 року та травень 2016 року, банківських виписок за період 01.07.2014р. 09.07.2014р., платіжних доручень №3338 від 10.07.2014р. та №3362 від 11.07.2014р. а.с.55-61, 79, 82-83) судом встановлено, що відповідач свого обовязку з повної та своєчасної оплати природного газу, отриманого у липні 2014 року, у встановлені Договором терміни не виконав, чим порушив умови Договору, вимоги ст.ст.525, 526, 530 Цивільного кодексу (далі ЦК) України та ст.193 Господарського кодексу (далі ГК) України щодо обовязковості виконання зобовязання належним чином відповідно до умов договору та у строк, встановлений у зобовязанні.

Отже, у Споживача існує заборгованість в сумі 792368,04грн. за поставлений у липні 2014 року на підставі Договору природний газ, і позовна вимога про стягнення 792368,04грн. основного боргу є обґрунтованою, доведеною та такою, що не спростована відповідачем і підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі приписів ст.625 ЦК України позивач також просив стягнути з відповідача 510578,93грн. інфляційних нарахувань та 3% річних у розмірі 41436,95грн.

Судом перевірено розрахунки вказаних сум та встановлено наступне.

Відповідно до приписів ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Здійснений за період 17.07.2014р. 14.04.2016р. розрахунок 3% річних (а.с.5) не відповідає умовам п.4.6. Договору, яким споживачу надане право проводити остаточний розрахунок за послуги з постачання газу за розрахунковий період не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

З огляду на те, що заборгованість за липень 2014 року виникла з 11.08.2014р., стягненню на користь позивача підлягає сума 3% річних у розмірі 39922,32грн. за період 11.08.2014р. 14.04.2016р.

В судовому засіданні 05.07.2016р. позивачем були надані пояснення б/н від 30.06.2016р. до викладеного у позові розрахунку інфляційних з доданим оновленим «Розрахунком індексу інфляції» (а.с.84-86). В поясненнях б/н від 30.06.2016р. позивач зазначив: «Враховуючи, що сума інфляційних втрат на 05.07.2016р. змінилася, вважаємо за доцільне зробити перерахунок збитків на день вирішення справи (додається)». В доданому «Розрахунку індексу інфляції» (а.с.85) розмір інфляційних позивачем визначений в сумі 538840,45грн.

Відповідно до п.3.2. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. передбачене ч.4 ст.22 ГПК право позивача збільшити розмір позовних вимог може бути реалізоване до прийняття рішення судом першої інстанції. Якщо до заяви про збільшення розміру позовних вимог не додано доказів сплати суми судового збору у встановленому порядку та розмірі (з урахуванням такого збільшення), то відповідна заява повертається господарським судом на підставі п.4 ч.1 ст.63 ГПК України.

Заява про збільшення розміру позовних вимог в порядку ч.4 ст.22 ГПК України позивачем суду не подана; судовий збір в сумі 423,92грн. за збільшення розміру позовної вимоги про стягнення інфляційних позивачем не доплачений. Отже, суд приймає до уваги зроблений позивачем «перерахунок збитків на день вирішення справи» (а.с.84, 85) лише в частині зазначення в ньому тих періодів нарахування інфляційних, які були враховані і в позовній заяві (серпень 2014 року квітень 2016 року а.с.5).

При перевірці розрахунку інфляційних нарахувань (а.с.85) судом встановлено, що інфляційні нарахування на заборгованість липня 2014 року, яка згідно з п.4.6. Договору виникла лише 11 серпня 2014 року, за період серпень 2014 року нараховані неправомірно з огляду на таке.

Позивачем здійснене нарахування інфляційних за період прострочення виконання, який не дорівнює повному календарному місяцю, в той час як індекс інфляції є помісячною величиною та не може бути застосований до періодів існування заборгованості, які є меншими за місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які мала місце дефляція (абз.3 п.3.2. Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань №14 від 17.12.2013р.).

Судом також встановлено, що заявлена позивачем сума інфляційних в межах періоду, який є предметом розгляду у даній справі (510578,93грн.), є меншою, ніж розрахована судом за період вересень 2014 року квітень 2016 року (526955,98грн.).

Зважаючи на те, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України порядок збільшення розміру позовних вимог не дотриманий позивачем, позовна вимога про стягнення з відповідача інфляційних підлягає задоволенню в первісно заявленій до стягнення сумі. Таким чином, стягненню на користь позивача підлягають інфляційні у загальному розмірі 510578,93грн., нараховані на заборгованість за липень 2014 року в сумі 792368,04грн. за період вересень 2014 року квітень 2016 року.

Суд не приймає до уваги викладене у відзиві вх.№20398/16 від 05.07.2016р. (а.с.69-71) та запереченнях вх.№20400/16 від 05.07.2016р. на позовну заяву (а.с.77-78) твердження відповідача про відсутність підстав для стягнення боргу за липень 2014 року, а також для нарахування на нього річних та інфляційних з огляду на виникнення для відповідача з 13.07.2014р. обставин непереборної сили, які досі тривають, та умови п.8 Договору.

Так, будь-які докази виконання Споживачем умов п.8.3. Договору щодо негайного повідомлення Постачальника про обставини форс-мажору та надання підтвердних документів протягом 14-ти днів з моменту виникнення таких обставин у матеріалах справи відсутні.

З Акту пломбування комерційного вузла обліку газу №777 від 12.07.2014р. (а.с.35) вбачається, що за заявкою Споживача 12.07.2014р. о 20-00год. в присутності представників Постачальника і Споживача вхідна засувка на комерційному вузлі обліку газу була опломбована (№ пломби МАРУГГ 011388680). Докази відновлення постачання газу за Договором на обєкт відповідача у матеріалах справи відсутні.

З відзиву вх.№20398/16 від 05.07.2016р. (а.с.69-71) вбачається, що відповідач споживав природний газ в місці свого фактичного розташування м.Красногорівка Марїнського району Донецької області, яке і на момент укладення Договору, і на момент розгляду даної справи є місцем державної реєстрації відповідача (а.с.41).

Відповідно до Наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України №33/6/а від 07.10.2014р. «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» територія Донецької області віднесена до районів проведення антитерористичної операції.

Через наявність великої кількості відповідних новин, офіційних заяв і повідомлень (зокрема, Штабу АТО, Штабу антитерористичного центру при Службі безпеки України) в засобах масової інформації і мережі Інтернет та з урахуванням приписів ч.2 ст.35 ГПК України суд визнає інформацію про розташування м.Красногорівка у безпосередній близькості до лінії зіткнення загальновідомою.

За приписом ст.607 ЦК України зобовязання припиняється неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Суд вважає, що дія вказаної норми розповсюджується на правовідносини сторін за Договором, починаючи з 20-00год. 12.07.2014р.: з цього моменту дія Договору №1214-23/303/13 від 27.12.2013р. припинилась на підставі прямої вказівки закону у звязку з проведенням у м.Красногорівка воєнних дій, за які не відповідає жодна зі сторін Договору.

При цьому неможливість виконання не є невиконанням зобовязання, оскільки зобовязання вже припинилося.

Водночас до настання неможливості виконання (непереборної сили або випадку) зобовязання існує і має виконуватись належним чином. Так, за умовами п.4.6. Договору Споживач мав оплачувати заплановані обсяги постачання природного газу на умовах передплати (до 25-го числа місяця, що передує місяцю постачання). Додатком №2 до Договору було передбачено споживання газу у липні 2014 року в обсязі 200000куб.м, з яких згідно акту прийому-передачі від 31.07.2014р. фактично було спожито у липні лише 163700куб.м. (а.с.34) тобто за 18 днів до настання неможливості виконання у відповідача виникло грошове зобовязання перед Постачальником, яке хоча і не було простроченим, але підлягало належному виконанню відповідно до приписів ст.526 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. При цьому закон не вказує, чи залежать обставини, у звязку з якими виконання стало неможливим, від боржника і не звільняє боржника від відповідальності за порушення грошового зобовязання у звязку з відсутністю вини.

Отже, у правовідносинах сторін наявні підстави для стягнення боргу за липень 2014 року, а також для нарахування на нього річних та інфляційних.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів абз.3 ч.1 ст.49 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі ст.129 Конституції України; ст.ст.6, 525, 526, 530, 607, 625, 627 Цивільного кодексу України; ст.193 Господарського кодексу України; Наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України №33/6/а від 07.10.2014р. «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення»; керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м.Краматорськ Донецької області в особі Марїнського відділення Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації, м.Марїнка Марїнського району Донецької області до Публічного акціонерного товариства Красногорівський вогнетривкий завод, м.Красногорівка Марїнського району Донецької області про стягнення 792368,04грн. основного боргу, 510578,93грн. інфляційних втрат, 41436,95грн. 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Красногорівський вогнетривкий завод (85630, Донецька обл., Марїнський район, м.Красногорівка, вул.Ахтирського, буд.4; ідентифікаційний код 00191744) на користь Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз (84313, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Південна, буд.1; ідентифікаційний код 03361075) в особі Марїнського відділення Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації (85600, Донецька область, Марїнський район, м.Марїнка, вул.Чапаєва, буд.1а; ідентифікаційний код 20317064) 792368,04грн. основного боргу, 510578,93грн. інфляційних втрат, 39922,32грн. 3% річних, 20143,58грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 05.07.2016р. оголошено та підписано вступну і резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.07.2016р.

Суддя О.М. Шилова

Надр. 3 прим.:

1 до справи, 2 сторонам