ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.10.16 Справа № 904/7395/16

За позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Нікопольського комунального підприємства "НІКОПОЛЬТЕПЛОЕНЕРГО", м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 26 456 527,10 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №14-127 від 13.05.2014

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (надалі Позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Нікопольського комунального підприємства «Нікопольтеплоенерго» (надалі Відповідач) про стягнення 26 456 527,10 грн. за договором №1350/15-ТЕ-3/ПТ купівлі-продажу природного газу від 29.12.2014.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.08.2016 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

В судовому засіданні 20.09.2016 розгляд справи був відкладений на 04.10.2016 відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на невиконання Відповідачем вимог діючого законодавства та умов згаданого договору, а саме порушення строків оплати за спожитий природний газ за період січень-березень, жовтень-грудень 2015 року. У підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав суду договір №1350/15-ТЕ-3/ПТ купівлі-продажу природного газу вді 29.12.2014, додаткові угоди №1 від 23.03.2015, №2 від 30.07.2015, №3 від 20.10.2015 до нього, акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2015, 28.02.2015, 31.03.2015, 31.10.2015, 30.11.2015, 31.12.2015.

Позивач керуючись п.п.6.1., 7.2. названого договору, нормами Господарського та Цивільного кодексів України просить стягнути з Відповідача основний борг в сумі 19 374 218,26 грн., три проценти річних у сумі 403 931,11 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 514 568,25 грн., пеню в сумі 4 163 809,48 грн.

Представник Відповідача в судове засідання, призначене не 04.10.2016 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 03.10.2016 від Відповідача надійшов відзив вих. №997 від 29.09.2016, в якому Відповідач позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу визнав в повному обсязі, просить зменшити розмір стягуваної пені на 70%.

Позивач заперечив проти задоволення клопотання Відповідача про зменшення розміру стягуваної пені.

Крім того, 03.10.2016 від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з зайнятістю представника Відповідача в іншому судовому процесі.

Представник Позивача заперечив проти задоволення клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи.

Розглянувши клопотання Відповідача, заслухавши представника Позивача, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи, виходячи з такого.

Відповідно до п.3.9.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у звязку з відсутністю його представника (з причин, повязаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-пятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не повязаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-35 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги, що Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин, викладених у клопотанні (наявність іншої судової справи), неможливості заміни представника на іншого і неможливості розгляду справи без участі представника Позивача, суд дійшов висновку, що клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні 04.10.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника Позивача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

29.12.2014 публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» (Позивач, Продавець) та Нікопольське комунальне підприємство «НІКОПОЛЬТЕПЛОЕНЕРГО» (Відповідач, Покупець) уклали договір №1350/15-ТЕ-3/ПТ купівлі-продажу природного газу (надалі Договір), відповідно до умов якого Продавець зобовязався передати у власність Покупцеві у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобовязався прийняти і оплатити цей природний газ (надалі газ) на умовах цього Договору. Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням (п.п.1.1., 1.2. Договору).

Згідно з п.6.1. Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 2.1. Договору Сторони погодили термін передачі газу з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

На виконання умов Договору Позивачем протягом січня - березня, жовтня - грудня 2015 року було передано, а Відповідачем прийнято природний газ на загальну суму19 374 218,26 грн.

Факт поставки природного газу підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015, 28.02.2015, 31.03.2015, 31.10.2015, 30.11.2015, 31.12.2015.

Проте Відповідач грошове зобовязання за Договором по оплаті переданого в січні - березні, жовтні - грудні 2015 року природного газу не здійснив. Таким чином, сума основного боргу Відповідача перед Позивачем становить 19 374 218,26 грн.

Виходячи з п. 7.2. Договору, за порушення Покупцем умов пункту 6.1. цього Договору, Покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

В своїй позовній заяві Позивач ставить питання про стягнення з Відповідача заборгованості за період січень-березень, жовтень-грудень 2015 року у в сумі 19 374 218,26 грн., трьох процентів річних 403 931,11 грн. (за загальний період прострочення з 15.02.2015 по 20.05.2016), інфляційний втрат 2 514 568,25 грн. (за загальний період прострочення з лютого 2015 року по березень 2016 року), пені 4 163 809,26 грн. (у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення з 14.02.2015 по 20.05.2016).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача 26 456 527,10 грн. за договором №1350/15-ТЕ-3/ПТ купівлі-продажу природного газу від 29.12.2014 слід задовольнити частково виходячи з наступного.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору. Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є порушенням зобовязання.

Положеннями ст. 229 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

У відповідності зі ст. 638 Цивільного кодексу України, правочин у вигляді договору вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди в усіх істотних умов.

Положеннями частин 1, 3 ст.639 Цивільного кодексу встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у письмовій формі, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Наданий Позивачем договір №1350/15-ТЕ-3/ПТ купівлі-продажу природного газу від 29.12.2014 викладений в письмовій формі у вигляді єдиного документа, підписаний та скріплений печатками Позивача та Відповідача, а отже є укладений.

Виходячи з п.6.1. Договору, остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Позивач в період з січня по березень та з жовтня по грудень 2015 року поставив Відповідачу природний газ на загальну суму 19 374 218,26 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015, 28.02.2015, 31.03.2015, 31.10.2015, 30.11.2015, 31.12.2015, та не заперечується Відповідачем.

Проте Відповідач не здійснив оплату за природний газ, що є порушенням пункту 6.1. Договору.

Відповідно, сума заборгованості Відповідача перед Позивачем становить 19 374 218,26 грн., а отже вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача заборгованості за Договором в сумі 19 374 218,26 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Враховуючи, що Позивачем доведено шляхом надання належних доказів, та не заперечується Відповідачем, що останнім допущено порушення строків оплати за спожитий природний газ, перевіривши здійснений Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню, а саме: підлягають стягненню 3% річних в сумі 403 931,11 грн., інфляційні втрати в сумі 2 514 568,25 грн.

За змістом п. 7.2.. Договору, 7.2. Договору, за порушення Покупцем умов пункту 6.1. цього Договору, Покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

За розрахунком Позивач розмір пені за період прострочення з 15.02.2016 по 20.05.2016 складає 4 163 809,48 грн.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п.6 ст.231 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснений Позивачем розрахунок пені відповідає обставинам справи та приписам діючого законодавства, тому вимоги Позивача про стягнення з Відповідача пені в сумі 4 163 809,48 грн. є обґрунтованими.

В той же час, згідно ч. 3 ст. 551 Господарського процесуального кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Враховуючи, що як вбачається з наданих Відповідачем звіту про фінансові результати за 2014 рік, балансу на 31.12.2014, звіту про фінансові результати за 2015 рік, балансу на 31.12.2015, збиток від виробничої діяльності на підприємстві за 2014 рік складає 9 003 млн.грн., збиток від виробничої діяльності на підприємстві за 2015 рік складає 33 747 млн. грн., значна частина майна підприємства знаходиться у податковій заставі, що унеможливлює оформлення банківського кредиту, а отже суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка заявлена до стягнення 4 163 809,48 грн. на 30% від заявленої суми, що становить 2 914 666,64 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Нікопольського комунального підприємства «Нікопольтеплоенерго» (53213, Дніпропетровська область, м. Нікополь, проспект Трубників, 12-А, ) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, будинок 6, ) 19 374 218,26 грн. - основного боргу, 2 514 568,25 грн. - інфляційних втрат, 403 931,11 грн. - 3% річних, 2 914 666,64 грн. - пені, 206 700,00 грн. - судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 05.10.2016.

Суддя ОСОБА_2