номер провадження справи 32/90/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2016 Справа № 908/1991/16

За позовом Комунального підприємства "Дніпрорудненські теплові мережі" (71630, Запорізька область, Василівський р-н, м. Дніпрорудне, вул. Героїв праці, 11)

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

про стягнення 1884,53 грн.

Суддя Колодій Н.А.

За участю представників сторін:

Від позивача - Гайдай О.І., довіреність № 05/002 від 04.01.2016 р.

Від відповідача - не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

28.07.2016 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява комунального підприємства "Дніпрорудненські теплові мережі" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту технічну воду у сумі 196,10 грн., за спожиту теплову енергію у сумі 1536,71 грн., з урахуванням суми на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у сумі 120,99 грн. та 3% річних у сумі 30,73 грн., в загальному розмірі 1884,53 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.08.2016 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1991/16, судове засідання призначено на 15.09.2016 р. Судове засідання відкладалось до 28.09.2016р.

28.09.2016р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Позивач підтримав позовні вимоги викладені у позовній заяві, на підставі ст. ст. 11, 16, 525, 526, 530, 612, 625, 714 ЦК України, ст. ст. 193, 216-218, 275-277 ГК України, просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання, продовжене 28.09.2016р. не з'явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, витребувані документи та письмовий відзив не надав. Про час та місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, ухвали суду направлялись на адресу, вказану в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1. Ухвала від 01.08.2016р. повернулась до суду з відміткою поштового відділення - "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно зі ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2015 р. комунальним підприємством "Дніпрорудненські теплові мережі" (постачальник, позивач у справі) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (споживач, відповідач) був укладений договір № 3-птв на постачання (підігрітої) технічної води, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується надавати споживачу послуги з постачання (підігрітої) технічної води за ціною та в порядку, передбаченому даним договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 договору вартість технічної води складає 2,58 грн. (з урахуванням ПДВ) за 1 куб м, відповідно до затвердженого тарифу. Вартість теплової енергії використаної постачальником на підігрів технічної води складає 1238,94 грн./Гкал (з урахуванням ПДВ), відповідно до затвердженого тарифу.

Згідно з п. 2.3 договору розрахунковий період оплати послуг - один календарний місяць. Термін внесення платежів на розрахунковий рахунок постачальника - 10 банківських днів з моменту підписання сторонами акта виконаних робіт та отримання рахунку.

Пунктами 3.1-3.3 договору визначено, що постачання технічної (підігрітої) води здійснюється споживачем з існуючої системи теплопостачання постачальника. У опалювальний період споживачу постачається технічна підігріта вода до температури, відповідно до температурного графіку котельні. У між опалювальний період споживачу постачається технічна вода без підігріву.

Відповідно до п. 4.1 договору облік кількості використаної води здійснюється за показниками водолічильника.

Згідно з п. 4.1.1 договору кількість використаної теплової енергії на підігрів відпущеної технічної води, здійснюється розрахунковим методом.

Пунктом 4.2 договору визначено, що зняття показань водолічильника здійснюється один раз на місяць представником постачальника спільно з представником споживача.

Відповідно до положень п. 7.2 договору споживач взяв на себе зобов'язання своєчасно та у встановлений договором термін оплачувати надані послуги.

Згідно п. 9.1 договору даний договір діє з моменту його підписання сторонами до 01.02.2018 року.

Із матеріалів справи слідує, що за період грудень 2014 року, лютий, березень, листопад, грудень 2015 року, січень, лютий 2016 року позивач надав технічну воду на об'єкт відповідача на зальну суму 196,10 грн. Крім того, у період листопад, грудень 2015 року, січень, лютий 2016 року позивач поставив відповідачу теплову енергію, використану для підігріву технічної води на загальну суму 1536,71 грн.

Таким чином, загальна вартість поставленої технічної (підігрітої) води за період грудень 2014 року, лютий, березень, листопад, грудень 2015 року, січень, лютий 2016 року складає 1732,81 грн.

Відповідач акти наданих послуг за спірний період не підписав, жодних заперечень щодо наданих позивачем послуг, не надав, зобов'язання по договору щодо своєчасного та у встановлені договором строки здійснення оплати не виконав.

Згідно зі ст. ст. 11, 509 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містять ч. ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач доказів виконання зобов'язання і перерахування позивачу заявленої до стягнення суми не надав.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 1732,81 грн. основного боргу є частково обґрунтованими, так як, позивачем пред'явлено до стягнення борг за актом - грудень 2014р. в сумі 1025грн. 99 коп., що був складений на підставі договору № 110 від 01.08.2011р. Тоді як, позивач обґрунтовує позовні вимоги умовами договору, укладеного між сторонами 01.02.2015р. № З-птв. Належного документального обґрунтування суми боргу за актом - грудень 2014р., як того вимагав суд ухвалою від 15.09.2016р., позивач суду не надав.

Таким чином, сума основного боргу підлягає частковому задоволенню в розмірі 706грн. 82 коп. В решті пред'явленої до стягнення суми основного боргу слід відмовити, як необґрунтованій.

Також позивач просить стягнути з відповідача суму 30,73 грн. - 3% річних та суму 120,99 грн. інфляційних втрат за загальний період з січня 2015 р. по липень 2016 р.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 2.3 договору розрахунковий період оплати послуг - один календарний місяць. Термін внесення платежів на розрахунковий рахунок постачальника - 10 банківських днів з моменту підписання сторонами акта виконаних робіт та отримання рахунку.

Перевіривши розрахунок 3% річних суд встановив, що розрахунок здійснено вірно, 3% річних підлягають стягненню в сумі 30,73 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат суд встановив, що розрахунок здійснено вірно, інфляційні втрати підлягають стягненню в сумі 120,99 грн.

Таким чином, до стягнення підлягає 30,73 грн. - 3% річних та сума 120,99 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 "Про судове рішення" передбачено, що рішення з господарського спору повинно прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, с достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Пунктом 4 зазначеної Постанови передбачено, що, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні в мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування й ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

Відповідно до ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов комунального підприємства "Дніпрорудненські теплові мережі" (71630, Запорізька область, Василівський р-н, м.Дніпрорудне, вул. Героїв праці, 11 ) задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікайний номер НОМЕР_1) на користь комунального підприємства "Дніпрорудненські теплові мережі" (71630, Запорізька область, Василівський р-н, м.Дніпрорудне, вул. Героїв праці, 11 ) борг за спожиту технічну воду у сумі 155 (сто п'ятдесят п'ять) грн. 07 коп., за спожиту теплову енергію у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 75 коп., з урахуванням суми на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у сумі 120 (сто двадцять) грн. 99 коп., 3% річних у сумі 30 (тридцять) грн. 73 коп., в загальному розмірі 1884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) грн. 53 коп. та судовий збір в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 ГПК України "05" жовтня 2016 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.