ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2016 р.Справа № 916/2105/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Лисенко В.А.,

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представника від відповідача 1 ОСОБА_2, довіреність № 878, дата видачі : 28.12.15р.;/позивач та відповідач 2 не використали законного права на участь у судовому засіданні, хоча про час та місце його проведення повідомлені належним чином (див. рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 29.08.16р.)/,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансвагонсервіс", м.Одеса

на рішення господарського суду Одеської області від 17.06.2016р.

у справі № 916/2105/15

за позовом скаржника

до відповідачів:

1) Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", м.Київ;

2) Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ягорлик", с. Ткаченка Красноокнянського району Одеської області

про визнання недійсним договору,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю (далі по тексту ТОВ) "Укртрансвагонсервіс" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства (далі по тексту ПАТ)"Державна продовольчо-зернова корпорація України" та Сільськогосподарського виробничого кооперативу (далі по тексту СВК) "Ягорлик" (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог т.1, а.с.42-47) про визнання недійсним з моменту укладання договору поставки зерна майбутнього врожаю від 18.04.2014р. №11-К, укладеного між відповідачами по справі.

Позовні вимоги з посиланням на ст.ст. 203,215,206 ЦК України, мотивовані тим, що договір поставки зерна майбутнього врожаю від 18.04.2014р. № 11-К, що укладений між відповідачами, встановлює штрафні санкції та умови настання відповідальності за договором не передбачені чинним законодавством, що порушує права позивача, оскільки відповідно до укладеного ТОВ "Укртрансвагонсервіс" та СВК "Ягорлик" договору поруки від 19.04.2014р. він поручився перед ПАТ Державна Продовольчо-зернова Корпорація України за виконання СВК "Ягорлик" обовязків за спірним договором, у тому числі по сплаті штрафних санкцій за невиконання умов договору, які передбачені пунктами 5.4, 6.3, 6.5.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.06.2016р. (головуючий суддя Волков Р.В., судді Зайцев Ю.О., Щавинська Ю.М.) у задоволенні позовних вимог ТОВ "Укртрансвагонсервіс" відмовлено повністю з огляду на відсутність підстав для його задоволення.

Скаржник вважає, що зазначене рішення місцевого господарського суду є незаконним, безпідставним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На думку ТОВ "Укртрансвагонсервіс" місцевим судом зроблено невірний висновок про те, що оскаржений договір не порушує прав позивача, оскільки взагалі не досліджувались обставини справи, а саме недійсність положень договору поставки зерна майбутнього врожаю від 18.04.2014р. за №11-К.

Позивач вважає, що положення договору поставки від 18.04.2014р. щодо порядку нарахування та сплати штрафних санкцій є незаконними, несправедливими, оскільки одночасно передбачають відповідальність у вигляді і пені і штрафу, чим порушено положення ст. 61 Конституції України та ст. 549 ЦК України, отже вони мають бути визнані судом недійсними з моменту вчинення договору з огляду на норми діючого законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ Державна Продовольчо-зернова Корпорація України не погоджується з її доводами та вважає висновки господарського суду, викладені в оскарженому рішенні, вірними та просить залишити його в силі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, матеріали справи та вислухавши пояснення представника ПАТ Державна Продовольчо-зернова Корпорація України, судова колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення виходячи з такого.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції, 18.04.2014р. ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" в особі Торгово-експортної філії ПАТ Державна продовольчо-зернова корпорація України (покупець) та СВК "Ягорлик" (постачальник) уклали договір поставки зерна кукурудзи 3-го класу майбутнього врожаю, за яким постачальник в строк по 01.11.2014р. включно поставляє покупцю зазначений товар у кількості 2800 метричних тонн за ціною 1000грн. за тону з передплатою на суму 2800000 грн. (т.1 а.с. 15-24).

У відповідності до п.п. 5.4 у разі невиконання постачальником своїх зобовязань, або за наявності очевидних підстав вважати, що останній не виконає своїх зобовязань в установлений строк або виконає їх неналежним чином, або у випадку отримання покупцем інформації, що постачальник не прийме належним чином міри відносно оформлення страхового випадку у відповідності з умовами договору комплексного страхування, передбаченого п.п. 5.5 договору, та у інших перелічених випадках покупець має право призупинити виконання своїх зобовязань, відмовитись від їх виконання частково або в повному обсязі, при цьому постачальник зобовязаний повернути покупцю всі кошти, перераховані на користь постачальника на виконання умов цього договору, і відсотки в розмірі 24% річних за період з дня отримання предоплати від покупця до дня її повернення останньому.

П.п. 6.3. встановлено, що у випадку невиконання/неналежного виконання постачальником зобовязань з поставки товару, він зобовязаний сплатити покупцю пеню в розмірі 0,2% від суми визначеної п.п. 3.1.1 даного договору, за кожен день прострочення зобовязання, а за прострочення зобовязання по поставці товару більше 15 днів, постачальник крім пені, сплачує також штраф в розмірі 30% від суми, визначеної п.п. 3.1.1 цього договору.

За умовами п.п. 6.5 постачальник несе повну матеріальну відповідальність і, відповідно, сплачує всі збитки (включаючи всі штрафні санкції накладені контролюючими органами на покупця) і упущену вигоду покупця, за надання недостовірної інформації передбаченої договором і/або документами, які подаються для його укладення/виконання. Постачальник несе відповідальність за порушення даного договору незалежно від наявності його вини.

Сторони узгодили, що строк дії договору: з дати його укладання до моменту повного і належного виконання зобовязань за договором.

19.04.2014 р. між ТОВ Укртрансагонсервіс (Поручитель) та СВК "Ягорлик" (боржник) укладено договір поруки, умовами якого передбачено, що поручитель поручається перед ПАТ "Державна Продовольчо-Зернова Корпорація України" (кредитор) за виконання обовязків боржника за договором поставки зерна майбутнього врожаю за №11-К від 18.04.2014р., в тому числі зі сплати неустойки та відшкодування збитків в порядку та на умовах, визначеним цим договором. Боржник і поручитель за зобовязаннями, визначеними п.п. 1.2 цього договору відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п.п. 1.1, 1.2) /т. 1 а.с. 25/.

Згідно п.п. 3.1 договору поруки у випадку виконання поручителем обовязків боржника перед кредитором, до поручителя переходять права кредитора за основним договором в межах, визначених п.п. 1.2 цього договору.

П.п. 3.3 передбачено, що боржник не має права змінювати умови основного договору без згоди на те поручителя, якщо внаслідок такої зміни збільшується обсяг відповідальності поручителя.

У відповідності до п.п. 4.2 цей договір діє до моменту припинення поруки на підставах визначених ст. 559 ЦК України, але до повного виконання зобовязання боржника за умовами п.п. 4.4 основного договору.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У відповідності до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення вимог законодавства; відсутність цивільної дієздатності у особи, що укладає правочин; відсутність вільного волевиявлення сторін; порушення форми, встановленої законом; правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Жодна з означених підстав в даному випадку відсутня.

Звертаючись з позовом ТОВ Укртрансвагонсервіс вимагає визнати недійсним договір відповідачів, оскільки він порушує його права, що підлягають захисту. Однак з вищенаведених фактичних обставин справи вбачається, що на момент укладання оспорюваного договору, позивач не мав жодних правовідносин зі сторонами цього договору, а отже і відповідних прав та обовязків, які могли б бути порушеними договором поставки зерна майбутнього врожаю №11-К від 18.04.2014р. на час його укладання. Означеного факту не змінює прийняття позивачем в подальшому на себе забезпечувальних зобовязань за договором поруки.

Відмовляючи в позові, Господарський суд Одеської області вірно зазначив, що кредитор (ПАТ "Державна Продовольчо-Зернова Корпорація України") не є стороною укладеного договору поруки, та зі змісту цього договору не вбачається, чи був він проінформований про укладання такого договору, або ознайомлений з його умовами, тому на думку місцевого суду підписання між боржником та поручителем договору поруки ніяким чином не впливають на права кредитора по пред'явленню вимог про виконання обов'язків боржника до позивача. Також місцевий суд послався на ст. 520 ЦК України де зазначено, що боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, а сам правочин щодо заміни боржника за договором поставки зерна майбутнього врожаю № 11-К від 18.04.2014 р. сторонами здійснено не було.

Крім того, на думку позивача, відповідачами при укладанні договору невірно визначено склад штрафних санкцій, їх розмір, а також умови настання відповідальності за договором, порядок стягнення збитків і вищевказані положення договору, на його думку, суперечать нормам ст. 61 Конституції України та ст. 549 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується з такими твердженнями, з огляду на те, що відповідно, до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Таким чином, штраф і пеня є одним видом юридичної відповідальності, а саме неустойкою, яка підлягає стягненню відповідно до умов договору, оскільки сторони в договорі передбачили і штраф і пеню, а твердження скаржника про неможливість їх одночасного стягнення суперечить чинному законодавству та не узгоджується з приписами Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», а саме з п. 2.1, відповідно до якого застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі, притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф, як лише форми її сплати. Хибним в даному випадку є посилання на ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення, оскільки вона міститься у розділі «Права, свободи та обовязки людини і громадянина», тобто стосується лише фізичних осіб.

За таких обставин, суд першої інстанції в повному обсязі дослідив фактичні обставини справи та надав вірну юридичну оцінку правовідносинам сторін та наявним в справі доказам, не порушив норми матеріального та процесуального права та на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, прийняв обґрунтоване рішення, яке слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "Укртрансвагонсервіс" колегія суддів залишає без задоволення.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 49, 99,101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Одеської області від 17.06.2016 року по справі №916/2105/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансвагонсервіс" без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до ст. 110 ГПК України може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 06.10.16 р.

Головуючий суддя Г.П. Разюк

Суддя В.А. Лисенко

Суддя Я.Ф. Савицький