Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "05" жовтня 2016 р. Справа № 906/206/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - дов.№688 від 27.04.2016 (брав участь у судовому засіданні 27.09.2016); ОСОБА_2 дов. №689 від 27.04.2016;

від відповідача: ОСОБА_3 - дов. б/н від 08.12.2014, ОСОБА_4 - дов. б/н від 25.03.2016;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця "ПАТ "Українська залізниця"

до Приватного акціонерного товариства "Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат"

про стягнення 104470,00грн

Відповідно до ст.77 ГПК України, у судовому засіданні 27.09.2016, оголошувалась перерва до 05.10.2016.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Товкачівський Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат" 104470,00грн штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у накладній.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує накладною №33283326 від 08.09.2015 та комерційним актом РА №011343/699/125 від 12.09.2015. В якості правових підстав позову позивач посилається на ст.ст.24, 118, 122,129 Статуту залізниць України.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 10.05.2016 позовну заяву залишено без розгляду (а.с. 60).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.06.2016 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" задоволено; ухвалу господарського суду Житомирської області від 10.05.2016 скасовано, а справу №906/206/16 передано на розгляд до господарського суду Житомирської області (а.с. 115-118).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2016, справу № 906/206/16 передано на розгляд судді Шніт А.В.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 01.07.2016 було прийнято справу до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні (а.с. 125).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та письмовому запереченні на відзив. Просив задовольнити позов.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували. Просили суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву №559 від 25.03.2016 та додаткових письмових поясненнях від 23.09.2016.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

08.09.2015 Приватним акціонерним товариством "Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат" (відправник, відповідач) зі станції Товкачівський Південно-Західної залізниці відправлено вагони №66373809, №67891440, №65784829, №67890475 з вантажем навалом - "кварцити, крім бакальських, криворізьких і кма. Кварцит" до станції призначення - Красноармійськ Донецької залізниці за залізничною накладною №33283326 (а.с. 8).

У рядках 1-4 граф 19-20 накладної №33283326 відповідач вказав визначену ним масу вантажу: у вагоні №66373809 - 69000кг; у вагоні №67891440 - 69000кг; у вагоні №65784829 - 71000кг; у вагоні №67890475 - 69000кг (а.с. 8, на звороті).

По прибутті вагонів на проміжну станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці (залізниця, позивач) залізницею проведено перевірку маси вантажу у вагонах та встановлено невідповідність маси вантажу у вагонах №67891440 і №65784829.

Зокрема, залізницею було здійснено переважування маси вантажу на 150 тонних вагонних електронно-тензометричних вагах, під час якого було виявлено, що маса вантажу у вищезазначених вагонах складає 66950кг і 69350 - відповідно, що не відповідає масі, вказаній відправником у накладній №33283326.

За результатами вказаної перевірки були складені комерційний акт РА №011343/699/125 від 12.09.2015 та акт загальної форми №2266/Ваги від 12.09.2015, згідно з якими проведеним контрольним зважуванням вантажу на 150 тонних електронно-тензометричних вагах виявлено:

- у вагоні №67891440 зазначено у перевізних документах: тара - 23100 кг, маса нетто - 69000кг, в дійсності ж встановлена маса вантажу: брутто - 9050кг, тара - 23100кг, маса нетто - 66950кг, що на 2050кг менше від маси вантажу, визначеної відправником і зазначеної у накладній №33283326;

- у вагоні №65784829 зазначено у перевізних документах: тара - 22000кг, маса нетто - 71000кг, в дійсності ж встановлена маса вантажу брутто - 91350кг, тара - 22000кг, маса нетто - 69350кг, що на 1650кг менше від маси вантажу, визначеної відправником і зазначеної у накладній №33283326 (а.с. 9-10).

У Розділі "Д" комерційного акту РА №011343/699/125 зазначено, що завантаження в обох вагонах, щодо яких проведено контрольне зважування, здійснено нерівномірно, нижче бортів на 30-60см, без поглиблень. Вагони без торцевих дверей, розвантажувальні люки у вагонах з обох боків закриті. Втрати вантажу немає. Технічно вагони справні. При повторному переважуванні вагонів маса підтвердилася (а.с. 9, на звороті).

При цьому, як вбачається з Розділу "Є" комерційного акту РА №011343/699/125, під час перевірки вантажу 16.09.2016 на станції призначення різниці між даними даного комерційного акту і фактичною наявністю вантажу не виявлено (а.с. 9, на звороті).

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України, позивачем був нарахований відповідачу штраф у сумі 104470,00грн (п'ятикратний розмір провізної плати - 10470,00грн) за невірне зазначення маси вантажу, за стягненням якого останній звернувся до суду з відповідною позовною заявою.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд дійшов наступних висновків.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України)). Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов'язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч.3 ст.173 ГК України).

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.175 ГК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли у зв'язку з перевезенням вантажу залізничним транспортом на підставі залізничної накладної №33283326, тому за своєю правовою природою становлять договір перевезення вантажу.

Статтею 908 ЦК України встановлено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч.1 ст.909 ЦК України, яка кореспондується зі змістом ч.1 ст.307 ГК України).

За змістом ч.3 ст.909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно ч.5 ст.307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України, відповідно абз.2 ст.2 якого Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

За змістом ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст.23 Статуту залізниць України та п.1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України №542 від 20.08.2001, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за №798/5989).

Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф. Виправлення не допускаються, у разі зміни відомостей, внесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ (п.1.3 Правил оформлення перевізних документів).

Так, у залізничній накладній №33283326 від 08.09.2015 вантажовідправником вказана маса вантажу нетто - 69000кг (у вагоні №67891440) і 71000кг (у вагоні №65784829), спосіб визначення маси - на електронних вагах (а.с. 8).

Маса вантажу згідно ст.37 Статуту залізниць України визначається відправником.

У графі "Відправник" зазначеної вище залізничної накладної вказано найменування відправника: ПРАТ "Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат", тобто відповідача у даній справі.

Згідно абз.3 п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами, зазначеними судом вище, підтверджено факт невідповідності мас вантажу у вагоні №67891440 та №65784829, що були зазначені відповідачем у перевізних документах, а саме: 69000кг і 71000кг - відповідно, фактичним масам вантажу - 66950кг й 69350кг - відповідно.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України акти загальної форми та комерційні акти складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності сторін.

Дослідивши акт загальної форми №2266/Ваги від 12.09.2015 та комерційний акт РА №011343/699/125 від 12.09.2015, судом встановлено, що вони складені з дотриманням вимог чинного законодавства та підписані уповноваженими на це посадовими особами.

Відповідно до ст.920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що виникають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Як суд зазначав вище, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній (ст.24 Статуту залізниць України).

Згідно зі ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

У відповідності до ст.118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Провізна плата згідно залізничної накладної №33283326 від 08.09.2015 (а.с. 8, на звороті) за вагони №67891440 і №65784829 становить 10470,00грн (за кожен вагон). З її розміру позивачем визначено розмір штрафу за неправильне зазначення у залізничній накладній маси вантажу, який відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку складає 104470,00грн.

Саме вантажовіправники несуть відповідальність за неправильно зазначену масу вантажу й відповідальність останніх настає лише за сам факт допущення такого порушення.

Отже, позивачем обґрунтовано було заявлено до стягнення з відповідача штрафу в сумі 104470,00грн.

Як визначає ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно ст.34 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 ГПК України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Підсумовуючи сукупність встановлених вище фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що позовна вимога про застосування до відповідача відповідальності на підставі статей 122, 118 Статуту залізниць України є правомірною, обґрунтованою та документально підтвердженою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, суд відхиляє доводи відповідача щодо неврахування позивачем при складенні комерційного акта РА №011343/699/125 від 12.09.2015 норм природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто, оскільки останні спростовуються нормативно обґрунтованим письмовим запереченням на відзив позивача (а.с. 61-62), та п.3.18. Роз'яснень президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 N04-5/225. Згідно вказаного пункту стаття 23 Статуту надає право під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених пунктом 6.1 Правил оформлення перевізних документів, оформлення однієї накладної на маршрут або групу вагонів, на зворотному боці якої зазначаються для кожного вагона маса вантажу і кількість місць. Отже, у разі виявлення недостачі в окремому вагоні норму природної втрати та граничне розходження визначення маси нетто слід застосовувати саме щодо цього вагона, а не до загальної маси всього маршруту або групи вагонів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 14.05.2015 у справі №922/4978/14, від 20.05.2015 у справі №922/4977/14.

Суд також не приймає до уваги заперечення відповідача щодо переваження вагонів станцією Коростень Південно-Західної залізниці, оскільки за матеріалами справи, зокрема книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагоні ф.ГУ-78 (а.с. 175-178) та звіту про контрольні зважування вагонів та перевірки кількості вантажу у вагонах ф.КОО-1 (а.с. 179-180), складених відповідно до Інструкції з ведення станційної комерційної звітності, вказане переваження не здійснювалось.

Відповідач клопотання щодо зменшення суми штрафу не подавав.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат" (11114, Житомирська обл., Овруцький р-н, смт Першотравне. вул. Залізнична, буд. 9, ідентифікаційний код 01056244) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпропетровськ, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ідентифікаційний код 40081237):

- 104470,00грн штрафу;

- 1567,05грн судового збору за подання позовної заяви;

- 1378,00грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.10.16

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу