ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" жовтня 2016 р.Справа № 916/2145/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "КИРОВЕЦ"

До відповідача: Сільськогосподарського виробничого кооперативу "ВЛАДИЧЕНЬ"

про стягнення

Суддя Рога Н. В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1І на підставі договору № 000956-12 від 15.06.2016 р.;

Від відповідача: не зявився.

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Завод "КИРОВЕЦ", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Сільськогосподарського виробничого кооперативу (далі СВК) "ВЛАДИЧЕНЬ" про стягнення основної заборгованості у сумі 9 800 грн. 00 коп., інфляційних втрат у сумі 77 грн. 42 коп., 3% річних у сумі 294 грн. 00 коп.

31 серпня 2016р. позивач звернувся до господарського суду Одеської області з уточненою позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з СВК "ВЛАДИЧЕНЬ" основну заборгованість у сумі 9 800 грн. 00 коп., інфляційні втрати у сумі 950 грн. 60 коп., 3% річних у сумі 294 грн. 00 коп.

Представник позивача уточнену позовну заяву підтримує, наполягає на задоволенні позову.

Відповідач про місце, дату та час судових засідань був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, але представник відповідача в судові засідання не з'явився, про поважність причин незявлення суд не повідомив, письмового відзиву на позовну заяву до суду не надав.

За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухав пояснення представника позивача, суд встановив:

05 листопада 2010р. між СВК "ВЛАДИЧЕНЬ" (Замовник) та ТОВ "Завод "КИРОВЕЦ" (Виконавець) був укладений Договір №18 (далі Договір).

Згідно п.1.1 вищевказаного Договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобовязання з виконання робіт, повязаних з ремонтом вузлів та агрегатів, тракторів "Кіровець", в подальшому "Агрегати", а також їх зберігання.

Даний Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє на протязі 1 року з моменту його підписання (п.7.1, 7.2 Договору).

Відповідно до п.2.1 Договору Виконавець зобов`язується якісно та згідно з умовами даного Договору відремонтувати агрегати за рахунок Замовника. Замовник повинен сплачувати роботу Виконавця у порядку та строки, встановлені даним Договором.

Згідно пункту 3.1 Договору за виконання ремонтних робіт: підставою для оплати є рахунок, виставлений Виконавцем. Ціна робіт договірна на момент предявлення рахунку. Замовник повинен протягом 10-ти робочих днів з моменту виставлення рахунку оплатити його.

Позивач зазначає, що на виконання умов даного Договору ТОВ "Завод "КИРОВЕЦ" виставив Замовнику рахунок-фактур № СФ-0000026 від 16.04.2015р. на суму 29 800 грн. за виконані роботи з ремонту КПП Т-150К

В свою чергу, Замовник провів лише часткову оплату за виконані роботи згідно даного Договору на суму 20 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 66 від 20.04.2015 р.

Такі дії відповідача позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у звязку з чим звернувся до суду за захистом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 9 800 грн. 00 коп.

З метою досудового врегулювання спору, листами №03-01 від 03.06.2015р. та № 29/01 від 29.04.2016р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про виконання грошового зобовязання, проте відповідачем зазначені листи було проігноровано.

Позивач також зазначає, що відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням зазначеної норми законодавства, позивач нарахував 3% річних у сумі 294 грн. 00 коп. та інфляційні втрати у сумі 950 грн. 60 коп., які також просить суд стягнути з відповідача.

В обґрунтування позову, позивач також посилається на ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України відповідно, до яких субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідач своїм правом на захист у судовому порядку не скористався.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту , вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 листопада 2010р. між СВК "ВЛАДИЧЕНЬ" (Замовник) та ТОВ "Завод "КИРОВЕЦ" (Виконавець) був укладений Договір №18.

Згідно п.1.1 вищевказаного Договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобовязання з виконання робіт, повязаних з ремонтом вузлів та агрегатів, тракторів "Кіровець", а також їх зберігання.

Відповідно до п.2.1 Договору Виконавець зобов`язується якісно та згідно з умовами даного Договору відремонтувати агрегати за рахунок Замовника. Замовник повинен сплачувати роботу Виконавця у порядку та строки, встановлені даним Договором.

Згідно пункту 3.1 Договору за виконання ремонтних робіт: підставою для оплати є рахунок, виставлений Виконавцем. Ціна робіт договірна на момент предявлення рахунку. Замовник повинен протягом 10-ти робочих днів з моменту виставлення рахунку оплатити його. Строк виконання робіт 45 робочих днів з моменту передоплати у розмірі 50%.

Судом встановлено, що на виконання умов даного Договору ТОВ "Завод "КИРОВЕЦ" виставив Замовнику рахунок-фактуру № СФ-0000026 від 16.04.2015р. на суму 29 800 грн. за виконані роботи з ремонту КПП Т-150К. Відповідач, в свою чергу, провів часткову оплату даного рахунку на суму 20 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 66 від 20.04.2015 р.

Отже, з урахуванням п.3.1.3 Договору, оплату відповідачем 20 000 грн. можна вважати передоплатою по Договору.

При цьому, згідно з пунктом 4.1 Договору здача агрегатів в ремонт та приймання робіт оформлюється актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), підписаними представниками з обох сторін.

Матеріали справи не містять актів, підписаних представниками сторін, що підтверджують здачу агрегатів в ремонт та приймання робіт.

Наявний в матеріалах справи акт №ОУ-0000018 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.04.2015р. не був підписаний та завірений печаткою представником СВК "ВЛАДИЧЕНЬ".

За таких обставин, виходячи з матеріалів справи, у суду відсутні підстави щодо стягнення з відповідача заборгованості у сумі 9 800 грн.

Вимога щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат у даному випадку є похідною від вимоги щодо стягнення основного боргу, тому також не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського суду.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням вищевикладеного, на думку суду, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "КИРОВЕЦ" є необґрунтованою, не підтверджена матеріалами справи, у звязку з чим не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "КИРОВЕЦ" - відмовити повністю.

Повне рішення складено 10 жовтня 2016 р.

Суддя Н.В. Рога