ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2016 р. Справа № 911/2600/16

За позовом Приватного спеціалізованого підприємства «Вертикаль»

до відповідача ОСОБА_1 підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства» Бучанської міської ради

про стягнення 15436,82грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники:

від позивача не зявився;

від відповідача не зявився.

СУТЬ СПОРУ: Приватне спеціалізоване підприємство «Вертикаль» звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства» Бучанської міської ради про стягнення 15436,82грн у т.ч.:

- 10 336,00грн основна заборгованість;

- 4661,54грн - збитки від інфляції за період лютий 2015 червень 2016;

- 439,28грн проценти за період лютий 2015 червень 2016.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобовязання за договором №31 від 22.09.2014 на надання послуг, в частині оплати за надані послуги у встановлений договором строк.

Відповідач у справі КП «Бучанське управління житлово-комунального господарства» Бучанської міської ради документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

06.10.2016 до господарського суду Київської області надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи, у звязку з неможливістю забезпечити явку представника у судове засідання.

Розглянувши подане клопотання суд відмовляє в його задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.69 ГПК України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви; у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Так, двомісячний строк розгляду даної справи закінчується 15.10.2016, клопотань про продовження строку вирішення спору сторонами не подавалось.

Крім того, відповідно до вимог ст. 28 ГПК України, справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають до господарського суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства. Таким чином, представник відповідача, який на час розгляду даної справи приймає участь в іншому судовому засіданні, не є єдиним можливим законним представником, за відсутності якого справа не може бути розглянута.

Таким чином, враховуючи, що строк розгляду справи є обовязковим для всіх та відкласти розгляд справи в межах строку визначеного ст. 69 ГПК України (з урахуванням необхідності належного повідомлення інших учасників судового процесу), а також те, що позивачем не надано доказів можливості забезпечення явки іншого представника, суд відмовляє в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд

ВСТАНОВИВ:

22.09.2014 між сторонами у справі КП «Бучанське управління житлово-комунального господарства» Бучанської міської ради (далі замовник) та ПСП «Вертикаль» (далі виконавець) укладено договір № 31 про надання послуг (а.с.8-9, зворот, далі - договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Відповідно до п. 1.1 договору, замовник доручає, а виконавець зобовязується виконати експертне обстеження пасажирських ліфтів у кількості 8 штук, згідно додатку №1, який є невідємною частиною договору, а замовник зобовязується оплатити проведені роботи, в порядку та на умовах визначеним вказаним договором.

Згідно п. 2.5 договору, вказаний договір вступає в дію з моменту його підписання та діє до повного взаєморозрахунку сторін.

Вартість робіт складає 12 336,00грн (п. 4.1 договору).

Згідно п. 4.2, 4.3 договору, замовник здійснює попередню оплату в розмірі 50% від суми договору; замовник перераховує виконавцю платежі за виконані роботи на підставі оформленого акту приймання-передачі робіт протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання виконаних робіт.

Як встановлено судом, позивачем надано відповідачу послуги, на суму 12 336,00грн, що підтверджується актом про надання послуг №3-п за вересень 2014 (а.с.10).

Відповідачем сплачено за надані послуги, а саме відповідно до платіжного доручення №41 від 23.01.2015 на суму 2000,00грн, та №2317 від 10.08.2016 на суму 10 336,00грн, про що вбачається з акту звірки взаєморозрахунків наданих відповідачем станом на 09.09.2016.

При цьому суд враховує, що оплата в розмірі 10 336,00грн здійснена відповідачем 10.08.2016, в той час як позивачем до суду позовну заяву надіслано 08.08.2016, що підтверджується конвертом (а.с.30), тобто позивачем сума заявленого основного боргу сплачена після подачі до суду даної позовної заяви.

У відповідності до п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Так враховуючи, що відповідачем після подачі позовної заяви сплачено суму основного боргу провадження у даній справі в частині стягнення основного боргу підлягає припиненню у звязку з відсутністю предмету спору в частині стягнення 10 336,00грн основного боргу

Таким чином, предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої чинним законодавством за порушення зобовязання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як визначено спеціальною нормою, яка регулює відносини з надання послуг, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.

В силу ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Так, позивачем, крім вимог про стягнення основного боргу, заявлено вимоги про стягнення з відповідача збитків від інфляції в розмірі 4661,54грн за період лютий 2015 червень 2016 та 439,28грн 3% річних за період лютий 2015 червень 2016.

Враховуючи, що сплата відповідачем суми основного боргу здійснена 10.08.2016 то останній враховуючи умови укладеного договору, а саме що остаточний розрахунок здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту підписання акту виконаних робіт.

Враховуючи, що акт виконаних робіт №3-п не містить дати підписання, а в ньому лише зазначено що акт складено за вересень, суд для вирахування прострочення за таким актом виходить з останньої дати в цьому місяці, а саме з 30.09.2014. Таким чином, відповідач є таким, що прострочив виконання зобовязання з оплати за надані послуги з 31.10.2014.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши, надані позивачем, розрахунки 3% річних та втрат від інфляції, суд зазначає, що за розрахунком суду розмір втрат від інфляції за заявлений період на заборгованість в сумі 10 336,00грн становить 4742,43грн, проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог вимоги в частині стягнення втрат від інфляції підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі, а саме 4661,54грн.

За розрахунком суду, розмір 3% річних за заявлений період на заборгованість 10 336,00грн становить 438,36грн, а в задоволенні вимог про стягнення 0,92грн 3% річних суд відмовляє.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 861,85грн витрат на послуги адвоката.

Відповідні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Приписами ст. 44 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті зокрема, оплати послуг адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, а також порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 1 Закону, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

В силу вимог ст. 30 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Судом встановлено, що 16.06.2016 між позивачем та ОСОБА_2, який діє на підставі свідоцтва №472 (а.с.16), укладено договір про надання правової допомоги (далі договір) (а.с.15-15, зворот).

Відповідно до п. 1 договору, адвокат зобовязується досягти визначений клієнтом фактичний результат вирішення юридичного конфлікту, а клієнт зобовязується оплатити надання правової допомоги.

У відповідності до п. 2 договору, юридичною конфліктною ситуацією на даний час є невиконання КП «Бучанське управління житлово-комунального господарства» Бучанської міської ради договорів №30 від 02.01.2014 та №31 від 22.09.2014, (стягнення за яким є предметом даної справи), щодо оплати за надані послуги

На виконання умов догорвору, позивачем перераховано ОСОБА_2 5500,00грн винагороди (гонорару), що підтверджується платіжним дорученням №362 від 14.07.2016 (а.с.18).

Як визначено а п.6.5 постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 № 7, розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог..

Таким чином, розмір відшкодування на послуги адвоката підлягає частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, пропорційно розміру задоволених позовник вимог, а саме в сумі 861,79грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у розмірі 1377,92грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження в частині стягнення основного боргу в сумі 10 336,00грн

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства» Бучанської міської ради на користь Приватного спеціалізованого підприємства «Вертикаль» 4661,54грн інфляційних втрат, 438,36грн 3% річних, 1377,92грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором та 861,79грн в рахунок відшкодування витрат понесених на оплату послуг адвоката.

4. В частині стягнення 0,92грн 3% річних в задоволенні позову відмовити

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 12.10.2016.

Суддя С.І. Чонгова