РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2016Справа №910/2196/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Сітібудсервіс"
До Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама"
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
Провитребування майна з чужого незаконного володіння та зобов'язання повернути майно
Суддя Андреїшина І.О.

Представники:

Від позивачаІванов О.В. за довіреністю № б/н від 10.03.2016
Від відповідачаКуць О.Т. за довіреністю № 196-2560/КР від 27.05.2016
Від третьої особи не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сітібудсервіс" звернулося до суду з позовом, яким просить витребувати з чужого незаконного володіння Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" своє майно - інформаційний стенд, площею 15х,5 м, у кількості 1 штука, вартістю 84 375,00 грн. та зобов'язати відповідача повернути таке майно, що було ним демонтоване.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2016 порушено провадження у справі № 910/2196/16 за вказаними позовними вимогами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.04.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2016, у задоволенні позову у справі № 910/2196/16 було відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.08.2016 названі судові рішення скасовано, справу передано на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2016 справу № 910/2196/16 за наслідками її автоматизованого розподілу прийнято до свого провадження суддею Андреїшиною І.О. та призначено до розгляду на 14.09.2016, зобов'язано сторін надати письмові пояснення з належними доказами, з урахуванням вказівок Вищого господарського суду України, викладених у постанові від 03.08.2016.

Згідно з ухвалою від 14.09.2016 розгляд справи було відкладено на 05.10.2016 у зв'язку з неявкою у засідання представника третьої особи.

У ході розгляду спору по суті 05.10.2016 представники сторін підтримали свої правові позиції у спорі. Так, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітібудсервіс" просив позов задовольнити, вказуючи на порушення відповідачем його права власності внаслідок демонтажу і вивозу належного позивачеві інформаційного стенду та фактичній відмові у його поверненні на письмову вимогу власника.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, зауважуючи на тому, що за наслідком демонтажу і подальшого зберігання рекламного щита до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" права власності на таке майно не перейшло. Свої дії щодо організації та проведення демонтажу відповідач вважає правомірними та такими, що відповідають законодавству, адже їх вчинення відбувалося згідно з Порядком розміщення реклами в м. Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 37/6253, який не позбавляє позивача права на отримання рекламної конструкції після її вилучення на підставі поданої ним заяви.

У судовому засіданні 05.10.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.03.2013 Товариство з обмеженою відповідальністю "Сітібудсервіс" та Державне підприємство "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща Водиця" уклали інвестиційний договір № 0503-ІД/13, за яким Державне підприємство "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща Водиця" як землекористувач земельної ділянки площею 42,35 га, розташованої між просп. Правди та вул. Полковою в Подільському районі м. Києва залучає Товариство з обмеженою відповідальністю "Сітібудсервіс" до будівництва об'єкту житлової та громадської забудови з об'єктами інженерно-транспортної інфраструктури орієнтовною площею 50 000 кв м та делегує йому забезпечення проектування та спорудження об'єкту, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Сітібудсервіс" приймає на себе зобов'язання на свій ризик та за рахунок власних або залучених сил, коштів, матеріалів, засобів, техніки та устаткування забезпечити в повному обсязі проектування та спорудження об'єкта відповідно до проектної документації.

На території будівельного майданчика для будівництва об'єкту за інвестиційним договором Товариство з обмеженою відповідальністю "Сітібудсервіс" розмістило банерну зовнішню конструкцію, розміром 15х5 м з інформацією про строки будівництва та розміщення житлового району, замовника будівництва, проектувальника, генерального підрядника, осіб, відповідальних за виконання робіт та здійснення авторського нагляду, техніко-економічні показники об'єкту, а також з реквізитами дозволу на виконання будівельних робіт.

Виготовлення і монтаж такої конструкції, виробленої з металу було здійснено на замовлення позивача Товариством з обмеженою відповідальністю "РА артмастер", що підтверджується рахунком-фактурою від 26.06.2015 № 195 на суму 84 375,00 грн., актом здачі-прийняття робіт від 03.07.2015 № 195 та платіжним дорученням від 03.07.2015 № 51 на суму 84 375,00 грн. про оплату позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "РА артмастер" вартості виготовлення і монтажу металоконструкції.

За твердженнями позивача, які не були заперечені відповідачем в ході розгляду справи, 13.01.2016 близько 22:30 до спірного інформаційного стенду (металоконструкції), встановленої на будівельному майданчику по вул. Маршала Гречка та просп. Правди у м. Києві (просп. Правди навпроти перетину з просп. В. Порика) під'їхала спецтехніка й невстановлені особи повідомили охорону будівельного майданчика було про те, що відбудеться демонтаж щита.

За наслідками прибуття на місце патрульного екіпажу поліції та після демонтажу і вивезення належної позивачеві металоконструкції з необхідною для будівництва інформацією, з'ясувалося, що демонтаж проводився співробітниками Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" на підставі наказу Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18.11.2015 № 348.

На думку позивача, дії відповідача не відповідають законодавству та порушують його права, адже:

- вилучений стенд не є рекламним засобом;

- в ході підготовки до демонтажу відповідач мав всі можливості для з'ясування особи-власника стенду та вручити йому повідомлення про усунення можливих порушень;

- відповідач провів демонтаж з порушенням строків, визначених у наказі від 18.11.2015 № 348;

- вилучення, демонтаж та утримання належного позивачеві майна порушує гарантовані Конституцією України права Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітібудсервіс" на вільне володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Натомість, відповідач стверджує, що він як підпорядковане Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підприємство виконувало наказ від 18.11.2015 № 348 і проводило демонтаж спірного стенду як рекламного засобу, що був перевезений на спеціально відведену територію для подальшого зберігання, а згідно з Порядком розміщення реклами в м. Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 37/6253 названі дії не означають набуття Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" прав власності на спірне майно.

На думку відповідача, позивач не позбавлений можливості отримати своє майно назад відповідно до п. 17.11 вказаного Порядку.

У ч. 1 ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Розглядаючи на новому розгляді заявлений спір, суд враховує, що згідно з постановою Вищого господарського суду України від 03.08.2016 у справі № 910/2196/16 обов'язковим для з'ясування наразі є правомірність і можливість утримання відповідачем належної позивачеві конструкції (щита) після її демонтажу, а також з'ясування питання відповідності таких дії вимогам ст. 316 Цивільного кодексу України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахування того, що у випадку невідшкодування позивачем витрат, пов'язаних з демонтажем конструкції, відповідач не позбавлений права звернутися з відповідними вимогами до суду.

Так, у постанові суду касаційної інстанції вказується, що відмовляючи в задоволенні позову, господарські суди належним чином не врахували вимоги ст.ст. 316, 317, 319, 391, 387 Цивільного кодексу України, практику ЄСПЛ, а також не встановили з яких підстав у відповідача виникло право зберігати демонтовану конструкцію, яка належить позивачеві на праві власності і чи може останній утримувати таке майно, а також того чи не є дії відповідача з утримання цього майна втручанням в право позивача на мирне володіння своїм майном, яке йому гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Крім того, судом касаційної інстанції зроблено наголос на специфіці предмету спору, на правильність вирішення якого не впливає правомірність чи неправомірність демонтажу конструкції (щита).

Всебічно з'ясовуючи обставин справи та перевіряючи їх доказами, виконуючи вказівки Вищого господарського суду України, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених позовних вимог, зважаючи на наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про рекламу" реклама являє собою інформацію про особу чи товар, що розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару, а під рекламними засобами розуміються засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача.

22.09.2011 Київською міською радою прийнято рішення № 37/6253 "Про затвердження Порядку розміщення реклами в м. Києві" (надалі - Порядок).

Відповідно до п. 1.3 Порядку самовільно встановлена спеціальна конструкція - це спеціальна конструкція, що розміщується на майні або території підприємств комунальної власності або на внутрішній поверхні кабін ліфтів будинків комунальної власності та використовується для розміщення реклами без наявності Дозволу на розміщення реклами. Не вважається самовільно встановленою спеціальна конструкція, що розміщується протягом часу розгляду заяви розповсюджувача реклами про продовження строку дії Дозволу на розміщення реклами.

Зі ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" слідує, що замовник будівництва вправі розпочати виконання будівельних робіт після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється; реєстрації цим органом декларації про початок виконання будівельних робіт; ) видачі замовнику таким органом дозволу на виконання будівельних робіт.

Виходячи з приписів ст. 34 названого нормативного акту, початок будівельних робіт пов'язаний з необхідністю доведення до кола широкого загалу інформації про документ, що дає право на виконання будівельних робіт, відомостей про категорію складності об'єкта будівництва, замовника та підрядників, розміщення яких передбачається на відповідному стенді, який встановлюється на будівельному майданчику в доступному для огляду місці (крім індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них).

Згідно з п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт" від 13.04.2011 № 466 інформація про зареєстровану декларацію (реєстраційний номер, дата видачі, найменування органу державного архітектурно-будівельного контролю, який здійснював дії щодо реєстрації декларації і здійснює контроль за будівництвом об'єкта), виданий дозвіл (реєстраційний номер, дата видачі, найменування органу державного архітектурно-будівельного контролю, який видав дозвіл і здійснює контроль за будівництвом об'єкта), відомості про найменування об'єкта та його категорію складності, зображення об'єкта та його основні техніко-економічні показники, замовника, проектувальника, підрядників, осіб, відповідальних за здійснення авторського і технічного нагляду, відповідальних виконавців робіт з урахуванням внесених змін розміщуються на стенді завдовжки не менше ніж 1,5 метра і завширшки не менше ніж 1 метр, що встановлюється на будівельному майданчику в доступному для огляду місці (за винятком індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них).

З наявних у справі фото знімків спірної металевої конструкції з відомостями про об'єкт будівництва, вбачається, що на ній містилися визначені спеціальним законодавством дані, а також ілюстрація майбутньої житлової і громадської забудови, що візуально була оформлена як інформація про товар.

Отже, зважаючи на викладене і враховуючи розміри спірної конструкції, суд дійшов до висновку, що він одночасно має характеристику як рекламного засобу, так і стенду, наявність якого є передумовою для початку будівельних робіт згідно з Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" і Постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт" від 13.04.2011 № 466.

Документу установленої форми, виданого на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який дає право на розміщення зовнішньої реклами позивач не мав.

18.11.2015 Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано наказ № 348 "Про демонтаж рекламних засобів", яким відповідачеві було наказано у строк до 31.12.2015 забезпечити демонтаж рекламних засобів, у тому числі, спірної належної позивачеві металевої конструкції відповідно до п. 17.3, 17.5, 17.6 розділу ІІ Порядку з посиланням на те, що її власник невідомий.

Акт про демонтаж рекламного засобу відповідачем було складено 14.01.2016 без підпису представника власника (балансоутримувача, законного користувача) рекламного засобу.

Порядок демонтажу рекламних засобів у м. Києві врегульовано у ст. 17 Порядку, де вказується, що демонтаж означає комплекс заходів, які передбачають відокремлення рекламного засобу разом з основою від місця їх розташування та транспортування на спеціально відведені території для подальшого зберігання. При цьому демонтаж та подальше зберігання рекламного засобу не передбачає переходу права власності на них до територіальної громади міста Києва.

Демонтаж рекламного засобу є засобом протидії порушенню прав територіальної громади міста Києва щодо надання у тимчасове користування місць (для розміщення рекламного засобу) або усунення порушень договірних зобов'язань розповсюджувачами реклами за договорами про надання у тимчасове користування місць (власниками та/або законними користувачами рекламного засобу, а також засобом усунення порушень в інших випадках (п. 17.2).

Демонтаж рекламного засобу здійснюється відповідно до цього Порядку у таких випадках:

а) за відсутності маркування рекламного засобу;

б) у разі виявлення самовільно встановлених рекламного засобу;

в) якщо термін дії дозволу закінчився і не був продовжений або дозвіл було скасовано у встановленому порядку;

г) якщо технічний стан рекламного засобу створює загрозу життю або здоров'ю людей та/або заподіяння шкоди (майнової чи немайнової) третім особам;

д) у разі невідповідності технічних характеристик рекламного засобу та/або місця їх встановлення виданому дозволу на розміщення зовнішньої реклами;

є) за наявності заборгованості розповсюджувача зовнішньої реклами по сплаті коштів за право тимчасового користування місцем(-ями) для розміщення рекламного(-их) засобу(-ів), яке(-і) перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва, більш ніж за 2 місяці;

ж) у випадку зміни містобудівної ситуації за наявності відповідного розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та листа від замовника робіт з будівництва, реконструкції, ремонту тощо щодо необхідності демонтажу РЗ, що заважають проведенню відповідних робіт;

з) в інших випадках, передбачених договором на право тимчасового користування місцями для розміщення рекламного засобу, які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва;

и) користування місцем для розміщення рекламного засобу, яке перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, за відсутності укладеного договору на право його тимчасового користування;

і) недотримання розповсюджувачем зовнішньої реклами вимог Концепції розвитку зовнішньої реклами в місті Києві (п. 17.2).

Демонтаж рекламного засобу у випадках, встановлених п. 17.2 цього Порядку, здійснюється на підставі наказу дозвільного органу (п. 17.3).

У вказаних у п. 17.2 цього Порядку випадках (крім випадку, коли власника рекламного засобу неможливо встановити) демонтаж рекламного засобу має бути проведений власниками (законними користувачами) рекламного засобу самостійно за власний рахунок в термін, вказаний у вимозі дозвільного органу про усунення порушень вимог порядку розміщення зовнішньої реклами (п. 17.4).

Вимога направляється у письмовій формі поштою з повідомленням про вручення або вручається представнику розповсюджувача реклами особисто під підпис. У випадках, передбачених підпунктами а), б), г), д), ж), з) п. 17.2 цього Порядку до вимоги додається акт, в якому зафіксовані виявлені порушення, за підписом представників дозвільного органу.

Демонтаж рекламного засобу здійснюється без направлення розповсюджувачу реклами вимоги, якщо власник або адреса власника рекламного засобу не встановлені.

Розповсюджувач реклами зобов'язаний протягом трьох днів або в термін, вказаний у вимозі дозвільного органу, з моменту отримання вимоги усунути зазначені у вимозі порушення та повідомити в цей же строк дозвільний орган в письмовій формі.

Якщо розповсюджувач реклами самостійно не усунув виявлені порушення у термін, вказаний у вимозі дозвільного органу, здійснюється демонтаж рекламного засобу (п. 17.5).

У разі необхідності демонтажу рекламного засобу дозвільний орган складає перелік рекламного засобу, що підлягають демонтажу, затверджує його наказом та направляє до КП "Київреклама" для забезпечення його виконання (п. 17.6).

Організація демонтажу або самостійне проведення демонтажу здійснюється КП "Київреклама" на підставі наказу дозвільного органу на умовах, визначених цим Порядком (п. 17.8).

Під час демонтажу рекламного засобу складається акт проведення демонтажу рекламного засобу, а також може складатися акт огляду технічного стану рекламного засобу з проведенням фото-та/або відеофіксації, які додаються до акта.

Акти складаються представниками КП "Київреклама.

У разі необхідності під час проведення демонтажу можуть бути присутні: власник або законний користувач рекламного засобу, балансоутримувач місця розташування рекламного засобу, представники державних органів, міських служб та інших організацій.

Кожний акт складається в двох примірниках і підписується всіма особами, присутніми під час проведення демонтажу. Один примірник акта залишається у дозвільного органу, інший надається власнику (законному користувачу) демонтованого рекламного засобу (на його письмову вимогу).

Після проведення демонтажу складається такий комплект документів:

- акт здачі-приймання виконаних робіт по демонтажу із зазначенням характеру робіт та їх вартості;

- калькуляція вартості витрат за виконані роботи з демонтажу (п. 17.8).

Демонтаж рекламного засобу не проводиться дозвільним органом, якщо розповсюджувач реклами у встановлений термін повністю усунув порушення та повідомив про це в той же строк дозвільний орган в письмовій формі (п. 17.9).

Компенсація витрат, понесених підприємством, яке організувало або самостійно проводило демонтаж рекламного засобу, покладається на власника демонтованого рекламного засобу на підставі акта здачі-приймання виконаних робіт та виставленого рахунка. Компенсація витрат здійснюється в строк, вказаний у рахунку. Компенсація витрат підприємства за зберігання демонтованого рекламного засобу здійснюється власником рекламного засобу за період з дати демонтажу рекламного засобу та по дату повернення рекламного засобу включно на підставі виставленого підприємством рахунка (п. 17.10).

Розповсюджувач (законний користувач) має право на повернення демонтованого рекламного засобу після звернення до дозвільного органу на підставі таких документів:

а) заяви на ім'я начальника довільного органу про повернення демонтованого рекламного засобу;

б) документа, що підтверджує право власності (інше майнове право) на конкретний демонтований РЗ;

в) документа, що підтверджує оплату вимушених витрат КП "Київреклама", пов'язаних з демонтажем РЗ, їх транспортуванням та подальшим зберіганням;

г) документа, що підтверджує право уповноваженої особи на одержання демонтованого рекламного засобу (п. 17.11).

Облік демонтованих рекламного засобу здійснюється КП "Київреклама" відповідно до законодавства (п. 17.12).

Демонтовані рекламного засобу можуть бути передані на тимчасове зберігання відповідному підприємству, установі, організації на підставі відповідного договору та акта прийому-передачі із переліком, зазначенням їх стану та характеристик (п. 17.13).

Розглядаючи заявлений спір суд погоджується з твердженнями позивача про наявність порушень при проведенні демонтажу спірної конструкції, відокремлення від місця розташування якої відбулося без попереднього направлення вимоги про самостійне проведення демонтажу власником (законним користувачем), так як дозвільний оранні та відповідач мали всі можливості для встановлення такої особи та, відповідно, уникнення витрат на здійснення примусового демонтажу та вивезення конструкції на зберігання.

Також, порушенням слід вважати проведення демонтажу поза граничним строком, встановленим у наказі Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18.11.2015 № 348, вилучення та вивезення металевої конструкції.

Оскільки позивач не надав суду доказів оскарження таких дій відповідача, при вирішення заявленого спору суд виходить з фактичних обставин і заявлених позовних вимог.

Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Правом власності у розумінні ст. 316 Цивільного кодексу України є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986, "Щокін проти України" від 14.10.2010, "Сєрков проти України" від 07.07.2011, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23.11.2000, "Булвес АД" проти Болгарії" від 22.01.2009, "Трегубенко проти України" від 02.11.2004, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Статтею 317 Цивільного кодексу України встановлено, що всі суб'єкти права власності (український народ, фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права) є рівними перед законом.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Суд враховує, що у Порядку розміщення реклами в м. Києві дійсно йдеться про демонтаж і подальше зберігання рекламного засобу. Визначальним при цьому, є те, що названий акт містить визначення дій, під якими слід розуміти демонтаж і етапи його проведення, проте не мітить деталізації таких дій як вилучення, вивезення, утримання, зберігання.

У ході розгляду заявленого спору відповідач та третя особа не вказали суду на фактичні дані та прямі норми законодавства, які передбачають правомочності підпорядкованого третій особі підприємства зберігати вилучену у позивача конструкцію.

Виходячи з мети та суті демонтажу рекламного засобу, що зводяться до протидії порушенню прав територіальної громади міста Києва щодо надання у тимчасове користування місць (для розміщення рекламного засобу), вилучення такого засобу, його вивезення і подальше зберігання у невідомому для законного власника місці не видається за можливе ототожнити із заходом протидії порушенню прав територіальної громади міста, особливо у межах спірних правовідносин, де демонтований стенд був розміщений на території, законно переданій позивачеві за укладеним ним інвестиційним договором.

Наслідками вилучення та вивезення належної позивачеві металевої конструкції стали прямі перешкоди в користуванні і розпорядженні річчю, які унеможливили вчинення власником бажаних дій безпосередньо з цією річчю, використання її корисних властивостей, можливості визначення фактичної і юридичної долі речі. Отже, відбулося вибуття речі з законного перебування її у власника.

На думку суду, вчинення дії, спрямованих на дотримання законності у сфері розміщення реклами у м. Києві не повинно бути прямо пов'язане з порушенням гарантованого Конституцією України права власності особи, яка певною мірою допустила недоліки у цій сфері та не була обізнана з наявністю щодо неї приписів адміністративного впливу.

Матеріалами справи підтверджується, що 16.03.2016 позивач звернувся до позивача і третьої особи з письмовою вимогою про безоплатне повернення у строк до 23.03.2016 інформаційного стенду, площею (розміром) 15х,5 м, у кількості 1 штука, вартістю 84 375,00 грн., демонтованого співробітниками Комунального підприємства "Київреклама" в ніч з 13.01.2016 на 14.01.2016 за адресою: м. Київ, вул. Маршала Гречка та просп. Правди (просп. Правди навпроти перетину з проспектом В. Порика) у Подільському районі м. Києва, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Сітібудсервіс" на праві власності.

Станом на час вирішення спору відповідач не повернув позивачеві спірне майно.

Заперечуючи позовну вимоги, представник відповідача посилався на необхідність оплати позивачем понесених Комунальним підприємством "Київреклама" витрат, доказів понесення яких суду подано не було.

У ході з'ясування фактичних обставин справи і перевірки їх доказами на запитання суду щодо виставлення позивачеві рахунку на оплату таких витрат, уповноважений представник відповідача повідомив, що рахунок не виставлявся.

Як вже вказувалося вище, акт про демонтаж рекламного засобу від 14.01.2016 також не містить посилань на витрати відповідача, фактичних даних на підтвердження складення відповідачем відповідної калькуляції витрат та їх документального підтвердження суду подано не було.

За наведених обставин, бездіяльність відповідача щодо передачі позивачеві після його звернення належного Товариству з обмеженою відповідальністю "Сітібудсервіс" майна через посилання на відсутність оплати вимушених витрат відповідача, пов'язаних з демонтажем рекламного засобу, його транспортування і подальшим зберіганням та утримання майна є такими, що порушують право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітібудсервіс".

При цьому, слід зауважити, що відповідач не позбавлений права звернутися в установленому законодавством порядку до позивача з вимогами про відшкодування своїх вимушених витрат, тоді як понесення цих витрат не надає відповідачеві права утримувати у себе майно іншої особи, про що було зазначено в постанові Вищого господарського суду України від 03.08.2016 у цій справі.

З викладеного слідує, що дії відповідача призвели до порушення права позивача на мирне володіння особи своїм майном, що охороняється ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зважаючи на все викладене вище, позовні вимоги задовольняються судом повністю, а судові витрати покладаються на відповідача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Витребувати з чужого незаконного володіння Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" (04070, м. Київ, вул. Боричів узвіз, 8, ідентифікаційний код 26199714) належне Товариству з обмеженою відповідальністю "Сітібудсервіс" (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, 18, літера "В", ідентифікаційний код 37025544) майно - інформаційний стенд, площею 15х,5 м, у кількості 1 штука, вартістю 84 375,00 грн., що був демонтований 14.01.2016, та зобов'язати Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" повернути таке майно Товариству з обмеженою відповідальністю "Сітібудсервіс" (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, 18, літера "В", ідентифікаційний код 37025544).

3. Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" (04070, м. Київ, вул. Боричів узвіз, 8, ідентифікаційний код 26199714) на користь Товариству з обмеженою відповідальністю "Сітібудсервіс" (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, 18, літера "В", ідентифікаційний код 37025544) 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Дата складання повного тексту 12.10.2016

Суддя І.О. Андреїшина