ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р.Справа № 922/2889/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом КП "Харківські теплові мережі", м. Харків
до ТОВ "Торговий дім "Срібне місто", м. Харків
про стягнення коштів
за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», м. Харків (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Срібне місто», м. Харків про стягнення боргу в сумі 45223,01 грн. за період з жовтня 2014 року по травень 2016 року , інфляційних витрат 1235,25 грн., 3% річних 567,38 грн. , пені в розмірі 2717,41 грн. та судового збору.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідач не в повному обсязі здійснює оплату за спожиту теплову енергію згідно договору про постачання теплової енергії №4036 від 02.03.2002 р.

Відповідач в судове засідання не з*явився, ухвали суду адресовані на адресу ТОВ" Торговий дім "Срібне місто" повернулися до суду з відміткою поштового відділення з відміткою " за закінченням строку зберігання".

За приписами статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином. Як убачається з матеріалів справи, ухвали господарського суду Харківської області від 12.09.16 про відкладення розгляду справи скеровувались ТОВ" Торговий дім "Срібне місто" м. Харків за адресами вказаними позивачем. При цьому, поштові відправлення скеровані судом за адресою підприємства зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, повертались до суду з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення. Отже, судом для забезпечення прав відповідача на участь у розгляді даної справи вжиті усі необхідні заходи для належного повідомлення сторін, розгляд справи відкладався неодноразово, втім у судові засідання відповідач не зявлявся, про причини неявки суд не повідомляв, хоча був обізнаний про розгляд справи, відтак відповідач мав можливість на реалізацію процесуальних прав визначених статтею 22 Господарського процесуального кодексу України , зокрема подати докази, письмові пояснення, в яких навести свої доводи та міркування.

За таких обставин справа розглядається на підставі ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача судом встановлено, що 01.03.2002 року між КП „Харківські теплові мережі та Дочірнім підприємством Торговий дім "Срібне місто" був укладений договір №4036 про постачання теплової енергії. Відповідно до умов договору позивач (Енергопостачальна організація) зобовязався постачати відповідачеві (Споживачеві) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а відповідач зобовязався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в необхідних обсягах та в терміни, передбачені договором, а саме розділом 6 договору. ( а.с.9-15).

13.04.2007 року між сторонами була укладена угода про заміну особи в договорі про постачання теплової енергії № 4036 від 01.03.2001 року, у відповідності до якої відбулося правонаступником зобов*язань за даним договором стало Дочірнє підприємство Торговий дім "Срібне місто" ЗАТ" Харківський ювелірний завод" ( а.с.21).

Позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, на підставі вищезазначеного договору в період з жовтня 2014 року по травень 2016 року здійснив відпуск теплової енергії відповідачу та направив на його адресу рахунки на оплату спожитої теплової енергії за вищевказаний період, що підтверджується матеріалами справи.

Факт підключення опалення до нежитлових приміщень будівлі за адресою: вул. Кооперативна, 18/20 магазин "Самоцветы" підтверджується актами про підключення споживача до джерела теплової енергії № 178/1391 від 23.10.14р. та актом відключення споживача від джерела теплової енергії № 178/2122 від 14.04.2015 року, актом підключення № 178/2648 від 13.10.2015 року та актом відключення № 178/3845 від 05.04.2016 року, ( а.с.39-42) які підписаним представниками позивача та відповідача. Система теплопостачання відповідача є централізованою. Але відповідач не виконав належним чином взяті на себе за договором зобовязання, не сплатив у визначені договором строки, порядку та розмірі вартість заявленої та отриманої теплової енергії, внаслідок чого за період з жовтня 2014 року по травень 2016 року утворилась заборгованість в сумі 45233,01 грн., яка до цього часу не погашена. Доказів на підтвердження оплати боргу за спірний період відповідач до суду не надав.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких підстав суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 45223,01 грн. основного боргу обґрунтованою та підлягаючи задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені у сумі 2717,41 грн.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Умовами договору передбачена сплата пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення ( п. 7.2.3 договору). Позивачем пеня розраховувалась з дотриманням вимог Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань так. сума пені 1235,25 грн. підлягає задоволенню .

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 567,38 грн. та інфляційні витрати у розмірі 1235,25 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З ОСОБА_2 №62-97р Верховного суду України від 03 квітня 1997 року вбачається, що при визначенні періоду розрахунку інфляційних втрат, необхідно враховувати порядок застосування індексів інфляції. Згідно вказаного порядку, період нарахування визначається наступним чином. Якщо прострочка виникла до 16 числа місяця, то розрахунок здійснюється з урахуванням індексу інфляції цього місяця, а якщо прострочка виникла з 16 числа місяця, то розрахунок здійснюється без урахування цього місяця. За аналогією, якщо заборгованість погашена до 16 числа місяця, тоді індекс інфляції цього місяця не враховується, а якщо погашення заборгованості мало місце після 16 числа місяця, тоді враховується.

Згідно з ч.2 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приймаючи до уваги неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо сплати послуг, перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3 % річних та інфляційних витрат, суд вважає, стягнути з відповідача на користь позивача 3 % річних у розмірі 567,38 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1235,25 грн.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони, пропорційно розміру задоволених вимог. Тобто суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн., оскільки з його вини спір було доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, ст. 75, 82-85Господарського процесуального кодексу України; -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ТОВ" Торговий дім "Срібне місто" ( м.Харків, пр-т Гагаріна, 12 ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" ( м.Харків, вул.Мефодіївська,11 ) суму основного боргу 45223,01 грн. на р/рахунок 2313 в ФХОУ ПАТ " Державний ощадний банк України" МФО 351823, ; інфляційні втрати 1235,25 грн., 3 % річних - 567,38 грн., пеню 2717,41 грн., на р/рахунок 313 в ФХОУ ПАТ" Державний ощадний банк України" МФО 351823 ( для відшкодування пені, інфляції, 3 % річних та судового збору) та судового збору 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.10.2016 р.

Суддя ОСОБА_2