РІШЕННЯ

11 жовтня 2016 року Справа № 913/998/16

Провадження № 29/913/998/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця», м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення штрафу в розмірі 37 910 грн 00 коп.

Господарський суд Луганської області у складі:

судді Іванова А.В.,

при секретарі судового засідання Авіловій С.Д.,

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, представник за довіреністю № 697 від 27.04.2016;

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (далі ПАТ «Укрзалізниця» РВ «Придніпровська залізниця», позивач у справі) звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою № НЮс-01/454 від 09.09.2016 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» (далі ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит») про стягнення з останнього штрафу у розмірі 37 910 грн 00 коп.

Позивач, посилаючись на норми статті 307 Господарського кодексу України (далі ГК України) та статей 118, 122 Статуту залізниць України, обґрунтовує позовні вимоги неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу у накладній № 52922572 від 23.03.2016.

13.09.2016 господарським судом Луганської області був проведений автоматичний розподіл в автоматизованій системі документообігу суду та відповідно до вимог ст.21 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) справа передана на розгляд судді Якушенко Р.Є.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 13.09.2016 було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 26.09.2016 на 12 год. 45 хв.

У звязку з тим, що суддя Якушенко Р.Є. з 23.09.2016 знаходилася у відпустці, відповідно до ст.21 ГПК України, 23.09.2016 було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого зазначену справу передано на розгляд судді Іванову А.В.

У відповідності до абз.4 п.3.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції в разі зміни складу суду перебіг строку вирішення спору починається спочатку.

Представником відповідача 26.09.2016 до канцелярії суду було подано заяву №501 від 16.09.2016 про зменшення розміру штрафу, в якій, посилаючись на норми статті 233 ГК України, статті 551 ЦК України, пункту 3 статті 83 ГПК України, та на скрутне становище підприємства, просить зменшити розмір штрафу до рівня однієї провізної плати.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 26.09.2016 року розгляд справи було відкладено на 11.10.2016.

Представником позивача 10.10.2016 до канцелярії суду були подані заперечення № 13-11/98 від 06.10.2016 на клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу, в яких позивач зазначив, що відповідачем не доведено винятковість данного випадку, не доведено обставини, які надають право зменшити для нього штраф. Чиним законодавством про залізничний транспорт не передбачено право суду на зменшення розміру штрафних санкцій за договором перевезення вантажів.

Відповідач відзив по суті спору та витребувані судом документи не надав, явку повноважних та компетентних представників у судові засідання 26.09.2016, 11.10.2016 не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце їх проведення. Факт отримання ухвал суду підтверджується підписом повноважного представника відповідача «Тимофеева» на рекомендованих поштових повідомленнях про вручення, які долучені до матеріалів справи.

Отже, відповідач не скористався своїми правами, наданими йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на участь його представника в судовому засіданні.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, а також з огляду на те, сторони були попередженні про розгляд справи за наявними матеріалами у разі їх нез'явлення в засідання суду, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом об'єктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд встановив наступне.

В березні 2016 року зі станції відправлення Лобівські Копальні Донецької залізниці на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці за накладною № 52922572 (а.с.13) ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит», як вантажовідправником, відповідач у справі, відправило вантаж (вугілля камяне) у вагоні № 55197701, одержувачем за накладною відповідачем зазначено ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча».

На транзитній станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, на підставі статті 24 Статуту залізниць України, була проведена контрольні перевірка маси вантажу у вагоні № 55197701 та встановлено, що маса вантажу, вказана в залізничній накладній № 52922572 у графі «маса вантажу в кг, визначена відправником» не відповідає масі вантажу на станції призначення.

Так в залізничній накладній № 52922572 у вагоні № 55197701 вказана маса вантажу складає 70000 кг, а фактична маса, що виявлена при контрольному зважуванні складає 65600 кг, що на 4400 кг менше, ніж вказано у накладній (зворот а.с.13).

По даному факту складено комерційний акт АА № 010652/325 від 28.03.2016 (а.с.14,15).

В комерційному акті містяться відомості про те, що на підставі актів загальної форми № 41214, № 16998 від 28.03.2016 станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці і на підставі статті 24 Статуту залізниць України здійснене контрольне переважування вантажу, який прибув груповою відправкою зазначеною на титульному аркуші даного акту на 150 т тензометричних вагах №87, повірених 01.02.2016, які знаходяться на тех. обслуговуванні Придніпровської залізниці. Переважування здійснювала приймальник потягів ОСОБА_2, в присутності заст.начальника станції ОСОБА_3 Згідно документа у вагоні № 55197701 зазначено вагу: нетто 70000 кг, тара 23700 кг. Фактично вага брутто 89300 кг, тара з документа 23700 кг, нетто 65600 кг, що є менше документа 4400 кг. Із комерційної точки зору навантаження в вагоні нижче бортів 30-40 см, розрівняна, маркована трьома поздовжніми смугами, не порушена, виїмок немає. У технічному відношенні вагон справний, люка закриті щільно, просипи вантажу немає, вагон бездвірний. Дана телеграма. Зав.вантажного двору за штатним розкладом немає.

За невірно зазначену в накладній масу вантажу позивач на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України нарахував штраф в сумі 37 910 грн 00 коп., який просить стягнути з відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист. Під час судового розгляду справи вимог позивача не спростував, докази часткової або повної сплати суми позову не надав.

Встановивши фактичні обставини, здійснивши оцінку наданих позивачем у справі та фіскальною службою доказів, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з огляду на наступне.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За приписами статті 909 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 307 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором перевезення вантажу залізниця зобовязується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобовязується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 908 ЦК України, положення якої кореспондуються з вимогами частини 5 статті 307 ГК України, передбачено, що перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються Цивільним кодексом України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з частиною 3 статті 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту).

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України накладна - основний документ встановленої форми, оформлений відповідно до вимог Статуту, який надається залізниці відправником разом з вантажем при відправленні. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 24 Статутом залізниць України передбачене право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених відправником у накладній.

У статті 56 Статуту залізниць України встановлено, що на станціях призначення залізниця зобовязана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Відповідно до пункту 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за № 798/5989).

Відповідно до пункту 2.1 Правил перевезення вантажів, графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг» та «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником.

Згідно з пунктом 1.3 Правил усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф. Виправлення не допускаються, у разі зміни відомостей, внесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ.

В залізничній накладній № 52922572 у вагоні № 55197701 вантажовідправником вказана маса вантажу нетто 70000 кг, спосіб визначення маси - на вагонних 150 тонних вагах.

Маса вантажу згідно з статтею 37 Статуту залізниць України визначається відправником.

У графі «Відправник» залізничної накладної вказано найменування відправника Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», тобто відповідача у даній справі.

Згідно абз. 3 пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу.

За таких обставин, матеріалами справи підтверджено факт невідповідності маси вантажу у вагоні № 55197701, що була зазначена відповідачем у перевізних документах 70000 кг, фактичній масі вантажу 65600 кг.

Згідно зі статтею 129 Статуту залізниць України комерційні акти складаються для засвідчення обставин, який можє бути підставою для матеріальної відповідальності сторін.

Комерційний акт АА № 010652/325 від 28.03.2016 складено з дотриманням вимог чинного законодавства та підписані уповноваженими на це посадовими особами.

Відповідно до статті 921 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що виникають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

У відповідності зі статтею 118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Розрахунок провізної плати здійснювався на підставі Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ним послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ним послуги (затверджений наказом № 317 від 26.03.2009 Міністерства транспорту та звязку України та зареєстровано в Мінюсті 15.04.2009 за № 340/16356).

Для вантажів, що перевозяться на відстань 826 км із масою 70000 кг застосовується ставка 6757. Коефіцієнт для вантажів із кодом вантажу згідно з Єдиною тарифно-статистичною номенклатурою вантажів 161 складає 1,122.

Таким чином, розмір провізної плати становить 6757 х 1,122 = 7582,00 грн.

З її розміру позивачем у справі визначений розмір штрафу за неправильне зазначення у залізничній накладній маси вантажу, що складає 37 910 грн 00 коп. (7582,00 х 5).

Отже, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення з відповідача штраф у сумі 37 910 грн 00 коп.

Разом із тим, від відповідача надійшла заява №501 від 16.09.2016 про зменшення розміру штрафу до рівня однієї провізної плати, оскільки підприємство перебуває у тяжкому фінансовому стані та станом на 30.06.2016 має поточні зобовязання в сумі 3 667 173 000 грн. та збитки за I півріччя 2016 року склали 507 844 000 грн.

Вказані факти підтверджуються звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за I півріччя 2016 року та баланс (звіт про фінансовий стан) підприємства на 30 червня 2016 року.

Відповідач посилається також на те, що за перевезення вантажу позивач отримав перевізну плату в повному обсязі. Перевізши вантажу менше ніж зазначено в накладній перевізник мав економію витрат палива та менший знос рухомого складу.

На думку відповідача, позивачу не заподіяно жодних збитків невідповідністю маси вантажу в накладній даним комерційного акту. Негативні наслідки відсутні. Співвідношення предявлених до стягнення санкцій (нарахованого штрафу) заподіяним правопорушенням в частині оформлення перевізних документів щодо неправильно зазначеної маси вантажу є неспіврозмірним.

Заява відповідача про зменшення штрафу задовольняється судом частково з огляду на наступне.

Відповідно до статті 233 ГК України - у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 83 ГПК України, суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Застосування положень пункту 3 статті 83 ГПК України, встановлення розміру зменшення є правом суду та застосовується ним виходячи з обставин справи, з врахуванням всіх її обставин, та ґрунтуючись на внутрішньому переконанні суду щодо встановлення достатнього розміру неустойки, що підлягає стягненню.

Юридичний аналіз наведених правових норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Судом приймається до уваги те, що встановлений факт недовантаження не завдало загрози залізничному руху, а також важке фінансове становище відповідача у справі, яке документально підтверджено, у звязку з чим є можливим застосування до правовідносин сторін пункт 3 частини 1 статті 83 ГПК України та статті 233 ГК України.

На підставі викладеного, господарський суд визнає позов обґрунтованим повністю, але вважає за можливе зменшити розмір штрафу до трьох провізних плат за вагон, у звязку з чим позов слід задовольнити частково в сумі 22 746 грн 00 коп., у задоволенні решти позовних вимог в сумі 15 164 грн 00 коп. слід відмовити.

Судові витрати у сумі 1 378 грн 00 коп. покладаються на відповідача в повному обсязі, згідно зі статтею 49 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з обґрунтованістю вимоги позивача про стягнення суми штрафу в сумі 37 910 грн 00 коп.

Керуючись статтями 43, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області про стягнення 37 910 грн 00 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, буд.30/1, ідентифікаційний код 37713861, на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ідентифікаційний код 40075815, в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця», 49602, м. Дніпро, пр. Карла Маркса, буд.108, ідентифікаційний код 40081237, штраф за неправильно зазначену масу вантажу в розмірі 22 746 грн 00 коп., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1 378 грн 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 15 164 грн 00 коп. відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено і підписано 17.10.2016.

Суддя А.В. Іванов