ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2016 р.Справа № 922/2556/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноком", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Делтана", м. Харків
про стягнення 173895,24 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2 довіреність №3/15.1 від 15.03.2016р.;

відповідача - ОСОБА_1 довіреність б/н від 30.08.2016р.;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноком" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Делтана", в якій позивач просить стягнути з відповідача 173895,24 грн. заподіяних збитків, які виникли унаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору №09-8с від 05.02.2009р., який був укладений між позивачем та відповідачем, щодо якості поставленої продукції - плівки для пакування та п.1 ч.1 ст. 50 Закону України "Про основні принципи та вимоги до якості харчових продуктів". Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2608,43 грн.

20.09.2016р. до господарського суду Харківської області надійшли заперечення на позовну заяву відповідача за вх.№31067, в якому відповідач із позовними вимогами не погоджується та просить у задоволенні позову відмовити, зазначав, що на виконання умов договору поставив позивачу продукцію - ламінат 10.09.2014р. Позивачем 12.08.2015р. був направлений акт на неякісну сировину/ пакувальні матеріали №167, в якому зафіксовано, що частина з поставленої продукції не відповідають нормам якості (стронній запах фарби). 25.08.2015р. відповідачем був визнаний факт перевищення супутнього запаху та позивачем було повернуто частину продукції відповідачу. За умовами п.6.6.3. договору у разі виявлення недоліків продукції замовник фіксує недоліки в акті і разом із зразками направляє постачальнику, але позивач в порушення вказаного пункту договору повернув лише частину продукції, оскільки в іншу частину продукції були запаковані продукти харчування, тому неможливо визначити органолептичних характеристик продукції шляхом їх випробувань відповідно до тесту на запах, тобто у позивача відсутні підстави стверджувати, що плівка є неналежної якості. Також, відповідач зазначив, що не погоджується із твердженням позивача про повернення всього ламінату на адресу постачальника, та плівка, що не повернута постачальнику була використана замовником без зауважень по якості, тобто не вся партія товару, щодо поставлена позивачу була неналежної якості, як зазначає позивач. Також, відповідач зазначив, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення з відповідача збитків необхідною є наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і збитками, але наявність одного лише акту невідповідності виявлення невідповідності є недостатньою умовою для визнання продукції неналежної якості, отже позивач не довів належними доказами позовних вимог.

У судовому засіданні оголошувались перерви до: 26.09.2016р. о 10:45; 03.10.2016р. о 11:30.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити.

Присутній представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити, з підстав викладених ним у запереченнях на позовну заяву.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

05.02.2009 р. між позивачем (замовник) та відповідачем (постачальник) був укладений договір №09-8с (далі по тексту - договір), відповідно до умов договору відповідач по завданню позивача власними силами та з власних матеріалів виготовляє та поставляє позивачу плівку для пакування (продукція), а позивач приймає та сплачує продукцію згідно з умовами договору.

Позивач зазначає, що 14 вересня 2014 року відповідачем на виконання умов договору був поставлений позивачу товар - ламінат БОПП/БОПП КБГ лапша яєчна 350 г., партія 6405А03368.

Відповідно до п. 2.5. договору, відповідач взяв на себе зобов'язання забезпечити належну якість поставленого ламінату.

Вказаний ламінат був використаний позивачем в серпні 2015 року для виробництва лапші яєчної "Кухня без границь" 350 г.

12 серпня 2015 року продукція позивача поміщена в упаковку з ламінату партії 6405А03368 не пройшла сенсорну перевірку в зв'язку з наявністю стороннього запаху лаку, фарби та була забракована, що підтверджується актом виявлення невідповідності № 685 від 12.08.2015 року.

Відповідно до п. 6.1. договору, при прийнятті плівки для упаковки замовник (позивач) перевіряє її якість тільки в частині наявності зовнішніх видимих пошкоджень рулонів, вимоги щодо недоліків, що не стосуються зовнішніх видимих пошкоджень плівки можуть пред'являтись позивачем протягом всього процесу використання такої плівки.

Позивач зазначає, що після виявлення невідповідності весь ламінат, що не був використаний для пакування продукції позивача та не відповідав вимогам щодо упаковки продукції був повернутий та прийняти відповідачем, що підтверджується видатковою накладною №2 від 04 вересня 2015 року та актом передачі майна від 04 вересня 2015 року.

Вказана обставина, а також листування, що здійснювалось між позивачем та відповідачем свідчать про визнання відповідачем порушення своїх зобов'язань щодо якості поставленої плівки, та позивач зазначає, що відповідачем внаслідок порушення своїх зобов'язань щодо поставки плівки належної якості заподіяно позивачу шкоду у вигляді продукції, яку було запаковано у непридатну до використання плівку, яка стала непридатною для продажу, що зумовило звернення позивача до суду із даним позовом про стягнення з відповідача збитків у розмірі 173 895,24 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та заперечень учасників судового процесу, користуючись принципом обєктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених ГПК України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 3 ЦК України (ч. 2 та 3), закріплює, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи 10.09.2014р. в рамках договору укладеного між сторонами відповідачем було поставлено позивачу 53 209,00 кв.м. ламінату БОПП/БОПП КБГ "Локшина яєчна 350 г." на суму 137 279, 22 грн., що підтверджується видатковою накладної №786.

12.08.2015р. з боку ТОВ "Техноком" на адресу ТОВ "ДЕЛТАНА" був направлений Акт на неякісну сировину/пакувальні матеріали №167, в якому йшлося про те, що частина з вищевказаної поставленої продукції, а саме 35 771, 00 м. кв. не відповідають нормам якості (сторонній запах фарби). Також згідно з умовами договору разом з Актом в адресу відповідача були направлені зразки плівки.

25.08.2015 р. відповідачем за результатами досліджень наданих зразків плівки був складений протокол випробувань готової продукції на наявність супутнього запаху № 159. За підсумками випробувань постачальником був визнаний факт перевищення супутнього запаху, в результаті чого 04.09.2015 р. згідно видаткової накладної (повернення) №2 позивачем було повернуто відповідачу 34 401,00 кв.м. ламінату БОПП/БОПП на загальну суму 88 754, 58 грн.

Таким чином 18 808,00 кв.м. ламінату пройшли вхідний контроль на ТОВ "Техноком" без зауважень та були допущені до виробництва.

Відповідач у запереченнях на позовну заяву зазначає, що 05.05.2016 р. отримав претензію позивача, в якій йдеться про те, що 12.08.2015 р. продукція ТОВ "Техноком" була поміщена в упаковку з ламінату партії 6405А03368, яка не пройшла сенсорну перевірку у зв'язку з наявністю стороннього запаху лаку і фарби, в зв'язку з чим була забракована.

Згідно п. 6.6.3. договору сторони погодили порядок приймання продукції за якістю, а саме: замовник фіксує виявлені недоліки в актах і пазом із зразками неякісної продукції направляє їх постачальнику. В актах замовник фіксує найменування неякісної продукції та її кількісні параметри: кількість рулонів, або вага, а також дату виготовлення, якщо така міститься на бірках, поміщених на рулони постачальником.

Відповідно до п. 6.6.2. договору, фіксування всіх інших недоліків (тобто недоліків, що не стосуються зовнішніх видимих пошкоджень рулонів) замовник вправі здійснювати на протязі всього процесу використання даної продукції у своєму виробництві.

Проте зразків неякісної продукції позивачем повернуто не було, з огляду на те, що в ламінат були запаковані продукти харчування. Таким чином претензії позивача можуть стосуватись виключно плівки яка задіяна в процесі виробництва, на разі позивач ставить під сумнів якість плівки яка вже повністю пройшла його процес виробництва й стала виготовленим продуктом готовим до реалізації, що виходить за межі договірних відносин між сторонами.

Невиконання позивачем вимог п.6.6.3. договору робить неможливим визначення постачальником органолептичних характеристик продукції шляхом їх випробувань відповідно до тесту на запах згідно інструкції LІ-80.017, що передбачено cпецифікацією для закупівлі №02 (далі-cпецифікація) підписаною cторонами, і як наслідок відсутність підстав для ствердження, що плівка є неналежної якості.

Як вбачається зі специфікації в частині відповідності продукції органолептичним вимогам (стор.№4 Специфікації), запах продукції не повинен перевищувати 2 балів при проведенні відповідного тесту на запах згідно LI-80.017, ці вимоги кореспондується з даними якісного посвідчення № 433/14/Т переданого позивачу разом з партією товару відповідно до видаткової накладної № 786 від 10.09.2014 р.

У разі наявності з боку позивача претензій стосовно не відповідності продукції вимогам специфікації в частині органолептики, необхідно провести тест на запах за результатами якого і визначитись чи відповідає продукція умовам Договору чи ні.

Більш того, відсутність зразків плівки унеможливлює ідентифікацію постачальником своєї продукції, так як маркованими є втулки рулонів і перший метр упаковки в рулоні, який і висилається замовнику разом з актом в разі не проходження вхідного контролю.

Твердження позивача щодо повернення всього товару після виявлення позивачем 12.08.2015 р. невідповідності плівки не знаходять свого підтвердження у матеріалах справи.

Як вбачається з акту виявлення невідповідності №685 від 12.08.2015 р. кількість ящиків з готовою продукцією "Локшина яєчна" становить 2062 ящики. У ящику міститься 10 упаковок продукції, таким чином загальна кількість упаковок дорівнює 20 620 шт. Після повернення частини продукції за накладною №2 від 04.09.2015 р. 34 401, 00 м. кв. ламінату БОПП/БОПП у позивача в користуванні залишилося 18 808, 00 м. кв. ламінату.

Таким чином, частина продукції у розмірі 18 808, 00 м. кв. ламінату, була використана замовником без зауважень по якості, з чого випливає, що не вся партія ламінату яка була поставлена по видатковій накладній № 786 від 10.09.2014 р. була неналежної якості як стверджує позивач.

Обґрунтовуючи доводи позовної заяви, позивач зазначав, що через невідповідність товару поставленого відповідачем - пакувальної плівки, що було зафіксовано в акті невідповідності №685 від 12.08.2015р. у відповідача виникло зобов'язання відшкодувати позивачу грошові кошти (збитки) в розмірі 173895,24 грн.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Тобто, збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Відшкодування збитків, як окремий спосіб захисту, визначений пунктом 8 частин 2 статті 16 Цивільного кодексу України та категорія яких розкривається в приписах статті 22 Цивільного кодексу України.

Так, за статтею 22 Цивільного кодексу збитками є: 1)втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Отже, у вигляді реальних збитків відшкодовуються тільки ті витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті доходи, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Стаття 225 Господарського кодексу України передбачає, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення, а саме: збитків, протиправної поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини.

Такий елемент, як наявність збитків, полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.

Протиправна поведінка заподіювача збитків полягає у порушенні правової норми, що виявляється у здійсненні заборонених правовою нормою дій або в утриманні в здійсненні наказів правової норми діяти певним чином.

Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.

Вина є суб'єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Обов'язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями і збитками. Збитки є наслідком, а невиконання зобов'язань причиною. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок неналежного виконання зобов'язання за договором, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв'язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Виходячи з зазначеного, вбачається, що для стягнення збитків потрібна сукупність передбачених законом об'єктивних і суб'єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб'єкта правопорушення до юридичної відповідальності. Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань (виключає його відповідальність).

При цьому на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Крім того, якщо позивач пред'являє вимогу про відшкодування реальної шкоди та/або упущеної вигоди, він має надати докази наявності та розміру таких збитків (платіжні або інші документи, що підтверджують витрати, документи, що підтверджують наявність пошкоджень, знищення майна, неодержаного прибутку тощо).

Враховуючи вищевикладене, а також вимоги ст. 33 ГПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача щодо стягнення збитків 173895,24грн. задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено, елементів складу правопорушення, а саме протиправної поведінки у діях відповідача, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини відповідача, відповідно до цього суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають..

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 06.10.2016 р.

Суддя ОСОБА_3