ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2016 р. Справа № 925/807/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Ткаченку А.О., за участю представників сторін: позивача - не зявились, відповідача - ОСОБА_1 за довіреністю, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Автосаміт ЛТД» до публічного акціонерного товариства «АЗОТ» про стягнення 15 838 грн. 11 коп.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Автосаміт ЛТД» звернувся в господарський суд з позовом до публічного акціонерного товариства «АЗОТ» (далі - відповідач) про стягнення, на підставі договору про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобілів № 267-982 від 20.03.2013 року, 109 722 грн. 94 коп. основного боргу, 9 739 грн. 78 коп. пені, 811 грн. 64 коп. 3% річних, що разом складає 120 274 грн. 36 коп. та відшкодування судових витрат.

13.09.2016 року за вх. № 18596/16 (а.с. 29-30) позивач в порядку ст. 22 ГПК України подав письмову заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначив про сплату відповідачем основної суми боргу в розмірі 109 722 грн. 94 коп. та збільшив розмір позовних вимог в частині стягнення пені, інфляційних втрат і 3% річних, остаточно просив суд стягнути з відповідача на його користь штрафні санкцій в розмірі 14 619 грн. 81 коп., 3% річних в розмірі 1218 грн. 30 коп., що разом складає 15 838 грн. 11 коп. та відшкодувати понесені судові витрати.

В засіданні суду 13.09.2016 року позивач з підстав і в розмірі, викладених у позовній заяві та заяві від 13.09.2016 року за вх. № 18596/16, підтримав і просив суд стягнути на його користь 14 619 грн. 81 коп. пені та 1218 грн. 30 коп. 3% річних.

У судове засідання 20.09.2016 року позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не зявився, явку свого представника не забезпечив, причини неявки не повідомив. Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав, представник відповідача позовні вимоги не визнав і просив суд в їх задоволенні відмовити повністю.

Неявку позивача і його представника в засідання суду суд визнає такою, що не перешкоджає вирішенню спору по суті, та, з урахуванням вимог норм статей 69, 77 ГПК України щодо обовязку суду вирішити спір в розумні процесуальні строки і права суду вирішити спір без участі представників сторін за наявними матеріалами, справу розглянув без участі позивача за наявними матеріалами.

Згідно з ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє частково з наступних підстав.

20.03.2013 року між позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Автосаміт ЛТД», як виконавцем, і відповідачем - публічним акціонерним товариством «АЗОТ», як замовником, укладено договір про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобілів № 267-982 (далі Договір). За умовами якого виконавець зобовязується виконувати на замовлення замовника ремонт та технічне обслуговування наданих замовником автомобілів, а замовник зобовязується своєчасно оплачувати виконані роботи на умовах визначених цим Договором (п.1.1 Договору).

Сторони договору погодили усі його істотні умови і, зокрема, домовились про таке:

Відповідно до п.п. 2.1, 2.9, 2.10, 2.11 роботи проводяться відповідно до заказ-наряду, що підписується представниками сторін; після виконання робіт, виконавець видає замовнику Акт виконаних робіт, в якому зазначається перелік виконаних робіт, їх вартість, перелік та вартість встановлених запасних частин та аксесуарів, перелік та вартість використаних матеріалів, гарантійний термін на виконані роботи; по закінченню робіт та підписання Акту виконаних робіт, автомобіль видається особі, уповноваженій замовником на отримання автомобіля. Підставою для видачі автомобіля є довіреність; уповноважений на отримання автомобіля з ремонту представник замовника також зобовязаний при отриманні автомобіля з ремонту прийняти виконані виконавцем з ремонту та технічного обслуговування роботи згідно Акту виконаних робіт.

Згідно п. 4.1 Договору оплати за виконані роботи провадиться замовником по факту виконання робіт, в трок, не пізніше 5 банківських днів з дня підписання Акту.

Пунктом 5.2 Договору за прострочення оплати за цим Договором, замовник сплачує, окрім відшкодування фактично завданих збитків, пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від заборгованості за кожен день прострочення.

На виконання умов Договору, позивачем було виконано роботи, а уповноваженою особою відповідача було прийнято такі роботи без зауважень, що підтверджується Актом виконаних робіт № НОМЕР_1 від 07.04.2016 року (а.с. 12-13) та довіреністю на отримання цінностей № 384410/237 від 04.04.2016 року виданою на імя ОСОБА_2 (а.с. 14).

Незважаючи на положення чинного законодавства України та умов Договору (п. 4.1) відповідач своєчасно та в повному обсязі виконані роботи не оплатив.

З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено відповідачу претензію № вих-04-62 від 25.05.2016 року з вимогою про погашення боргу (а.с. 15), відповідач відповіді не надіслав, коштів не сплатив, у звязку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 109 722 грн. 94 коп. боргу за виконані позивачем роботи згідно спірного Договору.

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобілів № 267-982 від 20.03.2013 року, вимоги позивача витікають із суті прав та обовязків сторін за цим договором.

За змістом ст.ст. 173, 174, 193, 202 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обовязків (зобовязань), зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, припиняється на підставах, встановлених договором або законом, зокрема належним виконанням.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 7 статті 193 ГК України та статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами статті 629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач в ході розгляду спору надав докази сплати після порушення провадження у справі суми основного боргу в розмірі 109 722 грн. 94 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 14903 від 12.09.2016 року на суму 28 361,47 грн., платіжним дорученням № 14902 від 12.09.2016 року на суму 28 361,47 грн., платіжним дорученням № 13336 від 09.08.2016 року на суму 20 000 грн., платіжним дорученням № 13340 від 09.08.2016 року на суму 13 000 грн., платіжним дорученням № 13335 від 09.08.2016 року на суму 20 000 грн., у звязку з чим, провадження у справі в частині вимог про стягнення 109 722 грн. 94 коп. основного боргу підлягає припиненню судом на підставі пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК України.

Відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Згідно до пункту 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції припинення провадження у справі на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

У звязку з простроченням відповідачем строків оплати робіт, позивач також заявив у позові вимогу про стягнення з відповідача 14 619 грн. 81 коп. пені на підставі п. 5.2 Договору, 1218 грн. 30 коп. 3% річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України за фактичний період прострочення (з урахуванням заяви про уточення позовних вимог).

Відповідно до ст. 610,ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України: порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання; у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

За нормою ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимога позивача про стягнення пені та 3% річних відповідає п. 5.2 Договору, ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», нормам ч.6 ст.232 ГК України, ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховані за фактичні періоди існування заборгованості на суму боргу, що існувала на відповідні дати з урахуванням часткових проплат, їх розрахунок судом перевірений, визнаний вірним, тому вказані вимоги підлягають задоволенню в заявленій сумі.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до умов Договору, обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач не виконав договірні зобов'язання щодо порядку розрахунків за виконанні роботи, прострочив їх оплату, тому позовні вимоги в частині стягнення 14 619 грн. 81 коп. пені та 1218 грн. 30 коп. 3% річних судом визнаються обґрунтованими, доведеними і задовольняються. В частині стягнення 109 722 грн. 94 коп. суми основного боргу, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відшкодування судових витрат покладається на відповідача виходячи з уточнених позовних вимог, в тому числі з врахуванням сплаченої після подачі позову суми основного боргу, що складає 1804 грн. 11 коп.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «АЗОТ» , місцезнаходження: 18014, м. Черкаси, вул. Першотравнева, 72 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Автосаміт ЛТД» , місцезнаходження: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 179 - 14 619 грн. 81 коп. пені та 1218 грн. 30 коп. 3% річних та 1804 грн. 11 коп. витрат на сплату судового збору.

Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 109 722 грн. 94 коп. основного боргу припинити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 29.09.2016 року.

Суддя В.М. Грачов