ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2016 р.Справа № 922/2982/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" м. Харків 3-я особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд", м. Дніпро,
до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" в особі відділення "Харківське відділення № 5 "Акціонерного товариства "Сбербанк Росії", м. Харків 3-я особа - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєва О.Д., м. Харків
про визнання недійсним договору
за участю представників:

позивача - Красінський І.С., довіреність від 26.08.2016 року, Левченко М.В., довіреність від 26.08.2016 року;

відповідача - Пелепецький В.Д., довіреність від 07.04.2016 року;

третіх осіб - не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" в особі відділення "Харківське відділення № 5 АТ "Сбербанк Росії", в якому просить визнати недійсним Договір застави, укладений між Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" (нове найменування Публічне акціонерне товариство "Сбербанк"), посвідчений 13.09.2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєвою О.Д. за реєстраційним номером 5137, в частині забезпечення виконання недійсних зобов'язань за:

- Договором про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 року, укладеним між Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" (нове найменування Публічне акціонерне товариство "Сбербанк");

- Договором про відкриття кредитної лінії № 28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії".

підставою звернення ПрАТ "Харківський коксовий завод" до суду із позовними вимогами є те, що Договір про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладений між Приватним акціонерним товариством «ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД» і Публічним акціонерним товариством «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ», та Договір про відкриття кредитної лінії № 28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОКСОТРЕЙД» і Публічним акціонерним товариством «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ», зобов'язання за яким забезпечені Договором застави між Приватним акціонерним товариством «ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД» і Публічним акціонерним товариством «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ», посвідченим 13.09.2012 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєвою О.Д. за реєстраційним № 5137 (далі за текстом - Договір застави), визнані недійсними рішенням, господарського суду Харківської області від 25.04.2016 року у справі № 922/6554/15 (залишене без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.06.2016 року) та рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2016 у справі № 904/11194/15 (залишене без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2016 року) відповідно.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.09.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 21.09.2016 року об 12:15 год. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєву О.Д.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 вересня 2016 року заяву Приватного акціонерного товариства "ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД" про вжиття заходів до забезпечення позову було задоволено.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.09.2016 року розгляд справи відкладено на 27.09.2016 року об 15:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.09.2016 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача щодо передачі справи №922/2982/16 за підсудністю, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 922/2982/16 до винесення Вищим господарським судом України рішень по справах № 922/6554/15 та № 904/11194/15; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача щодо колегіального розгляду справи; задоволено клопотання відповідача щодо залучення до участі у справі третьої особи; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд" (49000, м. Дніпро, пл. Героїв Майдану, буд.1, офіс 330, ); розгляд справи відкладено на "06" жовтня 2016 р. о 15:00 год.

03 жовтня 2016 року від Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєвої О.Д. до канцелярії суду надійшли письмові пояснення за вх. № 32520, які долучені судом до матеріалів справи.

06 жовтня 2016 року від представників позивача до канцелярії суду були надані заперечення на відзив за вх. № 32937 та пояснення за вх. № 32938, які долучені до матеріалів справи.

06 жовтня 2016 року від ТОВ "Коксотрейд" до суду надійшов відзив на позов за вх. № 922/2982/16, в якому третя особа зазначає, що вважає позов обгрунтованим та просить його задовольнити. Відзив долучений судом до матеріалів справи.

06 жовтня 2016 року від відповідача до канцелярії суду було надано клопотання за вх. № 2500 про направлення матеріалів справи до Харківського апеляційного господарського суду за апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Харківської області від 21.09.2016 року.

У призначеному судовому засіданні 06.10.2016 року були присутні представники позивача та відповідачів.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились.

На обговорення було поставлено клопотання відповідача за вх. № 2500 щодо направлення матеріалів справи до апеляційної інстанції.

Представники позивача вважають дане клопотання не обгрунтованим.

Представник відповідача наполягає на задоволенні відповідного клопотання. В обгрунтування свого клопотання, відповідач посилається на те, що ним була подана апеляційна скарга на ухвалу господарського суду Харківської області від 21.09.2016 року, а тому є підстави для передання матеріалів справи до апеляційної інстанції.

Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 106 ГПК України, у разі подання апеляційної скарги на ухвали місцевого господарського суду, передбачені пунктами 1,5, 20-21 частини першої цієї статті, до суду апеляційної інстанції передаються лише копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги. У разі необхідності апеляційний господарський суд може витребувати також копії інших матеріалів.

Як вбачається програми "Діловодство спеціалізованого суду", відповідно до ст. 91 Господарського процесуального кодексу України на адресу Харківського апеляційного господарського суду 30.09.2016 року була надіслана апеляційна скарга ПАТ "Сбербанк", м. Київ за вих. № б/н від 27.09.2016 (вх. № 1582 від 27.09.2016) на ухвалу господарського суду Харківської області від 21.09.2016 разом із матеріалами оскарження ухвали по справі № 922/2982/16.

Інших документів Харківським апеляційним господарським судом витребувано не було.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача щодо направлення матеріалів справи № 922/2982/16 до апеляційної інстанції.

Також, в судовому засіданні представником відповідача була подана заява за вх. № 119 про колегіальний розгляд справи.

Питання щодо колегіального розгляду справ у судах першої інстанції врегульовано статтею 15 Закону України № 2453-VІ "Про судоустрій України і статус суддів" від 07.07.2010 року. Даною нормою, зокрема, встановлено, що справи у судах першої інстанції розглядаються суддею одноособово або колегією суддів.

Законодавчий припис щодо колегіального розгляду справ у судах першої інстанції кореспондується із частиною 1 статті 4-6 Господарського процесуального кодексу України, згідно вимог якої справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Таким чином питання про необхідність та доцільність призначення колегіального розгляду конкретної справи вирішується судом з урахуванням категорії спору та обґрунтованості клопотання про призначення колегіального розгляду справи, а також з огляду на конкретні обставини, що свідчать про складність кожної конкретної справи.

Розглянувши доводи заявника про призначення колегіального розгляду справи № 922/2982/16 та матеріали вказаної справи не вбачається підстав для задоволення вказаної заяви, виходячи з такого. Заява про призначення колегіального розгляду справи повинна бути обґрунтованою та мотивованою, повинні бути вказані конкретні обставини, що свідчать про складність конкретної справи або про складність певної категорії спору. Заява також повинна бути підтверджена фактичними обставинами та ґрунтуватися на певних конкретних доказах.

Із поданого клопотання про призначення колегіального розгляду справи вбачається, що заявник не навів жодної конкретної обставини на підтвердження складності справи або складності спору, не надав жодного доказу на підтвердження заяви, не зазначив жодного нормативного обґрунтування.

За наведених обставин справи не вбачається наявність підстав для задоволення заяви про колегіальний розгляд справи, оскільки заява позбавлена фактичного та правового обґрунтування.

Представником відповідача в судовому засіданні була надана заява про відвід судді Суслової В.В. Подану заяву представник відповідача аргументував тим, що суддя упереджено розглядає справу, оскільки обставини справи не досліджуються в повному обсязі та відповідачу відмовлено в прийнятті позовної зустрічної позовної заяви, а також відмовлено в клопотанні про направлення матеріалів справи до апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 21.09.2016 року.

В судовому засіданні була оголошена ухвала про відмову в задоволенні заяви про відвід судді.

Справу продовжено слухати по суті.

Представники позивача наполягають на задоволенні позовних вимог та просять суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечує проти позову з підстав викладених у відзиві на позов, а також звернувся з усним клопотанням про надання часу для ознайомлення з поданими до суду позивачем та третьою особою документами.

В судовому засіданні була оголошена перерва для надання можливості відповідачу ознайомитись з матеріалами справи.

Після перерви у судовому засіданні розгляд справи було продовжено.

Представники позивача наполягають на задоволенні позову.

Представник відповідача заперечує проти позову та просить суд надати час для подання своїх заперечень у письмовій формі.

Задовольняючи клопотання представника відповідача, судом оголошена перерва у судовому засіданні.

Представником відповідача до канцелярії суду було подано клопотання за вх. № 32995, відповідно до якого останній просить:

1. Залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача ПрАТ "Коксоліт" та ПрАТ "Слобожанський коксовий завод";

2. Витребувати від ПрАТ "Харківський коксовий завод":

- копію розподільчого балансу, затвердженого загальними зборами акціонерів у результаті виділу;

- копію плану виділу нових юридичних осіб з ПрАТ "Харківський коксовий завод";

- копію передавальних актів про передачу прав, обов'язків та майна новим юридичним особам від ПрАТ "Харківський коксовий завод;

3. Витребувати у ПрАТ "Коксоліт" та ПрАТ "Слобожанський коксовий завод" установчі документи про державну реєстрацію.

Після перерви у судовому засіданні розгляд справи було продовжено.

На обговорення в судовому засіданні було поставлено клопотання відповідача за вх. № 32995 щодо залучення третьої особи та витребування документів.

Представники позивача дане клопотання вважають необгрунтованим та безпідставним.

Представник відповідача наполягає на залученні у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача -ПрАТ "Коксоліт" та ПрАТ "Слобожанський коксовий завод". В обгрунтування поданого клопотання відповідач вказує на те, що акціонерами ПрАТ "Харківський коксовий завод" прийнято рішення про виділ. Новоствореними юридичними особами саме є ПрАТ "Коксоліт" та ПрАТ "Слобожанський коксовий завод" та до них за розподільчим балансом перейшли всі права, зобов'язання та майно ПрАТ "Харківський коксовий завод", в тому числі й майно, що є предметом застави відповідно до умов спірного договору. Окрім того, представник наполягає на витребуванні документів зазначених у прохальній частині клопотання.

Вирішуючи клопотання щодо залучення третіх осіб, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

В даному випадку з поданого клопотання та з матеріалів справи не вбачається підстав для висновку про те, що рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки відповідної особи по відношенню до якої не будь зі сторін у даній справі. Та обставина, що особа, на яку вказує заявник клопотання, може приймати участь у відносинах, подібних до спірних, сама по собі (без прив'язки до конкретних обставин справи і до прав та обов'язків сторін у справі), не утворює необхідності її участі саме у цій справі. За таких обставин суд, приходить до висновку про відсутність підстав для залучення у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - ПрАТ "Коксоліт" та ПрАТ "Слобожанський коксовий завод".

Клопотання щодо витребування доказів по справі також залишається судом без задоволення з таких підстав.

Ті з документів, котрі дійсно мають істотне значення для встановленні істини у справі, надані сторонами самостійно. Відтак, потреба у їх витребуванні відсутня. Стосовно решти, суд зазначає, що відповідачем не доведена необхідність у їх витребуванні для правильного вирішення спору. Крім того, суд зауважує, що згідно покладення судом за ініціативою однієї сторони на іншу сторону обов'язку надання доказів на підтвердження позиції першої є таким, що суперечить принципу змагальності - ст.ст. 4-3, 33 ГПК України. Згідно положень цих норм судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, у заявника клопотання і у суду відсутні правові підстави для спонукання однієї сторони подати докази на підтвердження своєї позиції, або позиції противної сторони. Сторони компетентні самостійно вирішити це питання, і самостійно несуть ризик недостатності поданих ними доказів.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень учасникам судового процесу створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

04 вересня 2012 року між Приватним акціонерним товариством "ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД" (позивачем) та Публічним акціонерним товариством "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ", нове найменування - Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" (далі - відповідачем) було укладено Договори про відкриття кредитної лінії №26-В/12/66/ЮО та № 27-В/12/66/ЮО.

Також, 04.09.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД" та Відповідачем було укладено Договори про відкриття кредитної лінії № 28-В/12/66/ЮО та № 29- В/12/66/ЮО.

В забезпечення зобов'язань за вищевказаними Договорами між Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" укладено Договір застави, посвідчений 13.09.2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєвою О.Д. за реєстраційним № 5137

Предметом застави, згідно п. 3.1. Договору застави, є основні засоби, в кількості 18 одиниць, які належать на праві власності заставодавцю (ПрАТ "Харківський коксовий завод"), що підтверджується балансовою довідкою № 1538 від 13.09.2012 року..

Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.04.2016 року у справі № 922/6554/15, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.06.2016 року, позов Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" задоволено; визнано недійсним в частині договір від 04.09.2012 № 26-В/12/66/ЮО про відкриття кредитної лінії, укладений між Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії", у частині виданого кредиту в розмірі 7 150 000,00 доларів США; визнано припиненими зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" перед Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" з повернення кредиту у розмірі 15 384,22 дол. США та відсотків за користування ним за договором про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 року; стягнуто з ПАТ "Сбербанк" на користь "Харківський коксовий завод" судові витрати по справі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2016 року у справі № 904/11194/15, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2016 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд" задоволено частково, визнано договір від 04.09.2012 року № 28-В/12/66/ЮО про відкриття кредитної лінії, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній Банк Сбербанку Росії" недійсним в частині надання кредиту в розмірі 4 444 181, 15 доларів США; стягнуто на користь "Коксотрейд" судові витрати по справі; в решті позовних вимог відмовлено.

Позивач вважає, що з огляду на вказане, є підстави для визнання недійсним Договору застави в частині забезпечення виконання недійсних зобов'язань за Договором про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 року та Договором про відкриття кредитної лінії № 28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 року.

Надаючи правову кваліфікацію вказаній вимозі, суд виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України «ГІро заставу» визначено, що застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору або рішення суду.

Статтею 3 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу, тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути с майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку) необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Отже, чинним законодавством встановлено, що заставою забезпечуються виключно реально існуючі зобов'язання та вимоги, які можуть виникнути в майбутньому на підставі договорів, чинних на момент укладення договору застави.

Відповідно до частини другої статті 548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу(зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (п. 1ст. 203 ЦК України); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (п. 5ст. 203 ЦК України). Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, то такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно ст. 207 ГК України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно з п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», правочини. які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. Правові наслідки таких правочинів настають лише у формах, передбачених законом, - у вигляді повернення становища сторін у початковий стан (реституції) або в інших.

Отже, як було вище зазначено, підставою для визнання Договору застави недійсним в частині, позивачем вказано на недійсність основних зобов'язань, а саме Договорів про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 року та № 28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 року, що встановлено рішеннями господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2016 року у справі № 904/11194/15 та господарського суду Харківської області від 25.04.2016 року у справі № 922/6554/15.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказує, що рішення на які посилається позивач, оскаржуються в касаційному порядку, а отже, остаточного рішення не має.

Не погоджуючись з доводами відповідача, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 ГПК України, постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Подання касаційної скарги не впливає на набрання рішенням законної сили і не зупиняє його виконання.

Рішення Господарського суду Харківської області у справі № 922/6554/15 прийнято 25.04.2016 року, залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.06.2016 року. Таким чином, рішення господарського суду Харківської області у справі № 922/6554/15 набрало законної сили 16.08.2016 року.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 904/11194/15 прийнято 15.03.2016 року, залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2016 року. За таких обставин, рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/11194/15 набрало законної сили 16.08.2016 року.

Таким чином, розгляд спору по суті та прийняття рішення господарським судом у цій справі не залежить від оскарження відповідачем зазначених рішень господарських судів у справах № 904/11194/15 та 922/6554/15 в касаційному порядку.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, обставини недійсності основних зобов'язань (кредитних договорів) встановлені рішеннями судів у господарських справах № 922/6554/15 та №904/11194/15, які набрали законної сили, є преюдиціальними та не доказуються при розгляді даної справи.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги те, що застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання, а недійсність основного зобов'язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визнати недійсним Договір застави, укладений між сторонами, посвідчений 13.09.2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєвою О.Д. за реєстраційним номером 5137, в частині забезпечення виконання недійсних зобов'язань за Договорами про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/ЮО та №28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 року.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України та постановою № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції". Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову, судові витрати у даній справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 202, 203 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 20, 203, 215, 546, 548 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 16, 22, 27, 33-34, 38, 43, 44, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним Договір застави, укладений між Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод" (ідентифікаційний код 24481702) та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" (нове найменування Публічне акціонерне товариство "Сбербанк")(ідентифікаційний код 25959784) та посвідчений 13.09.2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєвою О.Д. за реєстраційним номером 5137, в частині забезпечення виконання недійсних зобов'язань за:

- Договором про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 року, укладеним між Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" (нове найменування Публічне акціонерне товариство "Сбербанк");

- Договором про відкриття кредитної лінії № 28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії".

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 46, ) в особі відділення "Харківське відділення № 5 "Акціонерного товариства "Сбербанк Росії" (61124, м. Харків, пр. Гагаріна, 167) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" (61010, м. Харків, Набережна Червоношкільна, буд. 24, ) судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11.10.2016 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/2982/16