ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2016 р. Справа № 914/1064/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Матущак О.І.

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого обєднання Львівська залізниця за № КР-04/156 від 20.07.2016р. (вх. № 01-05/3684/16 від 26.07.2016р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 04.07.2016р.

у справі № 914/1064/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім СВІТ СР (надалі ТзОВ ТД СВІТ СР)

до відповідача: Державного територіально-галузевого обєднання Львівська залізниця

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства Центральна Збагачувальна Фабрика Комсомольська (надалі ПАТ Центральна Збагачувальна Фабрика Комсомольська)

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю Перша Трейдінгова Компанія (надалі ТзОВ Перша Трейдінгова Компанія)

про стягнення вартості втраченого вантажу в розмірі 6218,55 грн.,

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність № 28/1д від 28.04.2016р.); ОСОБА_3 представник (довіреність № 4/4д від 28.04.2016р.);

від відповідача: ОСОБА_4 представник (довіреність № КР-85 від 28.04.2016р.);

від третіх осіб: не зявились,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 04.07.2016р. у справі №914/1064/16 (суддя Галамай О.З.) позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Державного територіально-галузевого обєднання Львівська залізниця на користь ТзОВ ТД СВІТ СР 6218,55 грн. вартості втраченого вантажу, 1378,00 грн. судового збору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що згідно залізничної накладної №52070158 від 17.02.2016р. ПАТ ЦПФ Комсомольська (відправник) відвантажив на адресу ТзОВ ТД СВІТ СР (одержувач) вугілля в загальній кількості 57,0 тонн. По прибуттю поїзда та зважуванні виявлено недостачу вугільної продукції, про що складено комерційний акт АА №032643/43/02. Одержувач - ТзОВ ТД Світ СР отримав вантаж в меншій кількості, ніж той, який був прийнятий для перевезення. Згідно розрахунку позивача вартість недостачі маси вантажу з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення становить 6218,55 грн. з ПДВ.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду першої інстанції необгрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вказує, що висновок місцевого господарського суду про доведеність вартості відправленого вантажу за накладною № 52070158 від 17.02.2016р. та застосування до спірних правовідносин положень ч. 3 п. 6 Правил заявлення та розгляду претензій, ст. 115 Статуту залізниць України є помилковими. Звертає увагу на те, що позовні вимоги обгрунтовані договором перевезення, укладеним між залізницею та третьою особою-2 (відправником), а не договором поставки, укладеним між позивачем та третьою особою-1. Просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 04.07.2016р. у справі №914/1064/16, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач у запереченні на апеляційну скаргу не погоджується з аргументами скаржника. Звертає увагу на те, що предметом даного спору є втрата вугілля та відшкодування завданих цим збитків Товариству. Покликається на те, що відповідно до комерційного акту втрата вугілля сталась з провини відповідача, а не з провини відправника вугілля. Просить залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, а апеляційну скаргу без задоволення.

Треті особи не надавали письмових відзивів на апеляційну скаргу, не забезпечили явки в судове засідання уповноважених представників. Згідно повідомлень про вручення рекомендованих поштових відправлень та реєстру вихідної кореспонденції ЛАГС від 30.08.2016р. обізнані з датою, часом і місцем розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний господарський суд, обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, здійснивши аналіз наявних у справі письмових доказів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Львівської області від 04.07.2016р. у справі №914/1064/16.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.10.2015р. між ПАТ Центральна Збагачувальна Фабрика Комсомольська (виконавець) та ТзОВ Перша Трейдінгова Компанія (замовник) укладено договір № 30/10/2015К, згідно якого замовник передає на переробку виконавцю вугілля для збагачення на ПАТ Центральна Збагачувальна Фабрика Комсомольська. Виконавець приймає вугілля, збагачує його та відвантажує за реквізитами, вказаними замовником. Відвантаження продуктів збагачення здійснюється зі станції Красноармійськ Донецької з.с. на умовах FCA, якщо інше не передбачено в специфікаціях (а.с.21-22).

Відповідно до п.4.1.2 договору № 30/10/2015К виконавець проводить збагачення вугілля і відвантаження продуктів збагачення за реквізитами, вказаними замовником. Замовник несе відповідальність за правильність вказаних реквізитів одержувача продуктів збагачення.

Пунктом 6.3 договору № 30/10/2015К передбачено, що у випадку оплати виконавцем транспортних витрат за поставку вугілля виконавцю та/або продуктів збагачення третім особам, замовник оплачує вартість транспортних послуг протягом 3-х банківських днів з моменту отримання рахунку і документів, які підтверджують вартість транспортних послуг (рахунок і звіт експедитора тощо), а також підписання акта про надання послуг.

10.12.2015р. між ТзОВ Перша Трейдінгова Компанія (постачальник) та ТзОВ ТД СВІТ СР (покупець) укладено договір поставки № 4/12, відповідно до якого постачальник зобовязується поставити покупцю вугільну продукцію (далі вугілля) в асортименті, за ціною, за реквізитами, в строки, в кількості та з якісними характеристиками, погодженими в Специфікаціях до договору, а покупець зобовязується прийняти вугілля і оплатити його вартість відповідно до умов цього договору (а.с.15-17).

В пункті 2.1 договору поставки передбачено, що вугілля постачається залізничним транспортом на умовах FCA станція відправлення, згідно з міжнародними правилами тлумачення торговельних термінів Інкотермс в редакції 2010р., з урахуванням умов, положень та застережень, передбачених у цьому договорі або відповідних Специфікаціях.

Згідно специфікації № 4 від 11.02.2016р. (додаток 4 до договору поставки № 4/12 від 10.12.15р.) постачальник зобовязується поставити покупцю, а покупець прийняти і оплатити вугілля камяне (Г, ДГ 13-100) в кількості 500 т., ціна за тонну 1625,00 грн. (без ПДВ), загальною вартістю (без ПДВ) 812500,00 грн. Вантажовідправник, зокрема, ПАТ ЦЗФ Комсомольська (а.с.18).

На виконання умов договору поставки ТзОВ Перша Трейдінгова Компанія передало, а ТзОВ ТД СВІТ СР прийняло 114,000 т. вугілля камяного, вартістю 222300,00 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі вугільної продукції № 157 від 17.02.2016р. (а.с.24).

Згідно залізничної накладної №52070158 від 17.02.2016р. ПАТ ЦЗФ Комсомольська (відправник) відвантажила на адресу ТзОВ ТД СВІТ СР (одержувач) вугілля з станції Красноармійськ (станція та залізниця відправлення) до станції Скнилів (станція та залізниця призначення) в загальній кількості 57,0 тонн (а.с.19).

21.02.2016р. на станції Знам'янка по прибуттю поїзда та зважуванні виявлено недостачу вугільної продукції, про що складено комерційний акт АА № 032643/43/02 (а.с.20).

Так, в комерційному акті від 21.02.2016р. вказано, що в перевізних документах зазначена загальна вага вугілля 57000 кг, насправді виявилося 52500 кг. Зазначено, що при перевірці виявлено навантаження нижче бортів 100 мм. На поверхні вантажу маються виїмки праворуч над 1-2-3 люками довжиною 4000 мм, шириною 1300 мм, глибиною 800 мм; над 6-7 люками довжиною 3000 мм, шириною 2600 мм, глибиною 1000 мм. Просипання вантажу немає. Поверхня вантажу маркована вапняним розчином. В місцях виїмок доступ до вантажу усунено за допомогою маркування вапном. Каток застосовувався. В вагоні глухі торцеві стінки люка щільно закриті. Зважування вагона здійснене 21.02.16р. на тензометричних статичних вагонних вагах працівником станції. При зважуванні виявилось брутто 76000 кг, тара з документа 23500 кг, нетто 52500 кг, що складає різницю ваги проти документа в сторону зменшення на 4500 кг.

Позивач, як одержувач вантажу отримав його згідно даного комерційного акту.

В позовній заяві ТзОВ ТД СВІТ СР вказує про те, що отримав вантаж в меншій кількості, ніж той, який був прийнятий для перевезення.

Згідно розрахунку, проведеного позивачем, вартість недостачі маси вантажу з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення становить 6218,55 грн. з ПДВ. (а.с.7 на звороті).

В подальшому позивач надіслав відповідачу претензію за № 14/4 від 14.03.2016р. про повернення вартості втраченого вугілля пропорційно недопоставленої кількості в розмірі 6218,55 грн. (а.с.25).

Відповідач в листі № МЮ-7/2016-1 від 06.04.2016р. відхилив претензію позивача, керуючись ст.ст. 115, 133 Статуту залізниць України, що слугувало підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України передбачено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частини 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України (ст.3 Закону України Про залізничний транспорт).

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезень вантажів (ст.5 Статуту).

В статті 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

У відповідності до статті 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

В ході розгляду апеляційної скарги Державного територіально-галузевого обєднання Львівська залізниця колегією суддів встановлено, що згідно залізничної накладної №52070158 від 17.02.2016р. ПАТ ЦЗФ Комсомольська (відправник) відвантажила на адресу ТзОВ ТД СВІТ СР (одержувач) вугілля з станції Красноармійськ (станція та залізниця відправлення) до станції Скнилів (станція та залізниця призначення) в загальній кількості 57,0 тонн.

Отже, відповідно до договору перевезення, яким згідно із статтею 6 Статуту залізниць України є залізнична накладна, залізниця надавала послуги по перевезенню вантажу.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Комерційним актом АА № 032643/43/02 від 21.02.2016р., складеним відповідачем у присутності позивача, зафіксовано факт незбереження прийнятого до перевезення відповідачем вугілля. Зокрема вказано, що в перевізних документах зазначена загальна вага 57000 кг, а насправді виявилося 52500 кг, що складає різницю ваги проти документа в сторону зменшення на 4500 кг.

Згідно приписів статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 31 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця зобовязана подавати під навантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

Частиною 3 статті 308 Господарського кодексу України передбачено, що вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до даних залізничної накладної №52070158 від 17.02.2016р. завантаження вантажу здійснювалось вантажовідправником - ПАТ ЦЗФ Комсомольська, відтак придатність вагону до перевезення вантажу у комерційному відношенні повинен був визначити саме він.

Згідно комерційного акту АА № 032643/43/02 від 21.02.2016р. вантажовідправник завантажив вантаж у справні вагони (розділі А Відомості про вагон, пломби (ЗПП) та відсіки в накладній).

Також справність вагону відображена в п.7 залізничної накладної № 52070158 від 17.02.2016р. (заяви відправника).

Відтак, вірним є висновок місцевого господарського суду про те, що вантажовідправник Пат ЦПФ «Комсомольська» виконав свої зобовязання щодо завантаження вугільної продукції загальна вага 57000 кг, одержувачем якої визначено позивача.

Відповідно до статті 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин (ст. 113 Статуту залізниць України).

Пунктом 1 статті 314 Господарського кодексу України визначено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази в розумінні ст.ст. 32, 34 Господарського процесуального кодексу про те, що втрата (недостача) вугільної продукції сталась не з вини відповідача.

Відповідно до приписів статті 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантаж (ст. 115 Статуту залізниць України).

В силу положень частини 3 статті 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Згідно розрахунку, здійсненого позивачем та не спростованого відповідачем, вартість недостачі маси вантажу з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення становить 6218,55 грн. з ПДВ.

Проаналізувавши наведене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд обгрунтовано та підставно стягнув з відповідача на користь позивача 6218,55 грн. вартості втраченого вантажу.

Доводи апеляційної скарги щодо помилковості, на його думку, обґрунтування позовних вимог договором перевезення, укладеним між залізницею та третьою особою-2 (відправником), а не договором поставки, укладеним між позивачем та третьою особою-1, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного провадження у даній справі, не спростовують вищенаведених висновків суду й не можуть слугувати підставою для його скасування.

З огляду на вищевказане, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.49 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Рішення господарського суду Львівської області від 04.07.2016р. у справі №914/1064/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Матущак О.І.

ОСОБА_1