УХВАЛА

10.10.2016Справа № 910/17464/14
За скаргою Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот»

на дії Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві при виконанні наказу від 16.05.2016 у справі № 910/17464/14

за позовом Державного підприємства «Адміністрація річкових портів»

до Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерство інфраструктури України

за участю Прокуратури м. Києва

про повернення майна із управління та стягнення 223258,69 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача - не з'явилися;

від відповідача (скаржника) - Барський К.М. (представник за довіреністю);

від третьої особи - не з'явилися;

від прокуратури та ВДВС - не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Господарським судом міста Києва у порядку ст. 121-2 ГПК України прийнято до розгляду указану скаргу про визнання недійсною постанови від 11.07.2016 про стягнення виконавчого збору, винесену головним державним виконавцем Подільського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бабенко О.О. у виконавчому провадження № 51539429 при виконанні наказу від 16.05.2016 у справі №910/17464/14.

У судове засідання позивач, третя особа, прокуратура та ВДВС представників не направили. Судом враховано, що за приписами ст. 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, тому суд перейшов до розгляду заяви у даному засіданні.

Предметом оскарження є постанова від 11.07.2016 № 51539429 про стягнення виконавчого збору в сумі 5248,95 грн.

Судом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження №51539429 від 04.07.2016, якою був встановлений строк для добровільного виконання судового рішення до 10.07.2016, була всупереч ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час винесення постанови) направлена боржнику пізніше наступного робочого дня з дня її винесення, а саме була направлена 12.07.2016, отримана поштовим відділенням боржника 18.07.2016, а самим боржником 20.07.2016, що підтверджується штемпелями на конверті, у якому надсилалась постанова, та відомостями з сайту Укрпошти.

У зв'язку з пізнішим направленням постанови боржник, користуючись наданим йому ст. 35 указаного Закону правом, 20.07.2016 подав через канцелярію ВДВС заяву про відкладення провадження виконавчих дій.

За приписами ст. 35 указаного Закону, у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

З залученої до справи копії матеріалів виконавчого провадження №51539429 вбачається, що державним виконавцем постанова про відкладання провадження виконавчих дій не виносилася, але разом із цим виконавчі дії після 20.07.2016 фактично також не проводилися.

Пізніше, 27.07.2016 боржником через канцелярію ВДВС було подано докази погашення присудженої до стягнення за наказом від 16.05.2016 у справі №910/17464/14 заборгованості, у зв'язку з чим ВДВС була винесена постанова від 16.08.2016 про закінчення виконавчого провадження №51539429.

Заявлену скаргу про визнання недійсною постанови від 11.07.2016 № 51539429 про стягнення виконавчого збору в сумі 5248,95 грн. боржник мотивує тим, що вона була винесена без урахування необхідності відкласти виконавчі дії у зв'язку з пізнішим направленням (12.07.2016) постанови про відкриття виконавчого провадження та позбавленням боржника можливості виконати рішення суду в строк, встановлений державним виконавцем - до 10.07.2016.

Скаржник вважає, що у випадку відкладення державним виконавцем виконавчих дій, та враховуючи, що заборгованість ним було погашено 27.07.2016, тобто на сьомий день з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження (якщо не рахувати день отримання постанови), у державного виконавця були б відсутні підстави стягувати з боржника виконавчий збір - оскільки боржник би вклався у наданий йому строк для добровільного виконання рішення

Однак з таким доводом скаржника суд не погоджується.

Дійсно, за приписами ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час винесення постанови) у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови, та у постанові про відкриття виконавчого провадження №51539429 від 04.07.2016 державним виконавцем і було встановлено строк до семи днів - а саме до 10.07.2016, тобто фактично - протягом шести днів з дня винесення постанови (день винесення постанови не рахується, ст. 253 ЦК України «Початок перебігу строку»).

Тобто, заплативши 27.07.2016 боржник вже вийшов за встановлений державним виконавцем шестиденний строк з моменту винесення постанови.

Щодо доводів скаржника про відсутність у державного виконавця підстав виносити постанову про стягнення виконавчого збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час винесення оскаржуваної постанови) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною 2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10% суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом. У зазначеному розмірі виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

При цьому, за приписами абзацу 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Частиною 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

З сукупного аналізу наведених вище норм вбачається, що виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій з боржника не стягуються у разі отримання ВДВС документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання (частина 3 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Стаття 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначає початок примусового виконання рішень. Так, відповідно до частини 1 цієї статті у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Отже, за Законом датою початку примусового виконання рішення суду є наступний день, після спливу строку встановленого частиною другою статті 25 цього Закону.

У матеріалах справи відсутні докази того, що скаржник у строк до 10.07.2016 надало ВДВС документальне підтвердження про повне виконання рішення суду, тому суд не вбачає підстав для задоволення скарги.

При цьому суд зауважує, що обставина несвоєчасного отримання скаржником постанови ВДВС про відкриття виконавчого провадження не впливає на строк добровільного виконання рішення суду, і відповідно на - стягнення виконавчого збору, оскільки цей строк відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» починає обчислюватися з моменту винесення зазначеної постанови, а не з моменту її отримання боржником.

До того ж скаржник знав, що рішення Господарського суду м. Києва, на виконання якого було видано наказ від 16.05.2016, набуло законної сили, і відповідно повинен був знати, що на його виконання буде видано відповідний наказ, який Позивачем може бути пред'явлений до виконання до ВДВС. Разом з тим, скаржник у добровільному порядку після набранням даним рішенням законної сили, останнє не виконав.

Окрім того, суд зауважує, що стягнення виконавчого збору за своєю правовою природою (враховуючи, зокрема, зміст статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції на час спірних правовідносин), є не компенсаційним засобом, а засобом стимулюючим до добровільного, скорішого виконання рішення суду, а також мірою відповідальності за несвоєчасне виконання рішення суду.

Щодо правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 28.01.2015 у справі № 3-217гс14, то у вказаному випадку Верховний Суд України, приймаючи цю постанову, виходив із змісту статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла у попередній редакції та не мала абзацу другого частини першої цієї статті. Абзац другий частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» набув чинності з 05.04.2015 згідно із Законом України від 12.02.2015 № 191-VIII, тобто після прийняттям Верховним Судом України постанови від 28.01.2015.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» на дії Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві при виконанні наказу від 16.05.2016 у справі № 910/17464/14 (постанова від 11.07.2016 № 51539429 про стягнення виконавчого збору) відхилити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя Р.Б. Сташків