ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.10.2016 Справа № 907/578/16

За позовом приватного підприємства "Укрпалетсистем", Житомирська область, Коростенський район, с.Ушомир

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Закарпатська область, Тячівський район, с.Нижня Апша

про відшкодування суми в розмірі 283000,20 грн. та штрафу 141500,10 грн.

за участю представників:

від позивача - Рупс В.О., довіреність від 30.03.2016

від відповідача - ОСОБА_3, довіреність від 21.09.2016р.

У судовому засіданні 26.09.2016 за участі представників: від позивача - Рупс В.О., довіреність від 30.03.2016, від відповідача - ОСОБА_4, довіреність від 22.09.2016, оголошувалась перерва до 29.09.2016 10:30 год.

У судовому засіданні 29.09.2016 за участі представників: від позивача - Рупс В.О., довіреність від 30.03.2016, від відповідача - ОСОБА_4, довіреність від 22.09.2016, ОСОБА_3, довіреність від 21.09.2016р., оголошувалась перерва до 04.10.2016 11:00 год.

Суть спору: приватне підприємство "Укрпалетсистем", Житомирська область, Коростенський район, с.Ушомир звернулося з позовом до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Закарпатська область, Тячівський район, с.Нижня Апша про відшкодування суми в розмірі 283000,20 грн. вартості поліпшень орендованого майна та штрафу 141500,10 грн.

Позов мотивовано тим, що за укладеним з відповідачем договором №04/08-2014 оренди нерухомого майна від 04.08.2014, в оренді позивача перебували строком на два роки наземні резервуари та приміщення автозаправного комплексу, що розташовані за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, с.Нижня Апша, вул.Борканюка,154. Строк оренди закінчився 04.08.2016р. Оскільки на заяву позивача від 02.08.2016 №1710 про укладення нового договору оренди відповідач від укладення нового договору відмовився, позивач 08.08.2016р. передав відповідачу орендоване майно за актом приймання-передачі.

Позивач зазначає, що у відповідності до умов п.7.3 договору оренди ним здійснювались поліпшення орендованого майна, а саме:

демонтаж- монтаж кришки люка резервуара;

очищення резервуара АЗС;

дефектоскопія резервуара;

калібрування резервуара геометричним методом з виготовленням таблиці ЦСМ;

виготовлення технологічної схеми АЗС;

виготовлення акту місткості трубопроводу АЗС в ЦСМ;

утилізація нафтовідходів.

Всього проведено робіт на суму 43000,20 грн.

Окрім того, вказує на проведення робіт з улаштування асфальтобетонного покриття на території АЗС на загальну суму 240000,00 грн.

Відтак, стверджує, що поліпшень орендованого майна здійснено на загальну суму 283000,20 грн.

Посилаючись на умови п.9.6 договору оренди обгрунтовує виникнення за відповідачем обов"язку сплатити на користь позивача штраф в розмірі 50% від вартості поліпшень за відмову від укладення нового договору оренди.

У судовому засіданні 29.09.2016р. розпочато розгляд справи по суті.

Уповноваженим представником позивача підтримано позовні вимоги в повному обсязі. В обгрунтування та підтвердження підстав позовних вимог посилається на викладені у позовній заяві обставини та додані документальні докази.

Відповідачем згідно з відзивом на позов заявлено проти позовних вимог заперечення, які підтримано уповноваженими представниками відповідача в ході судового розгляду справи.

В обгрунтування заперечень відповідач посилається, зокрема, на ті підстави, що відповідно до умов договору оренди від 04.08.2014р. стан об"єкта, що передається в оренду, задовільний, недоліки об"єкта оренди відсутні (п.1.1.5, п.1.1.6). Орендар зобов"язався нести всі витрати з експлуатації об"єкта, утримувати об"єкт оренди у повній справності, а також здійснює поточний ремонт орендованого майна (п.7.1). Відповідно до п.7.3 договору орендар має право здійснювати капітальний ремонт приміщень та здійснювати поліпшення орендованого майна без згоди орендодавця.

Наголошує, що оскільки об"єкт оренди на час укладення договору оренди був придатний для використання, не було необхідності здійснювати які-небудь роботи.

Зазначає також, що позивачем не надано доказів, що вартість об"єкта оренди після переліку вказаних позивачем робіт істотно збільшилась. Вважає, що вказані позивачем роботи не можна вважати невід"ємним покращенням, оскільки проведення таких робіт є обов"язком орендаря відповідно до п.7.1 договору.

Вважає, що відповідно до п.6.2 договору вказані роботи може здійснювати виключно орендар.

Посилаючись на п.8.8 договору, наголошує, що згода на проведення невід"ємних поліпшень орендованого майна позивачу не надавалась, а тому позивач не має права на відшкодування їх вартості.

Стосовно вимог в частині штрафу, відповідач зазначає, що умова п.9.6 договору щодо оплати штрафу за відмову від укладення нового договору порушує закріплені згідно ст. ст. 3, 6, 627 Цивільного кодексу України засади свободи договору.

У разі припинення договору оренди майно, що є його предметом, відповідно до вимог ч.1 ст.785 ЦК України, а також до самої суті договору, має бути негайно повернуто орендодавцеві у тому стані, в якому воно було одержано, з урахуванням його нормального зносу, або у стані, який обумовлено в договорі.

Крім того, заперечуючи вимоги в частині відшкодування вартості робіт з улаштування асфальтобетонного покриття на території АЗС, наголошує, що земельна ділянка, яку за доводами позивача вкрито асфальтопокриттям, не входила до об"єкту оренди, відповідач не є власником і орендодавцем цієї земельної ділянки, а орендує земельну ділянку на підставі укладеного з Нижньоапшинською сільською радою договору оренди землі (додано копію).

Посилаючись на викладені у відзиві заперечення, відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши матеріали справи, суд констатує висновки наступні.

Із фактичних обставин і матеріалів справи слідує, що між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, як орендодавцем, та приватним підприємством "Укрпалетсистем", як Орендарем, укладено Договір №04/08-2014 оренди нерухомого майна від 04.08.2014р.

Відповідно до умов вказаного договору оренди орендодавець зобов"язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати орендареві, а орендар - прийняти у строкове володіння та користування приміщення та наземні резервуари автозапарвного комплексу. Об"єкт, що орендується, належить орендодавцеві на праві приватної власності, та являє собою приміщення автозаправного комплексу та наземні резервуари, що знаходяться за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, с.Нижня Апша, вул. Борканюка, 154. Строк оренди складає два роки з дати прийняття об"єкта, що орендується, за актом приймання-передачі.

Об"єкт оренди за договором №04/08-2014 від 04.08.2014р. передано орендарю за актом приймання-передачі (додано копію).

У зв"язку із спливом 08.08.2016р. строку оренди позивач (орендар) звернувся до відповідача (орендодавця) із листом вих. №170 від 02.08.2016р., яким запропоновано підписати договір №01/08-2016 оренди нерухомого майна від 28.07.2016р. на умовах передачі в оренду того ж самого об"єкта на строк 24 місяці. Разом з листом відповідачу направлено проект договору №01/08-2016 оренди нерухомого майна від 28.07.2016р., що підтверджено описом вкладення у цінний лист від 03.08.2016р. (додано копію).

Однак, на пропозицію позивача про укладення нового договору оренди відповідач в установленом у порядку не відповів, внаслідок чого позивач за актом приймання-передачі до Договору оренди нерухомого майна №04/08-2014 від 04.08.2014р., підписаним сторонами 08.08.2016р., повернув відповідачу об"єкт оренди.

Між сторонами виник спір з приводу відшкодування невід"ємних поліпшень орендованого майна.

Позивач стверджує, що ним понесено витрати на поліпшення орендованого майна, а саме: демонтаж-монтаж кришки люка резервуара; очищення резервуара АЗС; дефектоскопія резервуара; калібрування резервуара геометричним методом з виготовленням таблиці ЦСМ; виготовлення технологічної схеми АЗС; виготовлення акту місткості трубопроводу АЗС в ЦСМ; утилізація нафтовідходів. На підтвердження проведення вказаних робіт, вартість яких склала 43000,20 грн., позивачем додано копію Договору №09/06/14-К від 09.06.2014р. на виконання робіт з очищення, дегазації, технічного обстеження, ремонту та повірки резервуарів, та копію акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №98 від 02 березня 2016року. Окрім того, позивач посилається на понесені ним витрати, пов"язані із проведенням робіт вартістю 240000,00 грн. з улаштування асфальтобетонного покриття АЗС на підставі договору підряду №43 від 01.10.2015р. та згідно акту №162 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2015 р.

При аналізі спірних правовідносин сторін, суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші право чини.

Згідно з приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

У відповідності до умов укладеного сторонами договору оренди №04/08-2014 від 04.08.2014р. стан об"єкта оренди на момент передачі в оренду задовільний, недоліки об"єкта відсутні.

Відповідно до п.7.1 договору орендар (відповідач) взяв на себе, зокрема, зобов"язання нести всі витрати з експлуатації об"єкта оренди, утримувати об"єкт у повній справності, здійснювати поточний ремонт орендованого майна. Відповідно до п. 7.3 договору передбачено право орендаря здійснювати капітальний ремонт приміщень та здійснювати поліпшення орендованого майна без згоди орендодавця.

Умовами п.8.8 договору встановлено, що у випадку, коли орендар здійснив за власний рахунок та за згодою орендодавця поліпшення, не відокремлювані без шкоди для об"єкта, що орендується, він має право після припинення договору на відшкодування вартості цих поліпшень.

Зазначені договірні умови кореспондуються з приписами ст. ст. 776, 778 Цивільного кодексу України.

Виходячи із змісту договірних умов (п.8.8) та норм закону (ст.778 ЦК України), орендар (позивач) має право на відшкодування вартості поліпшень орендованого майна, які не можна відокремити без шкоди для цього майна, лише у випадку, якщо такі поліпшення зроблено за наявності згоди орендодавця. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості (ч.5 ст. 778 ЦК України).

У даному випадку позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував наявність згоди орендодавця (відповідача) на проведення робіт, які позивач обгрунтовує як здійснені поліпшення орендованого об"єкту.

Окрім того, роботи, проведення яких відповідач підтверджує з посиланням на акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №98 від 02 березня 2016р., не можуть кваліфікуватись як невідокремлювані поліпшення орендованого майна, оскільки необхідність проведення таких робіт пов"язана із забезпеченням нормальних умов експлуатації об"єкта оренди, що згідно із п.7.1 договору оренди є обов"язком орендаря.

Безпідставними та необгрунтованими є також доводи позивача щодо здійснення поліпшень орендованого майна шляхом улаштування асфальтобетонного покриття на території АЗС. При цьому суд погоджується із доводами відповідача про те, що земельна ділянка, на якій розташовані приміщення автозаправного комплексу та наземні резервуари, не входить до складу об"єкта, переданого в оренду позивачу за умовами спірного договору №04/08-2014 від 04.08.2014р. Відтак, витрати позивача, пов"язані з облаштування асфальтобетонного покриття на земельній ділянці, на якій розміщено об"єкт оренди, не вважаються такими, що понесені на умовах спірного договору оренди.

Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги в частині відшкодування 283 000,20 грн. вартості поліпшень орендованого майна слід визнати безпідставними, в задоволенні позову в цій частині вимог слід відмовити.

Що стосується вимог в частині стягнення штрафу в розмірі 141500,10 грн., що складає 50% вартості поліпшень, нарахування якого здійснено на підставі п.9.6 договору, то вимоги в цій частині слід визнати неправомірними з огляду на наступне.

Нормами гл. 51 Цивільного кодексу України, гл. 24 Господарського кодексу України врегламентовано правові наслідки порушення зобов"язання та загальні підстави відповідальності за порушення зобов"язань.

За ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором, зокрема: сплата неустойки.

У сфері господарювання застосовуються господарські санкції як правовий засіб відповідальності за порушення зобов"язання, зокрема, у вигляді сплати штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) (ст. ст. 217, 230 ГК України). Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ст. 218 ГК України).

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов"язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов"язання.

Із системного аналізу наведених правових норм слідує, що цивільно-правова (господарсько-правова) відповідальність у вигляді штрафу настає за умови порушення зобов"язання боржником.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України закріплено засади свободи договору, згідно з якими сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір укладається з дотриманням врегламентованого законом порядку (гл. 53 ЦК України, гл.20 ГК України).

Відмова сторони від укладення договору не може кваліфікуватись як порушення зобов"язання у розумінні вищенаведених правових норм.

Як слідує із фактичних матеріалів і обставин справи, у зв"язку із закінченням строку договору №04/08-2014 оренди нерухомого майна від 04.08.2014р. позивач (орендар) звернувся до відповідача із пропозицією про укладення нового договору, надіславши супровідним листом Вих. №1710 від 02.08.2016р. для підписання відповідачу проект договору №01/08-2016 оренди нерухомого майна від 28.07.2016р. Однак, відповідач на пропозицію про укладення нового договору оренди не відповів, внаслідок чого позивач за актом приймання-передачі від 08.08.2016р. повернув відповідачу орендоване майно.

Відтак, сторонами у добровільному порядку вирішено питання, пов"язані із припиненням договірних правовідносин, що виникли з договору №04/08-2014 оренди нерухомого майна від 04.08.2014р. Спір з приводу укладення нового договору між сторонами не виникав та його вирішення в установленому законом порядку ніким із сторін не ініціювалось.

Таким чином, вимоги про стягнення із відповідача штрафу в розмірі 141500,10 грн. судом визнано безпідставними.

Виходячи з вищевикладеного, в задоволення позову слід відмовити в повному обсязі.

За правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 4-3, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесульного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст рішення 10.10.16

Суддя Івашкович І.В.