ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року Справа № 915/868/16

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Яйченя К.М.,

з участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, дов. від 15.07.2014 р. № 14-182;

від відповідача - ОСОБА_2, дов. від 03.02.2016 р. № 01/29; ОСОБА_3, дов. від 01.09.2016 р. № 04/1271;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України,

01001, вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ,

до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз,

54000, вул. Чигрина, 159, м. Миколаїв,

про стягнення заборгованості, пені та інших нарахувань на суму простроченої заборгованості, а всього грошових коштів у сумі 83232 грн. 77 коп. за договором купівлі-продажу природного газу, -

В С Т АН О В И В:

Публічним акціонерним товариством (ПАТ) Національна акціонерна компанія (НАК) Нафтогаз України предявлено позов до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації (ПАТ) Миколаївгаз про стягнення з останнього грошових коштів у загальній сумі 83232 грн. 77 коп., із яких: 5166 грн. 05 коп. 3 % річних; 37615 грн. 86 коп. сума, на яку збільшився основний борг з урахуванням індексу інфляції; 40450 грн. 86 коп. пеня, з посиланням на неналежне виконання ПАТ Миколаївгаз грошових зобовязань за укладеним між ними договором від 04.01.2013 р. № 13-106-РО купівлі-продажу природного газу (далі - договір), а саме, зобовязань щодо своєчасної та в повному обсязі оплати вартості поставленого у 2013-2015 роках природного газу, у звязку з чим на суми заборгованості на підставі умов договору та чинного законодавства України здійснено нарахування пені, 3 % річних та індексу інфляції у спірних сумах, котрі відповідачем не погашено.

ПАТ НАК Нафтогаз України також просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування витрат з оплати судовим збором позовної заяви.

За такими вимогами ухвалою суду від 10.08.2016 р. порушено провадження в даній справі.

У відзиві від 07.09.2016 р. та додаткових поясненнях від 04.10.2016 р. відповідач позовні вимоги не визнав, зазначаючи зокрема, що позивач, порушуючи умови укладеного між ними договору, у спірний період не повернув підписані примірники актів приймання-передачі природного газу, внаслідок чого ПАТ Миколаївгаз довідався про їх підписання лише з додатків до позову в даній справі. Такі примірники, у відповідності до умов договору, є підставою для здійснення розрахунків за придбаний газ, і їх відсутність у ПАТ Миколаївгаз звільняє останнє від відповідальності за прострочення оплати вартості природного газу - внаслідок прострочення кредитора.

Крім того, відповідачем подано до суду заяву від 03.10.2016 р. про застосування до позовних вимог наслідків закінчення строку позовної давності та контр розрахунок здійснених позивачем нарахувань.

Вислухавши представника позивача, який підтримав позов повністю з викладених у позовній заяві підстав, та представників відповідача, які підтримали доводи, викладені у відзиві на позов та додаткових поясненнях від 04.10.2016 р., а також підтримали заяву про застосування до позовних вимог наслідків закінчення строку позовної давності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Сторони у справі уклали договір від 04.01.2013 р. № 13-106-РО купівлі-продажу природного газу, до котрого вносили зміни та доповнення додатковими угодами від 10.07.2013 р. № 1, від 31.12.2013 р. № 2, від 28.04.2014 р. № 3, від 15.05.2014 р. № 4, від 07.07.2014 р. № 5, від 05.09.2014 р. № 6, від 10.11.2014 р. № 7, від 08.12.2014 р. № 8, від 22.12.2014 р. № 9, від 05.02.2015 р. № 10, від 10.03.2015 р. № 11, від 23.03.2015 р. № 12, від 03.04.2015 р. № 13, від 12.05.2015 р. № 14 та від 03.06.2015 р. № 15 (далі - договір).

Згідно договору ПАТ НАК Нафтогаз України (продавець) зобовязалося передати у власність ПАТ Миколаївгаз (покупця) природний газ для подальшої реалізації релігійним організаціям, а покупець прийняти та оплатити газ на умовах договору (п.п. 1.1, 1.2, 2.1 договору).

Право власності на газ переходить від продавця до покупця у пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, повязану з правом власності на газ (пп. 3.1 договору).

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (пп. 3.3 договору). Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобовязується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (пп. 3.4 договору).

Ціна (граничні рівні цін) на природний газ встановлюються Національною комісією регулювання енергетики України (пп. 5.1 договору).

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами в національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць (пп. 6.1 у редакції додаткової угоди № 3).

Сторонами погоджено, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2013 р., і діє в частині реалізації газу до 30.06.2015 р., а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення (ст. 11 договору в редакції додаткової угоди № 12).

На виконання умов договору ПАТ НАК Нафтогаз України у період січень 2013 року червень 2015 року поставлено ПАТ Миколаївгаз природний газ в обємі 746,599 тис. куб. м. на загальну суму 1337303 грн. 03 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу в матеріалах справи (а.с. 46-76) та не заперечується відповідачем.

За твердженнями позивача, ПАТ Миколаївгаз неналежно виконувало грошові зобовязання за договором, унаслідок чого за відповідачем обліковується заборгованість з оплати нарахувань пені, здійсненої у відповідності з п.7.2 договору в редакції додаткової угоди № 2, і нарахувань 3 % річних та індексу інфляції, здійснених згідно ч.2 ст.625 ЦК України, на прострочені суми з оплати вартості природного газу. Такі твердження узгоджуються з поданими ПАТ НАК Нафтогаз України довідкою щодо операцій відповідача за період 01.01.2013 р. 30.09.2015 р. (а.с. 78-79) та розрахунком заборгованості ПАТ Миколаївгаз (а.с. 9-20), із котрих випливає, що на даний час відповідачем оплачено суму вартості придбаного за договором природного газу, проте така оплата здійснювалася з порушенням узгоджених сторонами строків систематично впродовж дії договору.

Чинним законодавством України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.655 ЦК України). Покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати, зокрема, оплати товару (ч.ч.1,2,3 ст. 692 ЦК України).

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Господарським законодавством визначено, що субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, кожна сторона договору повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ст. 193 ГК України).

Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема штраф, пеня (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Така санкція визначена пп. 7.2 договору в редакції додаткової угоди № 2, яким передбачено, що у разі, якщо до 20-го числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу, покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобовязується крім суми заборгованості сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У відповідності до цивільного законодавства України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Ураховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення нарахувань на суми прострочених платежів, а саме, пені, 3 % річних та індексу інфляції є обґрунтованими. Разом з тим, суд вважає, що такі нарахування підлягають стягненню з відповідача в інших ніж визначено ПАТ НАК Нафтогаз України сумах.

По-перше, у поданих розрахунках щодо пені та 3 % річних урахування днем порушення зобовязання останній день, в який ПАТ Миколаївгаз здійснював погашення суми заборгованості, котра виникла у відповідний період, є безпідставним, тому що сторонами в договорі такого порядку розрахунку не передбачено, а уставленою практикою ділового обороту останній день виконання грошового зобовязання не є порушенням такого зобовязання. У звязку з цим, суд відхиляє вимоги про стягнення сум пені та 3 % річних, нарахованих на суми заборгованостей в останній день їх погашення.

По-друге, у поданих розрахунках спірних сум включено суми пені, 3 % річних та індексу інфляції, нарахованих у періоди прострочення за межами строку позовної давності, про наслідки застосування якої звернувся із заявою відповідач.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується до вимог, зокрема, про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

ПАТ НАК Нафтогаз України звернувся до Господарського суду Миколаївської області із позовною заявою в даній справі 06.08.2016 р., що підтверджується відбитком поштового штемпелю на конверті, в котрому надійшла позовна заява (ас. 85). Отже, позивач має право на вимоги про стягнення 3 % річних та суми, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції, нарахованих у період 06.08.2013 р. 06.08.2016 р. на суми боргу, котрі виникли в цей період.

Суд погоджується зі здійсненими відповідачем контр розрахунками нарахувань на суми прострочених платежів ПАТ Миколаївгаз з оплати вартості придбаного газу: 3 % річних нарахованих у період 20.08.2013 р. 02.11.2015 р. в загальній сумі 3262 грн. 58 коп.; індексу інфляції, нарахування якого здійснено за період січень 2014 року червень 2015 року, в загальній сумі 36781 грн. 07 коп.

Що стосується поданих сторонами розрахунків пені, то суд їх відхиляє, і вважає, що суми пені, нарахованої за період з 20 червня по 2 листопада 2015 року за прострочення оплати вартості придбаного газу у травні 2015 року, і нарахованої за період з 20 липня по 2 листопада 2015 року за прострочення оплати вартості придбаного газу в червні 2015 року, підлягають стягненню частково в межах строку позовної давності, а саме, за період з 6 серпня по 2 листопада 2015 року. За розрахунком суду така пеня складає загальну суму 474 грн. 35 коп.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення нарахувань на суми прострочених платежів ПАТ Миколаївгаз з оплати вартості придбаного газу підлягають задоволенню частково, а саме: пеня - в сумі 474 грн. 35 коп.; 3 % річних - у сумі 3262 грн. 58 коп.; сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції - 36781 грн. 07 коп., а всього в сумі 40518 грн.

У задоволенні решти вимог про стягнення пені, 3 % річних та суми, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції належить відмовити.

Суд відхиляє твердження відповідача про відсутність підстав для застосування відповідальності ПАТ Миколаївгаз, у тому числі пені та інших нарахувань, у звязку з простроченням кредитора, - не повернення ПАТ НАК Нафтогаз України підписаних примірників актів приймання-передачі природного газу, котрі, згідно укладеного сторонами договору, є підставою для здійснення розрахунків за придбаний природний газ.

Щодо таких тверджень посилання ПАТ Миколаївгаз у відзиві на уставлену правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 08.04.2014 р. у справі № 3-7гс14, є помилковим, так як обставини справи, котра розглядається, є відмінними від обставин спору, вирішеного в наведеному судовому рішенні Верховного Суду України.

Суд вважає, що неповернення ПАТ НАК Нафтогаз України примірників підписаних сторонами актів приймання-передачі природного газу може розглядатися як порушення умов пп. 3.4 укладеного сторонами договору, але не може бути визнано обставиною прострочення кредитора, в розумінні цивільного законодавства України, котра звільняє відповідача від відповідальності за прострочення виконання грошового зобовязання за договором.

У відповідності до ч.1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він, зокрема, не вчинив дії, що встановлені договором, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обовязку.

Сторони у викладеному вище пп. 6.1 договору, в редакції додаткової угоди № 3, узгодили порядок здійснення розрахунків. Згідно цього порядку оплата за газ здійснюється покупцем шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Суд визнає, що позивачем доведено, що його повноважним представником підписано та скріплено печаткою всі складені ПАТ Миколаївгаз акти приймання-передачі природного газу в період дії укладеного між ними договору. Це підтверджується належно засвідченими копіями доданих до позову актів приймання-передачі природного газу у спірний період.

Поряд з цим, суд вважає, що ПАТ Миколаївгаз, як сторона, на яку пп.3.4. договору покладено обовязок щодо складання актів приймання-передачі природного газу, і власник обсягу газу, придбаного згідно цих актів, що випливає із змісту пп.3.1 договору, з урахуванням обставин, що від ПАТ НАК Нафтогаз України не надійшло мотивованих відмов від підписання актів приймання-передачі, могло виконати свій обовязок щодо оплати у визначені в договорі строки повної вартості зафіксованих в актах приймання-передачі обємів придбаного природного газу, а саме, до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу.

За таких обставин доводи відповідача про прострочення кредитора є безпідставними.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, при задоволенні позову на відповідача (ст.49 ГПК України).

Отже, витрати ПАТ НАК Нафтогаз України на оплату позовної заяви судовим збором підлягають відшкодуванню за рахунок ПАТ Миколаївгаз.

Визначаючи розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню відповідачем, суд виходить з такого.

У відповідності до положень Закону України Про судовий збір у редакції, чинній на час звернення ПАТ НАК Нафтогаз України із позовною заявою до Господарського суду Миколаївської області, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат (п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону).

ПАТ НАК Нафтогаз України оплачено платіжним дорученням від 08.06.2016 р. № 4004523 судовий збір у сумі 1378 грн., виходячи із загальної суми позовних вимог 83232 грн. 77 коп.

Судом визнані доведеними позовні вимоги в загальній сумі 40518 грн.

Отже, така ціна позову підлягає оплаті судовим збором у сумі 1378 грн., тому цю суму належить стягнути з відповідача.

У судовому засіданні 10.10.2016 р., згідно зі ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз, 54000, вул. Чигрина (Погранична), 159, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 05410263, на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, 01601, вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, ідентифікаційний код 20077720, грошові кошти в загальній сумі 40518 (сорок тисяч пятсот вісімнадцять) грн., із яких: 474 (чотириста сімдесят чотири) грн. 35 коп. пеня; 3262 (три тисячі двісті шістдесят дві) грн. 58 коп. 3 % річних; 36781 (тридцять шість тисяч сімсот вісімдесят одна) грн. 07 коп. сума, на яку збільшився борг з урахуванням індексу інфляції; а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі зі сплати судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 17.10.2016 р.

Суддя Ю.М. Коваль.