ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2016 р. Справа № 921/332/16-г/11

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Бонк Т. Б.

суддів Бойко С.М.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання І.О. Борщ

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача ОСОБА_2 (пред-к за довіреністю)

від відповідача (скаржник) не зявився

від третьої особи ОСОБА_3 (пред-к за довіреністю)

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тер-Пінгвін" б/н від 19.08.2016 року

на рішення господарського суду Тернопільської області від 02.08.2016 року (головуючий суддя Сидорук А.М.)

у справі № 921/332/16-г/11

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", Київ, в особі Регіональна філія "Львівська залізниця", Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тер-Пінгвін", Тернопіль

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, м. Тернопіль

про усунення перешкод в користуванні майном шляхом його звільнення

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Тернопільської області від 02.08.2016 року у справі № 921/332/16-г/11 позов задоволено. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Тер-Пінгвін" усунути перешкоди в користуванні майном частиною нежитлових приміщень другого поверху вокзалу станції Тернопіль площею 28,6 кв.м., за адресою Привокзальний Майдан, 1, м.Тернопіль, яке було передане згідно договору оренди нерухомого майна № 418 нерухомого майна, що належить до державної власності від 02.11.2007р. шляхом його звільнення та підписання акту приймання-передачі.

Рішення суду мотивоване відсутністю у відповідача по справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Тер-Пінгвін" правових підстав для користування орендованим державним майном у звязку із закінченням строку дії договору оренди № 418 від 02.11.2007р., та повідомленням орендодавця про небажання продовжувати строк дії цього договору.

В апеляційній скарзі скаржник просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у позові, мотивуючи це тим, що ОСОБА_4 акціонерне товариство "Українська залізниця", Київ, в особі Регіональна філія "Львівська залізниця", Львів, є лише балансоутримувачем спірного майна і не могло виступати позивачем у справі, оскільки лише власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Спірне нерухоме майно є державною власністю, правомочності власника відносно якого здійснюються регіональним відділенням Фонду державного майна України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить оскаржуване рішення залишити без змін, зазначає, що у звязку зі створенням ПАТ «Укрзалізниця» з 01.12.2015 року всі права і обовязки орендодавця за укладеними регіональними відділеннями договорами оренди щодо нерухомого майна перейшли до ПАТ «Укрзалізниця». З моменту створення ПАТ «Українська залізниця» орендодавцем майна, що увійшло у статутний капітал, є Товариство.

У письмових поясненнях Регіональне відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, м. Тернопіль, зазначає, що на момент звернення ПАТ "Українська залізниця", Київ, в особі Регіональна філія "Львівська залізниця", Львів, з позовом про усунення перешкод в користуванні майном, спірне майно належало саме ПАТ «Укрзалізниця», а відтак, апеляційна скарга є необґрунтованою.

Скаржник не забезпечив явки уповноваженого представника в судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Апеляційний господарський суд, враховуючи те, що явка представників сторін не визнавалася обовязковою, що участь представників сторін в судовому засіданні є правом, а не обовязком, сторони мають право обрати іншого представника в разі неможливості участі уповноваженого представника, та відсутність інших процесуальних перешкод для розгляду справи в даному судовому засіданні, вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та у відзиві, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 листопада 2007 року між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області /Орендодавець/ та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тер-Пінгвін" /Орендар/ був укладений Договір оренди № 418 нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до умов якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно: частину приміщень другого поверху вокзалу станції Тернопіль площею 28,6 кв.м. за адресою: майдан Привокзальний майдан, 1, м. Тернопіль, що перебуває на балансі відокремленого підрозділу "Вокзал станції Тернопіль" Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" (Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку майна, складеного 30 квітня 2007 року, становить 142 680,00 грн. без ПДВ.

Згідно розділу 2 Договору, Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору та акта приймання передавання майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на це майно. ОСОБА_5 залишається держава, а Орендар користується ним протягом строку оренди (п.2.2 Договору);

Відповідно до п. 3.10. Договору у разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення ОСОБА_5 за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обовязку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції до державного бюджету та Балансоутримувачу.

Відповідно до п. 5.10. Договору у разі припинення або розірвання договору орендар зобовязується повернути Балансоутримувачу, указаному Орендодавцем орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу. У разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря, відновити майно або відшкодувати збитки у разі неможливості його відновлення.

Згідно розділу 10 договору, цей договір укладено строком на 11 місяців, що діє з 02 листопада 2007р. до 01 жовтня 2008р. включно. За 45 днів до закінчення строку дії договору оренди, у разі належного виконання орендарем своїх обовязків, Орендодавець на підставі заяви орендаря та листа погодження Балансоутримувача звертається за погодженням продовження на новий строк дії договору оренди до органу, уповноваженого управляти державним майном. Продовження дії цього договору на новий строк оформляється додатковим договором, який є невідємною частиною цього договору при обовязковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти державним майном. У разі припинення або розірвання цього договору ОСОБА_5 протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу. У разі, якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Пунктом 10.10. договору сторони передбачили, що майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання. Обовязок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря.

Якщо орендар не виконує обовязку щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування майном за час прострочення.

Факт передачі орендареві ТОВ Тер-Пінгвін державного нерухомого майна: частини Приміщень другого поверху вокзалу станції Тернопіль площею 28,6 кв.м. підтверджується Актом приймання-передачі нерухомого майна від 02 листопада 2007 року, підписаним Балансоутримувачем: начальником вокзалу ОСОБА_6 та орендарем директором ТОВ "Тер-Пінгвін" ОСОБА_7 та погодженим заступником начальника регіонального відділення ФДМУ по Тернопільській області ОСОБА_8.

В подальшому строк дії договору неодноразово продовжувався, шляхом укладення між сторонами додаткових угод до Договору, а саме:

- додаткова угода № 1 від 20.10.2008р. строк оренди з 02.10.2008р. по 02.09.2009р. включно;

- додаткова угода № 2 від 02.09.2009р. строк оренди з 03.09.2009р. по 03.08.2010р. включно;

- додаткова угода № 3 від 12.08.2010р. строк оренди з 04.08.2010р. по 03.08.2012р. включно;

- додаткова угода № 4 від 28.08.2012р. строк оренди з 04.08.2012р. по 03.08.2013р. включно;

- додаткова угода № 5 від 13.08.2013р. строк оренди з 04.08.2013р. по 31.12.2013р. включно;

- додаткова угода № 6 від 27.01.2014р. строк оренди з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. включно;

- додаткова угода № 7 від 29.12.2014р. строк оренди з 01.01.2015р. по 31.03.2015р. включно.

Отже, строк дії договору оренди № 418 нерухомого майна, що належить до державної власності, укладеного 02.11.2007р., закінчився 31.03.2015р.

Орендодавець за укладеним договором Регіональне відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області 29.04.2015р. звернувся з листом № 18-14-01632 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тер-Пінгвін", в якому зазначив, що відокремлений підрозділ "Вокзал станції Тернопіль" Державного територіально-галузевого обєднання "Львівська залізниця" не надав до регіонального відділення згоди на продовження терміну дії договору № 418 від 02.11.2007р. Відповідно до п.10.6. договору його чинність припиняється внаслідок закінчення строку, на який він був укладений. Враховуючи наведене, договір на наступний термін продовженню не підлягає та з огляду на вищенаведене, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області в листі зазначає, що орендарю протягом трьох робочих днів з дня закінчення строку дії договору необхідно повернути орендоване майно Балансоутримувачу по акту приймання-передавання, один примірник якого подати до регіонального відділення.

13.11.2015р. Відокремлений підрозділ "Вокзал станції Тернопіль" Державного територіально-галузевого обєднання "Львівська залізниця" надіслав ТОВ "Тер-Пінгвін" листа № 19/396, в якому повідомив орендаря, що 31.03.2015р. в звязку із закінченням строку припинив свою чинність договір оренди від 02.11.2007р. № 418 щодо частини нежитлових приміщень площею 28,6 кв.м. другого поверху вокзалу станції Тернопіль за адресою Майдан Привокзальний, 1, м.Тернопіль, відповідно балансоутримувач вимагає від орендаря негайно повернути орендоване майно.

Відносини сторін щодо оренди державного та комунального майна регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна", Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, договором.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

В силу ст. 759 ЦК України, ст. 283 Господарського кодексу України, орендодавець (наймодавець) передає або зобовязується передати наймачеві (орендарю) майно у користування за плату на певний строк, для здійснення господарської діяльності.

Статтею 291 Господарського кодексу України передбачено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Отже, як зазначалось вище, відповідно до умов договору оренди № 418 від 02.11.2007р. Балансоутримувач (позивач) відповідно до Акту приймання-передачі нерухомого майна передав в строкове платне користування, а Орендар (відповідач) прийняв державне нерухоме майно: частину приміщень другого поверху вокзалу станції Тернопіль площею 28,6 кв.м., що перебуває на балансі відокремленого підрозділу "Вокзал станції Тернопіль" державного територіально-галузевого обєднання "Львівська залізниця", за адресою: майдан Привокзальний, 1, м.Тернопіль.

Строк дії договору оренди № 418 від 02.11.2007р. неодноразово продовжувався шляхом укладання між сторонами додаткових угод, які є складовими та невід'ємними частинами договору і відповідно до додаткової угоди № 7 від 29.12.2014р. строк дії договору оренди встановлено до 31.03.2015р. включно.

Матеріалами справи підтверджено, та зазначалось вище, що орендодавець за укладеним договором Регіональне відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області та Балансоутримувач (позивач по справі) зверталися до орендаря з листами з проханням повернути орендоване державне майно у звязку з закінченням строку дії договору, однак станом на дату звернення позивача з позовом до господарського суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Тер-Пінгвін" не звільнило орендоване приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

У разі припинення дії договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ст. 785 ЦК України).

Відповідно до частити 2 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Згідно приписів ч.1 ст. 27 Закону України Про оренду державного та комунального майна у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічна норма міститься в ч.2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

При цьому, ч. 3 ст. 10 вказаного Закону передбачено, що за згодою сторін у договорі оренди можуть бути передбачені й інші умови.

Статтею 627 ЦК України визначено, що у відповідності до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до п.п. 10.4., 10.9. договору продовження дії цього договору на новий строк оформляється додатковим договором, який є невідємною частиною цього договору при обовязковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти державним майном. У разі припинення або розірвання цього договору ОСОБА_6 протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність у відповідача по справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Тер-Пінгвін" правових підстав для подальшого користування орендованим державним майном у звязку із закінченням строку дії договору оренди № 418 від 02.11.2007р., та відповідно про задоволення позовних вимог ПАТ "Українська залізниця", як таких, що підтверджені належними та допустимими доказами.

Судами не приймаються до уваги доводи відповідача про те, що позивач ОСОБА_4 Акціонерне Товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" не може бути позивачем у справі про неналежне виконання умов договору, згідно умов якого воно взагалі не є його стороною, з наступних підстав:

Відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", Постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Державне територіально-галузеве обєднання "Львівська залізниця" реорганізоване в регіональну філію "Львівська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". П. п. 20,21 Статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. № 735 зазначено, що Товариство має у власності майно, що внесене до його статутного капіталу, та/або інше майно, набуте ним на підставах, що не заборонені законодавством. Товариство здійснює володіння, користування та розпорядження таким майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та Статуту. За товариством закріплене на праві господарського відання державне майно, що передане йому відповідно до законодавства. Товариство здійснює користування та розпорядження цим майном відповідно до мети своєї діяльності з урахуванням обмежень, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами та Статутом. Відповідно до ст..4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", обєктами оренди за цим Законом є майно, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації); у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обовязки за договором оренди (ч.2ст.15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"). Субєкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, скаржник у своїх доводах покликається лише на неможливість подачі даного позову позивачем, проте не наводить доводів стосовно предмету позову та обставин справи щодо спричинення ним для позивача перешкод у користуванні спірним майном без правової підстави.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з урахуванням усіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Тернопільської області від 02.08.2016 року у справі № 921/332/16-г/11 - залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тер-Пінгвін" б/н від 19.08.2016 року без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 13.10.2016 року.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

Суддя С.М. Бойко

Суддя Г.Г. Якімець