КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2016 р. Справа№ 925/1064/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Михальської Ю.Б.

Власова Ю.Л.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 05.10.2016

розглядаючи апеляційну скаргу селянського фермерського господарства "Агросвіт" на рішення господарського суду Черкаської області від 15.01.2016 (повне рішення підписано 21.01.2016)

у справі №925/1064/15 (головуючий суддя: Єфіменко В.В., судді Потапенко В.В., Спаських Н.М.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічний захист"

до селянського фермерського господарства "Агросвіт"

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 15.01.2016 у справі №925/1064/15 позов задоволено частково. Стягнуто з СФГ "Агросвіт" на користь ТОВ "Агрохімічний захист" 81 700,37 грн. в якості суми курсової різниці (сума коригування вартості отриманих товарно-матеріальних цінностей); 6 831,71 грн. пені; 19 179,46 грн. 15% штрафу; 9 920,79 грн. 40% річних; 1 482,05 грн. 96% річних; 8 194,74 грн. втрат внаслідок інфляції; 1 910,03 грн. витрат по сплаті судового збору, всього - 129 219,15 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду СФГ "Агросвіт" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Черкаської області від 15.01.2016 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В своїх доводах скаржник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою від 07.04.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Федорчук Р.В. прийнято вказану вище апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи №925/1064/15 за участю уповноважених представників сторін.

19 травня 2016 року ТОВ "Агрохімічний захист" на підставі ст. 96 Господарського процесуального кодексу України надано суду заперечення на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення господарського суду Черкаської області від 15.01.2016 - без змін.

Ухвалою від 23.05.2015 Київським апеляційним господарським судом відкладено розгляд у зв'язку з неявкою в судове засідання представника позивача.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 14.06.2016 у зв'язку з виходом судді Лобаня О.І. у відпустку, для розгляду справи №925/1064/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Михальська Ю.Б., Федорчук Р.В.

Ухвалою від 14.06.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Михальська Ю.Б., Федорчук Р.В. прийнято до свого провадження вказану вище апеляційну скаргу.

15 червня 2016 року Київським апеляційним господарським судом в судовому засіданні оголошено перерву.

21 червня 2016 року через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суд, ТОВ "Агрохімічний захист" надано додаткові пояснення по справі, які долучено судом до матеріалів справи.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 04.07.2016, у зв'язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці, для розгляду справи №925/1064/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Тарасенко К.В., Федорчук Р.В.

Ухвалою від 04.07.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., Тарасенко К.В., Федорчук Р.В. прийнято до свого провадження вказану вище апеляційну скаргу.

Ухвалою від 04.07.2016 Київським апеляційним господарським судом відкладено розгляд справи у зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін.

29 липня 2016 року через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суд ТОВ "Агрохімічний захист" надано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 16.08.2016, у зв'язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, для розгляду справи №925/1064/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Власов Ю.Л., Федорчук Р.В.

Ухвалою від 16.08.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Власов Ю.Л., Федорчук Р.В. прийнято до свого провадження вказану вище апеляційну скаргу.

Ухвалою від 17.08.2016 Київським апеляційним господарським судом відкладено розгляд справи у зв'язку з неявкою в судове засідання представника позивача.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.09.2016, у зв'язку з припиненням повноважень судді Федорчука Р.В., для розгляду справи №925/1064/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Власов Ю.Л., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Власов Ю.Л., Михальська Ю.Б. прийнято до свого провадження вказану вище апеляційну скаргу.

Ухвалою від 14.09.2016 Київським апеляційним господарським судом відкладено розгляд справи у зв'язку з неявкою в судове засідання представників позивача.

Представник відповідача брав участь у судових засіданнях, підтримував доводи апеляційної скарги, надавав свої пояснення та просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення господарського суду Черкаської області від 15.01.2016 у справі №925/1064/15 скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача брав участь у судовому засіданні від 15.06.2016, в якому надавав свої пояснення, заперечував щодо доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення господарського суду Черкаської області від 15.01.2016 у справі №925/1064/15 - без змін. В судове засідання від 05.10.2016, представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Враховуючи клопотання позивача про розгляд справи у їх відсутність, а також те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання про розгляд апеляційної скарги, а також приймаючи до уваги те, що ухвалою про призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що неявка представників сторін без поважних причин у судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідача у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохімічний захист" (продавець) та селянського фермерського господарства "Агросвіт" (покупець) укладено договір поставки №38, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити засоби захисту рослин (товар) за найменуванням, ціною і кількістю визначеною договором.

Відповідно до п. 7.1. договору строк дії Договору встановлено до 31.12.2014, а в частині розрахунків - до повного виконання покупцем своїх зобов'язань за цим договором.

Додатковими договорами № 131/38 від 26.03.2014, №220/38 від 22.04.2014, №276/38 від 05.05.20014, 524/38 від 01.08.2014 до договору, ТОВ "Агрохімічний захист" та СФГ "Агросвіт" доповнили основний договір поставки додатковим переліком засобів захисту рослин, що підлягав поставці покупцеві та встановлено строки оплати такого товару.

Пунктами 7, 8 зазначених додаткових договорів передбачено, що вони є невід'ємними частинами договору та до них застосовуються всі положення основного договору.

Згідно з твердженнями ТОВ "Агрохімічний захист" відповідач у справі не виконав зобов'язань по розрахунках за засоби захисту рослин відповідно до умов, встановлених договором № 38 від 17.03.2014 та додатковими договорами до нього, у зв'язку з чим у червні 2015 року ТОВ "Агрохімічний захист" звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до селянського фермерського господарства "Агросвіт" про стягнення 153817,41 грн., у тому числі перерахунок вартості товару з врахуванням фактичного курсу долара США 108208,66 грн., 6831,71 грн. пені, 19179,46 штраф 15 %, 9920,79, грн. 40 % річних, 1482,05 грн. 96 % річних, 8194,74 грн. втрат в наслідок інфляції за неналежне виконання зобов'язань по договору поставки № 38 від 17 березня 2014 р.

07.10.2015 позивач зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути із відповідача основний борг 152645,79 грн., у тому числі перерахунок вартості товару з врахуванням фактичного курсу долара США - 107037,04 грн.; пені-6831,71 грн.; штраф 15% - 19179,46 грн.; 40% річних - 9920,79 грн.; 96% річних- 1482,05 грн.; збитки (втрати в наслідок інфляції) за неналежне виконання зобов'язань договору поставки №38 від 17 березня 2014 р. - 8194,74 грн.

При прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Не погоджуючись із рішення суду першої інстанції селянське фермерське господарство "Агросвіт" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Черкаської області від 15.01.2016 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі на підставі того, що порушення ним умов договору сталося з вини позивача, який не надав рахунків-фактур станом на 25.09.2014 та 25.10.2014. Також зазначає, що при перерахунку курсової різниці, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та скорегував не тільки суми вартості отриманих товарно-матеріальних цінностей, які підлягали б сплаті у разі виконання позивачем договірних умов, а і змінив погоджену в договорах вартість курсу долару США по відношенню до гривні, збільшивши при цьому погоджену вартість поставленого товару.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Перелік обов'язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, а підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний і підпис може бути скріплений печаткою.

З видаткових накладних, відповідно до яких постачальник поставив покупцю товар, вбачається, що товар було прийнято представником відповідача, про що свідчить підписи на накладних, які завірені печатками сторін.

Таким чином, видаткові накладні є належними та допустимими доказами здійснення постачання товару відповідачу, що обумовлює його обов'язок оплатити товар в порядку передбаченому договором.

Заперечень щодо належності підпису на накладних уповноваженими особами відповідача про отримання товару не оспорюється.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи позивач передав, а відповідач прийняв товар в асортименті, кількості та строки відповідно до умов договору та додаткових договорів до нього, що підтверджується видатковими накладними № 167 від 02.04.2014 (на суму 154230,00 грн.); № 376 від 07.05.2014 (на суму 32401,60 грн.); № 125 від 26.03.2014 (на суму 26659,60 грн.); №297 від 22.04.2014 (на суму 10112,04 грн.); № 368 від 07.05.2014 (на суму 6976,08 грн.); № 650 від 11.08.2014 (на суму 165290,88 грн.).

Отже, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт несплати відповідачем курсової різниці при розрахунках по договору поставки та додаткових договорах до нього засобів захисту рослин, позивачем доведено.

Так, згідно з п. 1.3. договору № 38 передбачено, що фактичний курс долара США (USD) на дату складання цього договору становить 10,6 грн./ долара США (USD). Під фактичним курсом долара США (USD) розуміється курс продажу долара США (USD), встановлений філією та/або відділенням Банку, в якому у Продавця відкрито поточний рахунок, на відповідну дату.

Пунктом 2.3 договору № 38 сторони визначили, що підтвердженням фактичного курсу долара США (USD) є довідка банку. Положення п.2.2. застосовуються тільки у випадку збільшення фактичного курсу долара США. При застосуванні п. 2.2. цього договору продавець виставляє рахунок-фактуру, який покупець зобов'язаний оплатити протягом 1 (одного) банківського дня.

Вартість товару вважається сплаченою повністю, коли остаточна оплата, розрахована в порядку, визначеному в пункті 2.2. цього Договору, перерахована на розрахунковий рахунок продавця.

Як вбачається з матеріалів справи, розділ 2 договору № 38 про порядок здійснення розрахунків із врахуванням фактичного курсу долара США містить детальний механізм визначення та підтвердження фактичного курсу долара США.

Судом першої інстанції встановлено, що графіком платежів згідно п.2.1. договору та п.3 додаткових договорів №№131/38. 220/38 та 276/38 встановлено дату кінцевої оплати товару 25 жовтня 2014 року. Додатковим договором №524/38 датою кінцевої оплати встановлено 25 вересня 2014 року. Формула розрахунків за п.2.2. договору під елементом "А1" передбачає "вартість у гривнях одного долара США (USD) за фактичним курсом, що встановлений на дату кінцевої оплати відповідно до графіку, закріпленого в п.2.1. цього договору". Додаткові договори у п.5 мають аналогічну умову.

Таким чином, колегія суддів Київського апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що договором передбачене використання курсу долара не на момент фактичного грошового розрахунку чи виставлення рахунку, а на кінцеву дату, встановлену графіком, тобто 25 вересня 2014 року та 25 жовтня 2014 року відповідно.

Згідно з довідкою АТ "Райффайзен Банк Аваль" від 17.11.2015 № 81-15-5-02/7480-БТ станом на 25.10.2014 торги на МВРУ не відбувалися, у зв'язку з тим, що 25.10.2014 - вихідний день, також зазначено, що комерційний курс купівлі та продажу готівкового долара США за гривні для всієї мережі АТ "Райффайзен Банк Аваль", станом на:

- 28.03.2014 - курс купівлі становив 10,8000грн. за 1 дол. США; курс продажу становив 11,4000грн. за 1 дол. США;

- 30.04.2014 - курс купівлі становив 10,9000грн. за 1 дол. США; курс продажу становив 11,9000грн. за 1 дол. США;

- 08.05.2014 - курс купівлі становив 11,1000грн. за 1 дол. США; курс продажу становив 12,1000грн. за 1 дол. США;

- 12.08.2014 - курс купівлі становив 12,6000грн. за 1 дол. США; курс продажу становив 13,3000грн. за 1 дол. США;

- 25.09.2014 - курс купівлі становив 12,8000грн. за 1 дол. США; курс продажу становив 13,0000грн. за 1 дол. США;

- 25.10.2014 - курс купівлі становив 12,8000грн. за 1 дол. США; курс продажу становив 13,0400грн. за 1 дол. США.

Також встановлено, що порядок установлення і використання офіційного курсу гривні до іноземних валют та банківських металів визначено Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Національного банку України від 12.11.2003 № 496 (далі - Положення).

Пунктом 9 Положення визначено, що офіційний курс гривні до іноземних валют та банківських металів, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Положення, починає діяти з наступного робочого дня після дня встановлення.

Офіційний курс гривні до іноземних валют та банківських металів, установлений на останній робочий день тижня або на передсвятковий день, діє протягом наступних вихідних або святкових днів.

Офіційний курс гривні до іноземних валют та банківських металів, установлений в останній робочий день тижня або в передсвятковий день, починає діяти в перший робочий день наступного тижня чи в перший післясвятковий робочий день.

Офіційний курс гривні до іноземних валют, зазначених в абзаці третьому пункту 2 цього Положення, установлюється в останній робочий день місяця та починає діяти з першого числа наступного календарного місяця і діє до кінця цього місяця.

За приписами п.14 розділу ІІІ Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України та змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженої Постановою Національного банку України від 12.12.2002 № 502, банк, фінансова установа мають право здійснювати операції з конвертації готівкової іноземної валюти лише з тими валютами, що належать до 1-ї групи Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 лютого 1998 року N 34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2002 року N 378, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 жовтня 2002 року за N 841/7129).

Під час здійснення операцій із конвертації готівкової іноземної валюти використовується крос-курс, визначений згідно з офіційним курсом гривні до відповідних іноземних валют, що встановлений Національним банком України на день проведення операції. Долар США належить до 1-ї групи Класифікатора іноземних валют та банківських металів: код валюти цифровий - 840, літерний USD.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів, провівши перерахунок розміру суми курсової різниці (сума коригування вартості отриманих товарно-матеріальних цінностей), дійшла висновку, що розрахунок який здійснено господарським судом міста Києва є арифметично вірним, а тому судом першої інстанції правомірно стягнуто з відповідача курсову різницю у розмірі 81700,37 грн.

Щодо твердження апелянта, що порушення ним умов договору сталося з вини позивача, який не надав рахунків-фактур, колегія судів зазначає наступне.

Рахунок фактура - це документ, який містить лише платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти. Ненадання рахунку-фактури не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов'язку сплатити належні за договором платежі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29.09.2009 у справі №37/305 та постанові Верховного Суду України від 25.03.2015 у справі № 910/2481/13.

Отже, враховуючи вищевикладене доводи апелянта є необґрунтованими, а також як вбачається з матеріалів справи, умови договору та додаткових договорів містять детальні строки оплати отриманого відповідачем товару.

Згідно з ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.2. договору покупець відповідає за несвоєчасну оплату товару й сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу. При розрахунку пені застосовується ставка НБУ, що діє в період нарахування пені.

Пунктом 5.4. договору встановлено, що у випадку прострочення виконання зобов'язань, більше ніж на 30 днів, винна сторона додатково сплачує іншій стороні за даним договором штраф у розмірі п'ятнадцяти відсотків від ціни договору.

Згідно з п. 5.5 договору сторони прийшли до згоди щодо зміни розміру процентної ставки, і встановлюють її в розмірі, 40% річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та 96% річних від сплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев'яноста календарних днів. З дня закінчення строків сплати, передбачених п. 2.1 Договору, вважається, що продавцем пред'явлена вимога щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (минулий та майбутній) та відсотків річних. При затримці платежу продавець має право виставити рахунок по сплаті відсотків за користування чужими грошима та інфляційних нарахувань з моменту прострочення до фактичної оплати, а покупець зобов'язаний оплатити його в строк не більше 3 трьох) банківських днів.

Враховуючи, що відповідачем не спростована сума заборгованості, то нараховані на неї сума штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу, а також сума річних та інфляції є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку з оплати (з урахуванням фактичного курсу долара США) поставленого товару не виконав, прострочивши виконання грошового зобов'язання, позивач здійснив розрахунок пені, штрафу, відсотки річних, а також втрат внаслідок інфляції.

Київський апеляційний господарський суд провівши перерахунок пені, штрафу, відсотки річних, а також втрат внаслідок інфляції, дійшов висновку, що розрахунок, який здійснено позивачем та перевірено господарським судом Черкаської області, є арифметично вірним, а тому судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 6 831 грн. 71 коп. пені; 19 179 грн. 46 коп. штрафу; 9 920 грн. 79 коп. 40% річних; 1 482 грн. 05 коп. 96% річних; 8 194 грн. 74 коп. втрат внаслідок інфляції.

Таким чином, з Селянського фермерського господарства "Агросвіт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічний захист" підлягає стягненню 81 700 грн. 37 коп. в якості суми курсової різниці (сума коригування вартості отриманих товарно-матеріальних цінностей); 6 831 грн. 71 коп. пені; 19 179 грн. 46 коп. штраф 15%; 9 920 грн. 79 коп. річних 40%; 1 482 грн. 05 коп. річних 96%; 8 194 грн. 74 коп. втрат внаслідок інфляції.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду Черкаської області від 15.01.2016 у справі №925/1064/15 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв'язку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і є таким що відповідає нормам закону.

Зважаючи на те, що доводи відповідача законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення господарського суду Черкаської області від 15.01.2016 у справі №925/1064/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу селянського фермерського господарства "Агросвіт" - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу селянського фермерського господарства "Агросвіт" на рішення господарського суду Черкаської області від 15.01.2016 у справі №925/1064/15 залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Черкаської області від 15.01.2016 у справі №925/1064/15 залишити без змін.

3.Матеріали справи №925/1064/15 повернути до господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді Ю.Б. Михальська

Ю.Л. Власов