КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р. Справа№ 910/14570/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Яковлєва М.Л.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання: Каніковського А.О.,

представників:

від позивача не з'явились

від відповідача не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на ухвалу господарського суду міста Києва

від 11.08.2016 у справі № 910/14570/16 (суддя Прокопенко Л.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК-ПРОФІЛЬ-ГП» в особі голови ліквідаційної комісії Кучака Юрія Федоровича

про зобов'язання визнати кредиторські вимоги та включити їх до проміжного балансу

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.08.2016 позовну заяву і додані до неї матеріали повернуто позивачеві без розгляду.

Зупиняючи провадження, місцевий господарський суд виходив з того, що інформація стосовно зарахування судового збору за квитанцією від 04.08.2016 № PROM4BEYMN на суму 1 378, 00 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України у комп'ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» відсутня, у зв'язку з чим позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду на підставі п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 11.08.2016 у справі № 910/14570/16 про повернення позову без розгляду та передати справу на розгляд місцевого господарського суду.

Також скаржник звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 11.08.2016 р у справі №910/14570/16.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала господарського суду міста Києва від 11.08.2016 про повернення позовної заяви винесена з порушенням норм процесуального права, а тому, на думку скаржника, підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2016 відновлено АТ «Укркомплектмонтажналагоджування» строк для подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 02.08.2016 у справі № 22/114, прийнято апеляційну скаргу АТ «Укркомплектмонтажналагоджування» на ухвалу господарського суду міста Києва від 02.08.2016 у справі № 22/114 до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 04.10.2016, зобов'язано скаржника надати через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду оригінали позовних матеріалів від 05.08.2016 у справі № 910/14570/16.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про неявку та її причини апеляційний господарський суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Оскільки неявка представників сторін не перешкоджають вирішенню спору по суті, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 102 ГПК України апеляційний господарський суд вважав за необхідне апеляційну скаргу розглянути за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

На підставі ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що від нього не залежали. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Статтею 63 ГПК України, визначено перелік підстав, при наявності яких суддя повертає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

До позовної заяви на підставі п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви на підтвердження сплати судового збору ПАТ КБ «ПриватБанк» було додано квитанцію від 04.08.2016 № PROM4BEYMN на суму 1 378, 00 грн.

Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір»).

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про судовий збір» визначено, що суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (карг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Як вбачається з п.п. 2.20, 2.21, 2.22 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» чинним законодавством не встановлено будь-яких спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Таким чином, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору. Судовий збір сплачується до територіальних органів Державної казначейської служби України; платники судового збору у платіжних документах на перерахування судового збору повинні в рядку «одержувач» зазначити найменування територіального органу казначейської служби за місцем знаходження господарського суду, який розглядає справу.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

У відповідності до п. 2.4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», господарський суд може з'ясувати відповідну обставину, використовуючи передбачені ГПК України способи, зокрема, у разі необхідності, отримувати таку інформацію від територіальних органів казначейства, яким судовий збір перераховано від позивача або особи, яка подала апеляційну (касаційну) скаргу чи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

В свою чергу, в Законі України «Про судовий збір» не передбачено перевірки надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за допомогою комп'ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду».

Як вбачається з доданої позивачем до апеляційної скарги копії квитанції від 04.08.2016 № PROM4BEYMN на суму 1 378, 00 грн. в якості доказу сплати судового збору, вона відповідає вимогам законодавства щодо оформлення платіжних документів, а відтак у місцевого суду не було підстав для повернення позовної заяви на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

З метою з'ясування питання щодо зарахування сум судового збору до Державного бюджету України суд може і повинен, на підставі п. 4 ст. 65 ГПК України, витребувати від особи, яка подала апеляційну скаргу, відповідне підтвердження цього від територіального органу Державного казначейства України, а не повертати позовну заяву.

Однак, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 9 Закону України «Про судовий збір», не здійснив належних процесуальних заходів стосовно перевірки зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У разі наявності сумнівів стосовно зарахування судового збору за подання позовної заяви у даній справі господарський суд м. Києва не був позбавлений права у процесі підготовки справи до розгляду отримати таку інформацію від відповідного територіального органу казначейства, якому перераховано судовий збір.

Водночас, місцевому господарському суду надано право достягувати несплачені або неправильно сплачені суми судового збору за результатами розгляду справи. Відтак, здійснивши перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суд першої інстанції має право, зокрема, у випадку, якщо відсутні підтвердження того, що збір зараховано, стягнути необхідну суму судового збору за наслідками розгляду позовної заяви.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції помилково було встановлено обставини невідповідності позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» вимогам п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Положеннями ст. 104 ГПК України визначено, що підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ч. 5 статті 106 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Частиною 7 ст. 106 ГПК України встановлено, що у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала господарського суду м. Києва від 11.08.2016 у справі № 910/14570/16 - скасуванню з передачею вказаної справи на розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу господарського суду м. Києва від 11.08.2016 у справі № 910/14570/16 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду м. Києва від 11.08.2016 у справі № 910/14570 скасувати.

3. Матеріали справи № 910/14570/16 передати на розгляд господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді М.Л. Яковлєв

О.В. Тищенко