УХВАЛА

06.10.2016Справа № 910/12807/14

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ

Головного територіального управління юстиції у м. Києві

у справі № 910/12807/14

за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації

"Рівнегаз"

до публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія

"Нафтогаз України"

про внесення змін до договору

Представники сторін:

від скаржника: Кость О.Г., довіреність № 14-73 від 21.04.2016р.

від позивача: Замкова М.О., довіреність № 10/196 від 20.01.2016р.;

від ВДВС: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.08.2014р. (суддя Шкурдова Л.М.) у справі № 910/12807/14 позовні вимоги публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" задоволено повністю; внесено зміни до договору оренди газопроводів та споруд на них № 14/1290/04 від 01.10.2004, виклавши його в редакції додаткової угоди № 2 до договору оренди газопроводів та споруд на них №14/1290/04 від 01.10.2004 та стягнуто з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн.

12.09.2014р. на виконання вказаного рішення суду в частині стягнення судових витрат видано відповідний наказ.

09.08.2016р. на адресу Господарського суду міста Києва суду надійшла скарга відповідача на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, у зв'язку із неправомірним винесенням державним виконавцем постанови від 14.01.2016р. ВП №48561411 про стягнення витрат на організацію та проведення виконавчих дій у сумі 100,00 грн. та постанови від 14.01.2016р. ВП № 48561411 про стягнення виконавчого збору в сумі 121,80 грн.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 09.08.2016р. №04-23/1608 призначено повторний автоматичний розподіл матеріалів справи, у зв'язку з відпусткою судді Шкурдової В.М., в провадженні якої знаходилась справа №910/12807/14.

За результатами повторного автоматичного розподілу матеріалів справи, скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення у справі № 910/12807/14/15 передано на розгляд судді Привалову А.І. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2016р. скарга по справі №910/12807/14 прийнята до провадження.

У судовому засіданні 15.09.2016р. представник скаржника подав письмові пояснення по справі, в яких уточнив вимоги заявлені в скарзі.

З метою повного та об'єктивного дослідження матеріалів справи та у зв'язку з необхідністю витребування нових доказів, неподанням витребуваних доказів, господарський суд відклав розгляд справи на 06.10.2016.

У судове засідання 06.10.2016 представники стягувача та скаржника (боржника) з'явились та надали усні пояснення по суті скарги.

Представник ДВС у судове засідання 06.10.2016 не з'явився.

Розглянувши у судовому засіданні 06.10.2016 скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, суд дійшов висновку про необхідність її задоволення, з огляду на наступне.

29.10.2015 відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову ВП № 48561411 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/12807/14.

Надалі боржник звернувся до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві із заявою про відкладення провадження виконавчих дій на 10 днів у зв'язку з одержанням постанови про відкриття виконавчого провадження лише 23.11.2015.

Як підтверджується платіжним дорученням № 4000840 від 03.02.2016, боржник перерахував на користь стягувача 1 218,00 грн. на виконання постанови від 29.10.2015 ВП № 48561411, у зв'язку з чим 03.06.2016 відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову ВП № 48561411 про закінчення виконавчого провадження.

Проте, 25.07.2016 на адресу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшло дві постанови Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, а саме: від 14.07.2016 ВП № 51655519 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови № 48561411 від 14.01.2016 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у сумі 100,00 грн. та від 13.07.2016 ВП № 51655508 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови № 48561411 від 14.01.2016 про стягнення виконавчого збору у сумі 121,80 грн.

Як було встановлено боржником з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, 14.01.2016 Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві було винесено постанови ВП № 48561411 про стягнення виконавчого збору та стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Боржник вважає, що вказані постанови про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, а також про відкриття виконавчого провадження з їх виконання, підлягають визнанню недійсними, оскільки прийняті з порушенням вимог законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно з ч.1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 28 Закону "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною 2 статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю.

Отже, виконавчий збір - це грошові суми, що підлягають стягненню з боржника в разі невиконання рішення майнового характеру у строк, відведений цим Законом для самостійного його виконання - до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Окрім того, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 28.01.2015 у справі № 3-217гс14.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Жодних доказів того, що у період з моменту закінчення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення, до 14.01.2016 (дата винесення постанови про стягнення виконавчого збору) відділом державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження № 49308277 вчинялися заходи примусового виконання рішення, в матеріалах справи немає.

Оскільки відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві заходи примусового виконання рішення не вчинялися, то і в порядку ст. ст. 28, 41 Закону України "Про виконавче провадження" орган примусового виконання рішень не мав права стягувати виконавчий збір.

Що стосується правомірності винесення відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві постанови про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 100,00 грн, суд зазначає таке.

За приписами ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

До витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: 1) перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; 2) послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; 3) поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; 4) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; 5) розміщення оголошення в засобах масової інформації; 6) виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; 7) інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

Постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 3.13.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5, про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, у якій зазначаються перелік та суми витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду в десятиденний строк.

Натомість, у змісті вказаної постанови про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій відсутній перелік та суми витрат, здійснених державним виконавцем у сумі 100,00 грн.

Відтак, оскільки зміст вказаної постанови не відповідає вимогам наведених вище нормам законодавства, то вона не може вважатися законною.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. Вказана правова позиція викладена в постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 (п. 9.13).

Отже, на підставі викладеного вище, враховуючи відсутність будь-яких заперечень та спростувань від органу виконання судових рішень, доводи скаржника визнаються судом обґрунтованими і правомірними, а прийняті у межах виконавчого провадження № 48561411 постанови про стягнення виконавчого збору та витрат - недійсними.

У зв'язку з встановленням судом неправомірності винесення вказаних постанов, то відповідно правові підстави для відкриття виконавчого провадження з їх виконання відсутні, тому постанови від 13.07.2016 ВП № 51655519 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови № 48561411 від 14.01.2016 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у сумі 100,00 грн. та від 13.07.2016 ВП № 51655508 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови № 48561411 від 14.01.2016 про стягнення виконавчого збору у сумі 121,80 грн. підлягають визнанню недійсними також.

Отже, на підставі викладеного вище, скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", з урахуванням уточнень до неї, визнається судом такою, що підлягає задоволенню шляхом визнання недійсними вказаних вище постанов, незаконність винесення яких встановлена судом в ході з'ясування обставин справи та не підлягає зазначенню в резолютивній частині процесуального документа.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

1. Скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві задовольнити.

2. Визнати недійсними:

- постанову від 14.01.2016 ВП № 48561411 про стягнення виконавчого збору у розмірі 121,80 грн;

- постанову від 14.01.2016 ВП № 48561411 про стягнення витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 100,00 грн;

- постанову від 13.07.2016 ВП № 51655508 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови ВП № 48561411 про стягнення виконавчого збору у розмірі 121,80 грн;

- постанову від 14.07.2016 ВП № 51655519 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови ВП № 48561411 про стягнення витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 100,00 грн.

Суддя А.І. Привалов