КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2016 р. Справа№ 925/708/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Алданової С.О.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: не з'явились

від відповідача: Саражан Н.М. - дов. № 2 від 04.01.2016р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Азот»

на рішення Господарського суду Черкаської області

від 09.08.2016 року

у справі № 925/708/16 (суддя Васянович А.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Азот»

до Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню

та газифікації «Черкасигаз»

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Азот" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" про визнання недійсним договору про розподіл природного газу від 31.12.2014р. за №01/17480/т-150.

21.07.2016р. до господарського суду Черкаської області представником позивача було подано клопотання про уточнення позовних вимог в якому просить суд визнати недійсним договору про розподіл природного газу від 31.12.2014р. за №01/17480/т-15.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при укладенні договору на розподіл природного газу №01/17480/т-15 від 31.12.2014р. особа, яка укладала оспорюваний правочин від імені Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" не мала необхідних повноважень для вчинення такого правочину.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 09.08.2016р. у справі № 925/708/16 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Азот» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 09.08.2016р. у справі № 925/708/16 та прийняти нове рішення, яким визнати недійсним договір про розподіл природного газу від 31.12.2014р. за № 01/17480/т-150.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 29.08.2016р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Азот» у справі № 925/708/16 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2016р. у справі №925/708/16 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Азот» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 06.10.2016р.

05.10.2016р. через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду представником відповідача був поданий відзив на апеляційну скаргу в якому просить суд рішення господарського суду Черкаської області від 09.08.2016р. залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача у судове засідання не з'явився. Причини неявки суду не повідомив. Хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивача та відповідача-1.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

31.12.2014р. між Публічним акціонерним товариством "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" (газорозподільне підприємство) та Публічним акціонерним товариством "Азот" (замовник) було укладено договір на розподіл природного газу № 01/17480/т-15.

Згідно з частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У відповідності до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з п. 11.7. статуту Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" голова правління може доручати вирішення окремих питань, що входять до його компетенції, своїм заступникам, членам правління або керівникам структурних підрозділів, в межах, передбачених цим статутом.

Підпунктом 11.5.3.24 статуту визначено, що до компетенції голови правління відноситься, зокрема, право надання від імені товариства довіреностей, в тому числі, в порядку передоручення.

Відповідно до положень п.п. 11.8.1. статуту правом підпису від імені товариства володіє голова правління та уповноважені ним особи. Голова правління наділяє уповноважених осіб повноваженнями підпису окремо визначених документів, листів, звітів, договорів від імені товариства на підставі доручень, або, якщо це не суперечить вимогам чинного законодавства, на підставі наказів.

Пунктом 11.5.3.6. статуту голова правління приймає рішення щодо укладання правочинів (договорів) на суму, яка не перевищує 2% (двох) вартості активів товариства за даними останньої річної фінансової звітності.

Рішенням чергових загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" від 03.07.2014р. попередньо схвалено значні правочини, що будуть вчинятись товариством у ході поточної діяльності протягом 2014 фінансового року та першого кварталу 2015 року, якщо ринкова вартість майна, робіт, або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів товариства за 2013-2014 рік.

Також було вирішено, що підписання значних правочинів здійснювати після їх схвалення наглядовою радою товариства.

Рішенням наглядової ради товариства від 26.12.2014р. було вирішено схвалити підписання договору на розподіл природного газу з публічним акціонерним товариством "Азот", вартість якого перевищує 25% вартості активів товариства за даними останньої річної фінансової звітності ОСОБА_3

Договір на розподіл природного газу № 01/17480/т-15 від 31.12.2014р. підписано від імені відповідача головним інженером ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності від 14.10.2013р. за №120.

Вказана довіреність видана без права передоручення іншим особам та дійсна до 31.12.2014р.

Відповідно до ч. 2. ст. 251 Цивільного кодексу України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов»язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 252 Цивільного кодексу України).

Станом на день підписання спірного договору у головного інженера ОСОБА_4 були відсутні повноваження на підписання вказаного правочину, оскілки строк дії довіреності від 14.10.2013р. №120 закінчився 30.12.2014р.

Відповідно до ст. 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Відповідно до п.п. 3.4. п. 3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Відповідач зобов'язався надати позивачу послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до балансової належності об'єктів позивача або його споживачів відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, а останній - сплатити вартість послуги з транспортування природного газу ГРМ у розмірі, строки та порядку, передбачені умовами договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач прийняв поставлений відповідачем природний газ у обсязі 1 397 501 977 м3 за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2016 року, тобто під час дії спірного договору, що підтверджується копіями актів від 31 січня 2015 року, від 28 лютого 2015 року, від 31 березня 2015 року, від 30 квітня 2015 року, від 31 травня 2015 року, від 30 червня 2015 року, від 31 липня 2015 року, від 31 серпня 2015 року, від 30 вересня 2015 року, від 31 жовтня 2015 року, від 30 листопада 2015 року, від 31 грудня 2015 року, 31 січня 2016 року, від 29 лютого 2016 року, від 31 березня 2016 року, від 30 квітня 2016 року, від 31 травня 2016 року та від 30 червня 2016 року.

Також, в матеріалах справи наявні копії платіжних доручень, які свідчать про те, що позивачем оплачувалась вартість поставленого відповідачем природного газу, а відповідач відповідно прийняв вказані платежі з відповідним призначенням платежу та посиланням на спірний правочин. Тобто сторони прийняли до виконання спірний правочин.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що вимоги позивача про визнання недійсним договору про розподіл природного газу від 31.12.2014р. за №01/17480/т-15 є необгрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт порушення відповідачем його прав та інтересів.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Черкаської області від 09.08.2016р. у справі № 925/708/16 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Азот» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 09.08.2016р. у справі № 925/708/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 925/708/16 повернути до Господарського суду Черкаської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

С.О. Алданова