РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2016Справа №910/12478/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін банк»

до Корпорації «Феномен»

про визнання дії незаконними, визнання недійсною та скасування довіреності

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Землянська Ю.О. - за довіреністю від 24.06.2016 року;

від відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю від 19.07.2016 року.

В судовому засіданні 14 вересня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2016 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Марфін банк» (позивач) до Корпорації «Феномен» (відповідач) про:

- визнання дій президента (керівника) Корпорації «Феномен» ОСОБА_3 щодо видачі довіреності від 08.04.2016 року на право: складати, підписувати та подавати від імені Товариства будь-які документи, заяви, позови, сплачувати державне мито та інші платежі, знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в судових засіданнях, засвідчувати копії документів, подавати докази, брати участь в дослідженні, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення суду, наводити свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, укладати мирові угоди, відмовлятися від позову, зменшувати або збільшувати розмір позовних вимог, змінювати підставу або предмет позову, отримувати копії судових рішень, ухвал, постанов, наказів, оскаржувати ухвали, рішення суду, рішення органів податкової служби в установленому законом порядку, брати участь в зборах кредиторів, комітетів кредиторів, підписувати з будь-яких питань на власний розсуд, та вчиняти інші дії, що пов'язані з виконанням повноважень, вказаних у довіреності представника ОСОБА_2, громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Жмеринським РВ УМВС України в Вінницькій області 18 березня 2002 року, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, незаконними та протиправними;

- визнання довіреності від 08.04.2016 року видану президентом (керівником) Корпорації «Феномен» ОСОБА_3 на право: складати, підписувати та подавати від імені Товариства будь-які документи, заяви, позови, сплачувати державне мито та інші платежі, знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в судових засіданнях, засвідчувати копії документів, подавати докази, брати участь в дослідженні, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення суду, наводити свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, укладати мирові угоди, відмовлятися від позову, зменшувати або збільшувати розмір позовних вимог, змінювати підставу або предмет позову, отримувати копії судових рішень, ухвал, постанов, наказів, оскаржувати ухвали, рішення суду, рішення органів податкової служби в установленому законом порядку, брати участь в зборах кредиторів, комітетів кредиторів, підписувати з будь-яких питань на власний розсуд, та вчиняти інші дії, що пов'язані з виконанням повноважень, вказаних у довіреності представнику ОСОБА_2, громадянину України, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Жмеринським РВУ МВС України в Вінницькій області 18 березня 2002 року, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, недійсною;

- скасувати довіреність від 08.04.2016 року, видану представнику Корпорації «Феномен» ОСОБА_2, громадянину України, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Жмеринським РВ УМВС України в Вінницькій області 18 березня 2002 року, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на право: складати, підписувати та подавати від імені Товариства будь-які документи, заяви, позови, сплачувати державне мито та інші платежі, знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в судових засіданнях, засвідчувати копії документів, подавати докази, брати участь в дослідженні, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення суду, наводити свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, укладати мирові угоди, відмовлятися від позову, зменшувати або збільшувати розмір позовних вимог, змінювати підставу або предмет позову, отримувати копії судових рішень, ухвал, постанов, наказів, оскаржувати ухвали, рішення суду, рішення органів податкової служби в установленому законом порядку, брати участь в зборах кредиторів, комітетів кредиторів, підписувати з будь-яких питань на власний розсуд, та вчиняти інші дії, що пов'язані з виконанням повноважень, вказаних у довіреності.

Позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав проти позову заперечував.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 910/12478/16. Розгляд справи призначено на 01.08.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 року розгляд справи відкладено на 31.08.2016 року.

В судове засідання, призначене на 31.08.2016 року, з'явились представники сторін, надали усні пояснення, відповіли на запитання суду.

14.09.2016 року позивач звернувся до суду із клопотанням про витребування у відповідача рішення загальних зборів щодо призначення ОСОБА_3 президентом (керівником) Корпорації «Феномен».

За ст. 38 Господарського процесуального кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, що перешкоджають його наданню;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація;

4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Вказане клопотання судом відхиляється, оскільки 13.09.2016 року відповідач надав суду протокол загальних зборів ради Корпорації «Феномен» від 26.02.2016 року, яким оформлено рішення про призначення ОСОБА_3 керівником відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2016 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів. Оголошено перерву в судовому засіданні до 14.09.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Марфін банк» (банк) та Корпорацією «Феномен» (позичальник) укладено Кредитний договір № 00356/К (надалі - Кредитний договір), відповідно до п. 1.1. якого банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії на суму 3 091 600,00 дол. США (кредит), а позичальник зобов'язується прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути банку кредит, сплатити за користування кредитом 11,0% річних, з урахуванням умов п. 1.1.1. та п. 3.3.19. договору, комісії, пені, і штрафи та інші платежі, що будуть нараховані відповідно до умов договору.

Згідно з п.п. 3.3.11. п. 3.3. Кредитного договору про зміну місцезнаходження, внесення змін в установчі та реєстраційні документи, або про зміну інших даних, які можуть істотно вплинути на виконання договору, позичальник зобов'язаний повідомити банк протягом 3 календарних днів та надати відповідні документи, які підтверджують зміни.

Про заплановані зміни в структурі управління та складу засновників позичальника, а також про майбутню організацію (шляхом злиття, приєднання, поділу/виділення, перетворення) або ліквідацію, - позичальник зобов'язаний повідомити банк негайно та включити представника банку до складу ліквідаційної комісії для забезпечення майнових інтересів банку за договором (п.п. 3.3.12. п. 3.3. Кредитного договору).

26.02.2016 року рішенням загальних зборів ради корпорації «Феномен», оформленим протоколом № 26/02/16, прийнято рішення про виключення зі складу учасників відповідача ТОВ «Бритиш моторс Україна» та Компанії «Кімолтенсо інвестментс Лтд», введення до складу Корпорації «Феномен» - ТОВ «Мегаполіс-Інвест компані», ТОВ «Бритиш юкрейн», призначення ОСОБА_3 президентом (керівником) товариства.

08.04.2016 року Корпорацією «Феномен» в особі президента - ОСОБА_3, який діє на підставі статуту, згідно з попередньою домовленістю видано довіреність (строком на один рік без права передоручення до 08.04.2017 року) ОСОБА_2, громадянину України, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Жмеринським РВ УМВС України в Вінницькій області 18 березня 2002 року, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, якою уповноважено знаходитись у власних, або орендованих приміщеннях, представляти інтереси корпорації в органах державної реєстрації, у державного реєстратора, в Державній виконавчій службі України, податковій службі, органах статистики, органах прокуратури України, органах Міністерства внутрішніх справ України, органах Служби безпеки України, державних фондах, дозвільній системі, БТІ, судах, господарських судах, адміністративних судах, зборах кредиторів, комітеті кредиторів, з будь-яких питань, в тому числі з правами сторони відповідно до ст.ст. 22, 28 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 27, 31 Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, кредитора відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Для цього представнику надається право: складати, підписувати та подавати від імені Товариства будь-які документи, заяви, позови, сплачувати державне мито та інші платежі, знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в судових засіданнях, засвідчувати копії документів, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення суду, наводити свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань та доводів інших учасників судового процесу, укладати мирові угоди, відмовлятися від позову, зменшувати або збільшувати розмір позовних вимог, змінювати підставу або предмет позову, отримувати копії судових рішень, ухвал, постанов, наказів, оскаржувати ухвали, рішення суду, рішення органів податкової служби в установленому законом порядку, брати участь в зборах кредиторів, комітетів кредиторів, голосувати з будь-яких питань на власний розсуд, та вчиняти інші дії, що пов'язані з виконанням повноважень. вказаних у цій довіреності.

Позивач стверджує, що відповідачем порушено п.п. п.п. 3.3.11., 3.3.12. п. 3.3. Кредитного договору № 00356/К від 30.09.2011 року, а саме не було повідомлено про зміну складу засновників та керівника останнього, у зв'язку із чим довіреність, видана новим призначеним керівником ОСОБА_3, є недійсною на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Відповідач у відзиві вказав, що позивачем не доведено в розумінні ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України недійсність спірної довіреності і, крім того, останнім не доведено яким саме чином порушені його права.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.02.2015 року у справі № 6-222цс14).

Разом з тим, позивачем не доведено у чому саме полягає незаконність та протиправність дій відповідача щодо видачі 08.04.2016 року довіреності ОСОБА_2 та чим саме такі дії порушили його права, що зумовлює відхилення вказаної позовної вимоги.

Відповідно до статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Частиною 1 статті 237 Цивільного кодексу України встановлено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ст. 244 Цивільного кодексу України).

Однією з особливостей представницьких відносин є те, що представник може мати право або бути зобов'язаним укладати правочини від імені іншого суб'єкта. Це залежить від виду представництва. При представництві, заснованому на довіреності, представник не зобов'язаний, а уповноважений вчинити правочини від імені та і в інтересах довірителя, оскільки видача довіреності - односторонній правочин, юридична чинність якого залежить винятково від довірителя. Для того, щоб довіреність була реалізована, необхідне зустрічне волевиявлення представника, що виражається у вчиненні дій, щодо яких він уповноважений за довіреністю.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже, дійсність правочину це визнання за ним властивостей юридичного факту, що породжує правовий наслідок, до якого прагнули суб'єкти правочину при його вчиненні. Таке можливе лише у випадку, коли правочин відповідає сукупності вимог, визначених законом, які йменуються умовами дійсності правочинів.

Відповідно до п. 2.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» у силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Згідно з п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Враховуючи викладене, з урахуванням змісту довіреності виданої 08.04.2016 року Корпорацією «Феномен» ОСОБА_2, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами недодержання в момент вчинення останньої вимог ст. 203 Цивільного кодексу України, у зв'язку із чим підстави для визнання недійсним вказаного правочину відсутні.

Щодо позовної вимоги про скасування спірної довіреності, суд зазначає таке.

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У свою чергу, згідно зі змістом ч. 2 ст. 19 Цивільного кодексу України встановлено, що способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням.

Таким чином, звертаючись з позовом до суду за захистом порушеного права, позивач має обрати спосіб захисту, який узгоджується з двома критеріями: (1) має відповідати змісту права, що порушене й здатний таке право відновити, а також (2) має бути передбачений приписами ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, або ж визначений іншим Законом чи укладеним між сторонами Договором.

Зважаючи на те, що довіреність є правочином, а позивачем заявлено вимогу про скасування останнього, суд дійшов до висновку, що такий спосіб захисту є неналежним, оскільки не передбачений ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, що зумовлює відхилення зазначеної позовної вимоги.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 26.09.2016 року.

Суддя Ю.В. Цюкало