ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2016 р.Справа № 916/939/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Савицького Я.Ф.,

при секретарі судового засідання Селиверстовій М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

від відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНЕ ЛІФТИ»

на рішення господарського суду Одеської області від 13 червня 2016 року

по справі № 916/939/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНЕ ЛІФТИ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Універсальний Термінал»

про стягнення 46 331,47 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 28.09.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНЕ ЛІФТИ» (далі ТОВ «КОНЕ ЛІФТИ», позивач) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Універсальний Термінал» (далі ТОВ «УУТ», відповідач) про стягнення грошових коштів у розмірі 46 331,47 грн. за неналежне виконання умов Договору транспортного експедиторського та митно-важного обслуговування вантажів від 30.03.20111 року, а також 1 378, 00 грн. судового збору.

Позов обґрунтований тим, що Головним управління Державної фіскальної служби України в Одеській області проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання позивачем законодавства України з питань державної митної справи. За результатами проведеної податкової перевірки, ГУ ДФС України в Одеській області, складено ОСОБА_1 та виявлено що при наданні ТОВ «УУТ» послуг щодо митного оформлення вантажів було допущено помилки та невірно визначена сума, вказана в графі « 45. Коригування» Митної декларації. При заповненні Митної декларації сума митної вартості не була коректно скорегована на суму компенсації лінійних витрат за межами митної території, що призвело до заниження митної вартості імпортних вантажів, послуги з митного оформлення яких надавались саме Відповідачем на користь Позивача і як наслідок були невірно визначені суми податків, які підлягали нарахуванню («графа 47. Нарахування платежів» МД). В результаті допущеної ТОВ «УУТ» помилки, контролюючим органом було застосовано до Позивача, як Замовника таких послуг та Отримувача вантажу, штрафні санкції за порушення законодавства в частині недекларування в повному обсязі витрат, понесених на транспортування товарів до кордону України. Отже, позивач просить суд, стягнути з Відповідача грошові коштів у розмірі 46 331, 47 грн., в якості відшкодування шкоди, завданої неналежним наданням Послуг.

Рішенням господарського суду Одеської області від 13.06.2016 у задоволенні позовних вимоги ТОВ «КОНЕ ЛІФТИ» - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження наявності вини відповідача та доказів понесення ТОВ «КОНЕ ЛІФТИ» збитків в розмірі 46 331, 47 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, ТОВ «КОНЕ ЛІФТИ» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, прийняти нове, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 515,80 грн.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору припустився порушень норм матеріального та процесуального права, яке полягає в неповному, необєктивному зясуванні усіх дійсних обставин та матеріалів справи, що в результаті призвело до формування невірної правової оцінки доводів позивача та винесення неправильного рішення.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 06.07.2016 (судова колегія у складі: головуючого судді - Колоколова С.І., суддів - Разюк Г.П., Принцевської Н.М.), вищевказану апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено розгляд на 28.07.2016.

26.07.2016 до суду апеляційної інстанції від ТОВ «УУТ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначає, що господарські взаємовідносини ТОВ «КОНЕ ЛІФТИ» та ТОВ «УУТ» мали довготривалий та взаємовигідний характер. Позивач погодився з висновками контролюючого органу та результати перевірки оскаржувати у судовому порядку не став. Крім того, відповідач зазначив, що як позовна заява так і апеляційна скарга не містять жодного факту та доказів щодо існування збитків (знищення або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) Позивача на суму 46 331, 47 грн. Позивач не зазначає, в чому саме складаються збитки на суму 46 331, 47 грн. та якими доказами це підтверджуються, крім загальних посилань проте, що Відповідач вчинив ряд істотних порушень умов Договору, що призвели до заподіяння Позивачу майнової шкоди.

28.07.2016 ухвалою Одеського апеляційного господарського суду розгляд даної справи було відкладено на 02.09.2016.

ОСОБА_3 протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 30.08.2016 склад колегії суддів змінено, у звязку з перебування колегії суддів у складі головуючого судді Колоколова С.І., суддів Принцевської Н.М, ОСОБА_4 у відпустці, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Головей В.М., судді - Гладишева Т.Я., Савицький Я.Ф.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 01.09.2016 апеляційна скарга ТОВ «КОНЕ ЛІФТИ» прийнята до провадження новим складом суду у складі: головуючий суддя Головей В.М., судді - Гладишева Т.Я., Савицький Я.Ф. та призначена до розгляду на 28.09.2016.

28.09.2016 в судовому засіданні представник позивача надав пояснення якими підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити останню.

Представник відповідача в судовому засіданні 28.09.2016 надав пояснення, в яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 30 березня 2011 року між ТОВ «КОНЕ ЛІФТИ» (Клієнт) та ТОВ «УУТ» (Експедитор), було укладено Договір транспортного експедирування № 215/11 (Договір № 215/11), за умовами якого, Експедитор зобов'язується надавати Клієнту, за його дорученням та за його рахунок послуги в сфері транспортно-експедиторського обслуговування Вантажів, а Клієнт зобов'язується оплатити послуги Експедитора. При наданні зазначених послуг Експедитор діє від власного імені. Договір являється генеральним та укладається для систематичного надання послуг Експедитором. Сторони домовилися, що пункт призначення, найменування вантажу, вага та інші важливі умови Договору, в ньому не передбачені, зазначаються в заяві Клієнта ( розділ 2 договору № 215/11).

Відповідно до п. 3.1 Договору № 215/11, Експедитор надає Клієнту послуги по: транспортно-експедиторському обслуговуванню вантажів; організації стафірування контейнерів вантажами Клієнта; організації зберігання вантажів і контейнерів; організації автоперевезень вантажів; організації залізничних перевезень вантажів, в тому числі у контейнерах; внутрішньо портовому експедируванню контейнерів в ОМТП та ІМТП; контейнерного фрахтування; митному оформленню вантажів.

ОСОБА_3 п. 3.2 Договору № 215/11 перелік послуг, визначений пунктом 3.1. Договору не являється вичерпним. За згодою Сторін Експедитор може надавати Клієнту інші послуги.

Відповідно до положень п. 5.4. Договору, Клієнт зобов'язується: своєчасно надавати Експедитору повну, точну та достовірну інформацію відносно найменування, кількості, якості та інших характеристик вантажу, його властивостей, умов перевезення, іншу інформацію, необхідну для виконання Експедитором своїх зобов'язань по Договору транспортного експедирування, а також документи, які відносяться до вантажу, необхідні для здійснення митного, санітарного та інших видів державного контролю та нагляду, забезпечення безпечних умов перевезення вантажу; оплатити належні Експедитору платежі, а також відшкодувати витрати, понесені Експедитором в інтересах Клієнта в цілях виконання Договору транспортного експедирування, якщо такі були підтверджені Клієнтом.

Пунктами 5.1 та 5.2 Договору сторони узгодили, що Експедитор за відповідним дорученням Клієнта оформляє документи та організовує роботи у відповідності із митними, карантинними та санітарними вимогами. Окрім іншого, Відповідач також здійснює оформлення товарно-транспортної документації у відповідності із вказівками Позивача.

Для надання послуг по організації перевезення конкретного вантажу, Сторонами було укладено наступні додаткові угоди:

Додаткова угода № 4 «Тарифи» від 12.04.2012;

Додаткова угода № 5 «Тарифи» від 21.05.2012;

Додаткова угода № 6 «Тарифи» від 21.05.2012;

Додаткова угода № КVV04413 «Тарифи» від 04.04.2013;

Додаткова угода № КVV07913 «Тарифи» від 20.06.2013;

Додаткова угода № КVV07913 «Тарифи» від 20.06.2013;

Додаткова угода № б/н «Тарифи» від 16.07.2013;

Додаткова угода № КVV09313 «Тарифи» від 08.08.2013;

Додаткова угода № КVV09213 «Тарифи» від 08.08.2013;

Додаткова угода № КVV09213 «Тарифи» від 08.08.2013;

Додаткова угода № КVV09213 «Тарифи» від 08.08.2013;

Додаткова угода № КVV09913 «Тарифи» від 06.09.2013;

Додаткова угода № КVV09813 «Тарифи» від 06.09.2013;

Додаткова угода № КVV11113 «Тарифи» від 05.11.2013;

Додаткова угода № КVV11113 «Тарифи» від 05.11.2013;

Додаткова угода № КVV11213 «Тарифи» від 12.11.2013;

Додаткова угода № КVV11413 «Тарифи» від 28.11.2013;

Додаткова угода № КVV00114 «Тарифи» від 18.12.2013;

Додаткова угода № КVV00214 «Тарифи» від 26.12.2013;

Додаткова угода № КVV00314 «Тарифи» від 20.01.2014;

Додаткова угода № КVV00614 «Тарифи» від 14.03.2014;

Додаткова угода № КVV01914 «Тарифи» від 24.04.2014;

Додаткова угода № КVV02814 «Тарифи» від 10.07.2014.

ОСОБА_3 умов п. 7.6. Договору №215/11 та умов Додаткових угод до договору №215/11, Відповідач виставляв рахунки оплати послуг у національній валюті (гривня) по курсу НБУ, копії яких містяться в матеріалах справи, а Позивач відповідно сплачував ці рахунки, копії платіжних доручень наявні в матеріалах справи.

Крім цього, на виконання умов Договору № 215/11, 30.03.2011 року, між сторонами був укладений Договір доручення № 25 про транспортно-експедиторське та митно-брокерське обслуговування вантажу, за умовами якого, (ТОВ «УУТ») Повірений, діючи на підставі умов поставки та інструкцій (ТОВ «КОНЕ ЛІФТИ») Довірителя, зобов'язується здійснити митне очищення Вантажу Довірителя у відповідності із діючим українським законодавством, на підставі наданих Довірителем документів та у відповідності з умовами Зовнішньоекономічного Контракту, укладеного Довірителем, і договору транспортного експедирування № 215/11 від 30 березня 2011 року.

Відповідно до положень п. 2.1, 2.2 та 2.3 Договору доручення № 25, Повірений зобов'язується представляти інтереси Довірителя в органах Державної митної служби України (надалі - Митниця). При дотриманні Довірителем умов обумовлених в даному Договорі, своєчасно виконувати комплекс заходів, необхідних для митного оформлення Вантажу, а саме: декларувати Вантаж Довірителя, згідно письмових інструкцій вантажовідправника; надавати у митні органи документи, необхідні для митного оформлення; виконувати в межах своєї компетенції інші дії, необхідні для митного оформлення вантажу Довірителя. Оформлювати і в обумовлені строки надавати Довірителю вантажно-митні декларації завіренні митними органами, згідно діючого законодавства, копії митних декларацій знаходяться в матеріалах справи.

ОСОБА_3 п. 5.6 Договору доручення № 25, Сторони несуть повну відповідальність за виконання умов цього Договору. У випадку, якщо з вини однієї із Сторін інша Сторона понесе збитки, винна сторона зобов'язана відшкодувати їх в повному обсязі.

Пунктом 5.7. Договору доручення № 25, передбачено, що якщо внаслідок невиконання або неналежного виконання Повіреним своїх зобов'язань по Договору, Довіритель понесе які-небудь додаткові витрати (штрафи, витрати) Повірений зобов'язаний відшкодувати їх протягом 3-х днів з моменту надання підтверджуючих документів з виплатою Довірителю пені в розмірі 0,1 % від суми понесених Довірителем додаткових витрат, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

ТОВ «КОНЕ ЛІФТИ» зазначає, що 28.05.2015 року Головним управління Державної фіскальної служби України в Одеській області проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання ТОВ «КОНЕ ЛІФТИ» законодавства України з питань державної митної справи за період із 01.05.2012 року по 01.02.2015 року. За результатами проведеної податкової перевірки Позивача, 28 травня 2015 року, ГУ ДФС України в Одеській області, складено ОСОБА_3 № 5/15/26-15-22-09/36049391, із змісту якого вбачається, що контролюючим органом було виявлено, що при наданні Відповідачем послуг щодо митного оформлення вантажів за вищезазначеними Договорами за митними деклараціями:

№ 500040001/2012/01313 від 13.06.2012;

№ 500040001/2012/04339 від 06.07.2012;

№ 500040001/2012/04573 від 09.07.2012;

№ 500040001/2012/10194 від 22.08.2012;

№ 500040001/2012/16658 від 15.10.2012;

№ 500040001/2012/15295 від 03.10.2012;

№ 500040001/2013/00973 від 18.01.2013;

№ 500040001/2013/02777 від 05.02.2013;

№ 500040001/2013/07355 від 20.03.2013;

№ 500040001/2013/17209 від 18.07.2013;

№ 500040001/2013/19543 від 09.08.2013;

№ 500040001/2013/21051 від 27.08.2013;

№ 500040001/2013/24553 від 01.10.2013;

№ 500040001/2013/26722 від 28.10.2013;

№ 500040001/2013/26723 від 28.10.2013;

№ 500040001/2014/11577 від 10.07.2014, було допущено помилки та невірно визначена сума, вказана в графі «45. Коригування» Митної декларації.

При заповненні Митної декларації сума митної вартості не була коректно скорегована на суму компенсації лінійних витрат за межами митної території, що призвело до заниження митної вартості імпортних вантажів, послуги з митного оформлення яких надавались саме Відповідачем на користь Позивача і як наслідок були невірно визначені суми податків, які підлягали нарахуванню («графа 47. Нарахування платежів» МД).

Також, позивач звертає увагу суду, що саме не включення до складу митної вартості компенсації витрат, термінальної надбавки за ризик (на користь судноплавної лінії (ISPS) є прямим порушенням вимог п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України. В результаті допущеної Відповідачем помилки, контролюючим органом було застосовано до позивача, як Замовника таких послуг та Отримувача вантажу, штрафні санкції за порушення законодавства в частині недекларування в повному обсязі витрат, понесених на транспортування товарів до кордону України. ОСОБА_3, загальна сума грошових зобов'язань з податку на додану вартість та штрафних санкцій/пені становить - 46 331, 47 грн., з яких: донарахування суми податку на додану вартість - 32 113,32 грн.; сума штрафних санкцій та пені - 14 218,15 грн. Представник позивача зауважує, що вищевказана сума грошових коштів була повністю сплачена позивачем до державного бюджету, що підтверджується платіжними дорученнями № 5694 від 16.06.2015, № 5693 від 16.06.2015 та № 5697 від 18.06.2015.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 07.08.2015 на адресу відповідача було направлено претензію №08/26 про термінову компенсацію понесених ТОВ «КОНЕ ЛІФТИ» збитків, завданих неналежним виконанням відповідачем умов укладеного Договору № 215/11 та Договору доручення № 25 на загальну суму 46 331,47 грн.

19.08.2015 на адресу Позивача надійшов лист від Відповідача, про розгляд вищевказаної претензії. На думку відповідача митні декларації були оформлені коректно та у відповідності із наданими документами на вантаж, а заявки від ТОВ «КОНЕ ЛІФТИ» щодо необхідності їх корегування не надавалося.

На думку позивача кошти в сумі 46 331,47 грн., які донараховані Головним управління Державної фіскальної служби України в Одеській області згідно ОСОБА_3 № 5/15/26-15-22-09/36049391, є збитками, які підлягають стягненню.

ОСОБА_3 ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 22 ЦК України під збитками розуміються витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зі змісту положень роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 № 02-5/215 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди» вбачається, що правовою підставою відповідальності за завдану шкоду є правопорушення, складовими елементами якого є: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вина.

Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Тобто, з урахуванням вище приведених положень, необхідними умовами для стягнення збитків є: 1) підтверджена належними доказами наявність певного розміру шкоди; 2) підтверджена належними доказами протиправна поведінка заподіювача шкоди; 3) засвідчений належними доказами факт того, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача шкоди є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки; 4) докази, що засвідчують наявність ознак вини заподіювача шкоди.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що предметом доказування у справі про стягнення збитків є наявність усіх складових елементів правопорушення.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом правильно встановлено, що доказів які б засвідчували наявність необхідних передумов для та стягнення збитків у розмірі 46 331,47 грн. матеріали справи не містять та таких доказів, всупереч ст. 33 ГПК України, позивачем суду не надано з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на протязі дії договорів транспортного експедирування № 215/11 від 30.03.2011 року та доручення № 25 від 30.03.2011 року жодних зауважень зі сторони позивача щодо неналежного виконання зобовязань відповідачем не надходило, а після перевірки Головним управління Державної фіскальної служби України в Одеській області щодо дотримання законодавства України з питань державної митної справи за період із 01.05.2012 року по 01.02.2015 року та складення ОСОБА_3 перевірки № 5/15/26-15-22-09/36049391 від 28.05.2015 у позивача виникли претензії до відповідача, але в свою чергу позивач погодився з висновками контролюючого органу та результати перевірки оскаржувати у судовому порядку не став.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду, що у позивача виникло зобовязання щодо необхідності доплатити податок на додану вартість на загальну суму 32 113, 32 грн., яка не може вважатись збитком, оскільки здійснено оподаткування у відповідності до чинного законодавства.

Так, згідно п. 6.1. ст. 6 Податкового кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

ОСОБА_3 п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Судова колегія вважає, що податкове повідомлення-рішення від червня місяця 2015 року на загальну суму 69 613,40 грн., з якої 55 690,72 грн. податок на додану вартість та 13 922,68 грн. штрафні санкції, була повністю сплачена позивачем платіжними дорученнями № 5694 від 16.06.2015, № 5693 від 16.06.2015 та № 5697 від 18.06.2015., також не є доказом понесення позивачем збитків, адже сплачувати податки під час здійснення господарських операцій є прямим обовязком позивача, як платника податків. Було здійснено оподаткування податкових зобов'язань контролюючим органом за результатом господарської діяльності ТОВ «КОНЕ ЛІФТИ» та останній погодився з висновками контролюючого органу. Стягнення з ТОВ «УУТ» податків, сплачених позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства, є безпідставним.

Також, господарським судом було вірно зазначено, що сплачений податок не може бути збитком, оскільки сплачений податок на додану вартість позивач використовує як податковий кредит, на суму якого можна зменшити у майбутньому сплату цього податку, що підтверджується положеннями п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1 ст.198, п. 198.3. ст. 193 ПКУ.

В силу ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_3 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Приймаючи до уваги вищевикладене, судова колегія дійшла до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 46 331,47 грн. в якості збитків, не доведені. ТОВ «КОНЕ ЛІФТИ» належних та допустимих доказів в підтвердження наявності вини у ТОВ «УУТ» та доказів понесення позивачем збитків в розмірі 46 331,47 гривень внаслідок неналежного виконання зобов'язань відповідачем договірних відносин не подано. Позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями відповідача та нібито понесеними збитками, саме внаслідок неналежного виконання відповідачем договірного зобов'язання, у звязку з чим, господарський суд правомірно відмовив у задоволені позову.

Наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 99, 101-105 ГПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 13.06.2016 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Гладишева Т.Я.

ОСОБА_5