ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" вересня 2016 р.Справа № 924/215/15

Господарський суд Хмельницької області у складі колегії суддів: суддя Музика М.В. - головуючий, суддя Субботіна Л.О., суддя Гладій С.В.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акта на право постійного користування землею у справі

за позовом агрофірми "Проскурів", с. Розсоша Хмельницького району Хмельницької області

до Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1

про скасування розпорядження голови Хмельницької РДА №394/06-р від 07.04.2006 р.,

представники сторін:

позивача: ОСОБА_2 - згідно довіреності №01 від 15.01.2015 року

відповідача: ОСОБА_3 - згідно довіреності №40/01.01-1155/16 від 26.04.2016 року

третьої особи: ОСОБА_4 - згідно довіреності від 22.06.2015 року

ВСТАНОВИВ:

ухвалою господарського суду Хмельницької області від 11.02.2015 р. порушено провадження у справі за позовом АФ "Проскурів" до Хмельницької РДА про скасування розпорядження голови Хмельницької РДА №394/06-р від 07.04.2006 р. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1. Ухвалою суду від 05.09.2016 року судове засідання відкладено на 27.09.2016 року.

Під час судового розгляду справи 27.09.2016 року повноважним представником третьої особи ОСОБА_1 подано позовну заяву до агрофірми "Проскурів" про визнання недійсним державного акта на право постійного користування землею, у якій просить суд визнати недійсним державний акт на право постійного користування землею площею 699,5 га, виданий акціонерному товариству агрофірма "Проскурів" Розсошанською сільською радою народних депутатів 20.02.1996 року та зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею №1.

Розглянувши поданий позов, суд приходить до висновку про відмову в його прийнятті з наступних мотивів.

У процесі вирішення господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа може вважати, що саме їй належить право на предмет спору. З метою захисту свого права відповідно до ст. 26 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, можуть вступити у справу до прийняття рішення господарським судом, подавши позов до однієї або двох сторін. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, користуються усіма правами і несуть усі обов'язки позивача.

Вступ у справу третьої особи, яка має самостійні вимоги на предмет спору, можливий тільки на підставі її позовної заяви, що повинна відповідати вимогам статей 54 - 57 ГПК, а не за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду (стаття 26 ГПК України). Питання про прийняття такої заяви, відмову в її прийнятті або про її повернення вирішується на загальних підставах згідно зі статтями 61 - 63 ГПК України (п. 1.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011).

Як вбачається із позовної заяви, остання подана фізичною особою ОСОБА_1.

Спір у справі підвідомчий господарському суду в тому випадку, коли субєктний склад учасників відповідає ст. 1 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер.

Згідно зі ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі і іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус субєкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбаченим цим кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є субєктами підприємницької діяльності.

Законодавством передбачено право фізичної особи, що не є субєктом підприємницької діяльності, на звернення до господарського суду у процедурі банкрутства та у спорах, що виникають із корпоративних відносин.

З матеріалів справи вбачається, що громадянка ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою саме як фізична особа, при цьому, будь-яких доказів на підтвердження набуття нею статусу суб'єкта підприємницької діяльності або наявності інших підстав на подання позову до господарського суду в статусі фізичної особи, матеріали позовної заяви не містять та учасниками судового розгляду не надано.

Таким чином, оскільки чинним законодавством не передбачено право фізичної особи, що не є субєктом підприємницької діяльності, на звернення до господарського суду з позовом про визнання недійсним державного акта, вказана позовна заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в господарських судах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, якщо позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах України, суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до агрофірми "Проскурів" слід відмовити на підставі п. 1. ч. 1 ст. 62 ГПК України.

Керуючись ст.ст. п. 1 ч.1 ст. 62, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до агрофірми "Проскурів" про визнання недійсним державного акта на право постійного користування землею.

Додаток: позовна заява з додатками на 8 аркушах, в тому числі, квитанція №0.0.624659723 від 27.09.2016 року про сплату 1378,00 грн. судового збору.

Головуючий суддя М.В. Музика

Суддя Л.О. Субботіна

Суддя С.В. Гладій