ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

29.09.2016 Справа № 908/2530/16

Суддя Федорова Олена Владиславівна розглянувши матеріали

за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України «Запорізький автомобільний ремонтний завод» (в/ч А 0652) (69039, м. Запоріжжя, вул. Героїв 55-ї бригади (Уральська), буд. 1)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, місто Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

про зобовязання відповідача вжити всіх необхідних заходів для виконання Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку» від 06.09.2012 р. за № 5213-VI, а саме:

- утворити комісію з питань списання заборгованості;

- погодити Акт взаємного погодженого звіряння учасників процедури списання;

- списати заборгованість ДП МОУ «ЗАРЗ» (в/ч 0652) за спожиту електричну енергію відповідно Акту взаємного погодженого звіряння учасників процедури списання.

Встановив, що позовні матеріали підлягають поверненню виходячи з наступного:

Положеннями ст. 28 ГПК України встановлено, що справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Повноваження сторони або третьої особи від імені юридичної особи може здійснювати її відособлений підрозділ, якщо таке право йому надано установчими або іншими документами.

Громадяни можуть вести свої справи в господарському суді особисто або через представників, повноваження яких підтверджуються нотаріально посвідченою довіреністю.

Довіреність громадянина, який є суб'єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу, за зверненням якого прийнято рішення про надання такої допомоги, може бути посвідчена посадовою особою органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватися ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордеру обов'язково додається витяг з договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

У спорах про відшкодування збитків, завданих господарському товариству його посадовою особою, представником такого товариства є також учасник (акціонер) цього товариства, якому сукупно належить 10 і більше відсотків статутного капіталу (простих акцій) товариства, який подав господарському суду позовну заяву від імені товариства або який подав господарському суду заяву про здійснення представництва позивача. Учасник (акціонер), якому належить 10 і більше відсотків статутного капіталу (простих акцій) господарського товариства, може здійснювати представництво товариства особисто (якщо він є фізичною особою), через свої органи (якщо він є юридичною особою), через органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування (якщо він є державою, Автономною Республікою Крим, територіальною громадою), через інших своїх представників. Учасник (акціонер), якому сукупно належить 10 і більше відсотків статутного капіталу (простих акцій) товариства, може здійснювати представництво товариства через одного з учасників (акціонерів) або спільно уповноважити на це іншу особу.

У спорах про відшкодування збитків, завданих господарському товариству його посадовою особою, відмова від позову, зменшення розміру позовних вимог, зміна предмета або підстави позову, укладення мирової угоди, відмова від апеляційної або касаційної скарги можлива лише за письмовою згодою всіх представників цього товариства.

У спорах про відшкодування збитків, завданих господарському товариству його посадовою особою, така посадова особа не вправі представляти товариство та призначати представника для участі у справі від імені господарського товариства.

Позовна заява № 20/09-25/38 від 27.09.2016 р. від імені Державного підприємства Міністерства оборони України «Запорізький автомобільний ремонтний завод» (в/ч А 0652) про примусове виконання відповідачем обовязку в натурі, підписана керуючим санацією арбітражним керуючим ОСОБА_2

До позовних матеріалів доказів призначення ОСОБА_2 керуючим санацією арбітражним керуючим ДП МОУ «ЗАРЗ» (в/ч 0652) не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна заява подана без дотримання положень норм Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати.

Згідно до ст.ст. 54 та 57 ГПК України зміст та форма позовної заяви повинні відповідати приписам вказаних норм законодавства. Позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування сторін, зміст позовних вимог та виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство на підставі якого подається позов, ідентифікаційні коди субєкта господарської діяльності.

У позовній заяві необхідно зазначати підстави виникнення спору з викладенням їх суті та послатися на докази, які підтверджують викладені у позові факти. Отже, зазначені обставини/факти необхідно не лише зазначити, а й обґрунтувати відповідним чином, що випливає зі змісту ст. 33 ГПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем ставляться вимоги про зобовязання відповідача вжити всіх необхідних заходів для виконання Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку» від 06.09.2012 р. за № 5213-VI, а саме: утворити комісію з питань списання заборгованості; погодити Акт взаємного погодженого звіряння учасників процедури списання; списати заборгованість ДП МОУ «ЗАРЗ» (в/ч 0652) за спожиту електричну енергію відповідно Акту взаємного погодженого звіряння учасників процедури списання. В обґрунтування правової позиції позивач в тексті позову зазначає, що відповідач фактично відмовляється від виконання вимог ЗУ «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку», разом з тим доказів на підтвердження наявності заборгованості перед відповідачем, яка встановлена судовим рішенням, до позову не надано. Крім того, позивачем не надано доказів ухилення відповідача від виконання наведених норм права, що унеможливлює витребування таких документів судом, визначення наявності порушення права позивача та правомірність обраного способу захисту порушеного права. Позовні матеріали містять лист № 19/05/25/38 про погодження актів звіряння учасників процедури списання датований від 27.09.2016 р., тоді як позов складено так само 27.09.2016 р.

До того ж, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Позов це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, звернена через суд або інший орган цивільної юрисдикції про захист порушеного, оспореного чи невизнаного права або інтересу, який здійснюється у певній, визначеній законом, процесуальній формі.

Предмет позову це частина позову, яка складає матеріально-правову вимогу позивача до відповідача. Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені у ст. 16 ЦК України.

Під способами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення субєктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення. Спосіб захисту права, по суті, являє собою ту безпосередню мету, яку ставить перед собою субєкт права, вважаючи, що таким чином він зможе запобігти порушенню (чи оспорюванню) його прав і відновить понесенні втрати у звязку з порушенням його прав.

Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до ст. 16 ЦК України, зокрема, можуть бути примусове виконання обовязку в натурі.

Отже, захист майнового або немайнового права чи законного інтересу це введення в дію системи правових та організаційно-технічних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації цих прав та недопущення їх порушень, що, в свою чергу, відбувається, зокрема, шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобовязання утриматись від їх вчинення тощо.

Зазначений спосіб захисту, який обраний позивачем, та знайшов своє відображення у позовних вимогах, не призводить до відновлення порушеного права, оскільки відсутній механізм виконання рішення суду органами ДВС.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога.

Згідно з ч. 3 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Статтею 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

У відповідності до п. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

За ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, відповідно до приписів ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру дорівнює 1,5 (півтора) відсотки ціни позову, але не менше 1 (одного) розміру мінімальної заробітної плати (1378,00 грн.) та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат (206700,00 грн.), за подання позовної заяви не майнового характеру 1 розмір мінімальної заробітної плати (1378,00 грн.) станом на 1 січня 2016 р.

Наданий позивачем позов № 20/09-25/38 від 27.09.2016 р., який містить три вимоги немайнового характеру, не містить доказів сплати судового збору в установлених законом порядку та розмірі.

З огляду на вищевикладене слідує, що позивач недотримався положень Закону України «Про судовий збір» та Господарського процесуального кодексу України, а саме не надав до позову доказів сплати судового збору в установлених Законом порядку та розмірі.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що у відповідності до ст.63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею у господарський суд у загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. 1, 3, 4 ст.63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву з додатками повернути позивачу без розгляду.

Додаток: на 11 аркушах, в тому числі оригінали фіскального чеку № 0019 від 27.09.2016 р. та опису вкладення у цінний лист від 27.09.2016 р.

Ухвала набрала законної сили 29.09.2016 р.

Суддя О.В. Федорова