РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2016Справа №910/16219/16

За позовом комунального підприємства «Київський метрополітен»

До фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Про виселення та зобов'язання вчинити дії

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Швед Я.О. (за дов.)

від відповідача не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Київський метрополітен» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про:

виселення відповідача з орендованого майна, а саме: частини вестибюлю, загальною площею 8,0 кв.м., що знаходиться за адресою: станція метро «Либідська»;

зобов'язання у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили, демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції, що належить відповідачу та знаходяться за адресою: станція метро «Либідська», загальною площею 8,0 кв.м..

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв'язку із закінченням строку дії укладеного між сторонами договору оренди № 50-Упр(Ор)-10 від 01.06.2010 відповідач повинен повернути орендоване майно по акту прийому-передачі. Відповідач на письмову вимогу позивача про відмову від продовження дії договору (лист № 523-НЗ від 13.06.2016) орендоване майно не звільнив, порушивши права позивача.

Суд своєю ухвалою від 05.09.2016 порушив провадження у справі № 910/16219/16, розгляд останньої призначив на 26.09.2016.

Відповідач відзиву не позов не подав, явку представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Відповідно до п. 5.2 статуту комунального підприємства «Київський метрополітен» майно підприємства є комунальною власністю територіальної громади м. Києва і закріплено за ним на праві господарського відання.

01.06.2010 комунальне підприємство «Київський метрополітен» (орендодавець) та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (орендар) уклали договір № 50-Упр(Ор)-10 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю), визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ «Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіоском) орендаря), далі - об'єкт оренди, за адресою: станція метро «Либідська», для торгівлі непродовольчими товарами та фотопослуги.

Відповідно до п. 2.1 Договору об'єктом оренди є частина вестибюлю, визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ «Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіоском) орендаря, загальною площею 8,0 кв.м., згідно з викопіюванням з Схеми тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього Договору.

Об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП «Київський метрополітен» (п. 2.4 Договору).

Договір було укладено на строк з 01.06.2010 до 31.05.2012 (п. 9.1 Договору).

01.06.2010 сторони підписали акт приймання-передачі майна в оренду.

Строк дії Договору продовжено до 31.05.2016.

Закінчення строку, на який було укладено Договір, за приписами п. 9.5 Договору є однією з підстав його припинення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника.

Із змісту статей 759, 763 і 764 Цивільного кодексу України, частини другої статті 291 Господарського кодексу України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Наявність згоди орендодавця на продовження договору оренди є ознакою договірної свободи, визначеною ст. 627 ЦК України, оскільки елементом свободи договору є також право сторони визначати спосіб використання належного їй майна та за своєю згодою змінювати, розривати або продовжувати на новий строк дію договору. А тому, в разі відсутності у орендодавця наміру передавати майно у оренду та за умови дотримання передбаченого ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» порядку, договір оренди є припиненим у зв'язку з закінченням терміну, на який його було укладено.

Комунальне підприємство «Київський метрополітен» листом № 523-НЗ від 13.06.2016 повідомило відповідача про припинення Договору та зауважило про необхідність повернення об'єкта оренди за актом приймання - передачі протягом 30-ти календарних днів. Лист надіслано відповідачу 13.06.2016 (опис вкладення у цінний лист 706 та касовий чек відділу зв'язку - в матеріалах справи)

Отже, Договір є припиненим з 01.06.2016.

З припиненням Договору відповідач втрачає статус орендаря і, оскільки інших доказів щодо підтвердження права користування спірним приміщенням не має, то вимога позивача про виселення відповідача з приміщення (частини вестибюлю станції метро «Либідська») підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

За п. 7.5 Договору, у разі закінчення строку дії Договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди підприємству у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду.

У разі припинення цього Договору орендар звільняє орендовану частину приміщення вестибюлю станції метро «Либідська» від своїх тимчасових огороджуючих конструкцій протягом 30 календарних днів (п. 4.15, п. 8.5.6 Договору).

Отже, вимоги позивача про виселення та зобов'язання відповідача демонтувати належні йому тимчасові огороджувальні конструкції, що знаходяться за адресою: станція метро «Либідська», загальною площею 8,0 кв.м., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в повному обсязі.

За нормами статті 84 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову про зобов'язання виконати дії, суд може вказати в резолютивній частині рішення строк виконання цих дій.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Виселити фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 04060, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з орендованого майна, а саме: частини вестибюлю, загальною площею 8,0 кв.м., що знаходиться за адресою: станція метро «Либідська».

Зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 04060, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили, демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції, що належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 та знаходяться за адресою: станція метро «Либідська», загальною площею 8,0 кв.м..

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 04060, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь комунального підприємства «Київський метрополітен» (проспект Перемоги, 35, м Київ, 03056, код 03328913) 2756,00 грн. судового збору.

Рішення підписано 30.09.2016.

Суддя С. А. Ковтун