ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 рокуСправа № 912/2677/16
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Глушкова М.С. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради, Кіровоградська область, м. Олександрія

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Кіровоградська область, м. Олександрія

про стягнення 4 874 грн. 65 коп.,

Представники сторін:

від позивача - Кударенко О.В., довіреність № 19 від 12.01.2016 року;

від відповідача - участі не брали.

Комунальне підприємство "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради (надалі - КП "Теплокомуненерго") звернулось до господарського суду Кіровоградської з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1), в якому міститься вимога про стягнення з останнього суми основного боргу за постачання теплової енергії в сумі 3 592,06 грн., пені в розмірі 976,13 грн., 257,75 грн. інфляційних втрат та 48,71 грн. 3% річних, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором на постачання енергії окремих приміщень розташованих в опалюваній будівлі № 442 від 01.01.2010 року в частині оплати поставленої позивачем теплової енергії.

Ухвалою від 13.07.2016 року господарським судом у складі судді Болгар Н.В. прийнято вказану позовну заяву до розгляду і порушено провадження у справі № 912/2677/16.

В судовому засіданні 07.09.2016 року господарським судом оголошено перерву до 11 год. 00 хв. 12.09.2016 року.

Ухвалами від 12.09.2016 року справу № 912/2677/16 прийнято до свого провадження суддею Глушковим М.С. та відкладено розгляд справи.

В судовому засіданні 26.09.2016 року повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач не забезпечив явку в судове засідання, відзив на позов не подав, позовних вимог не заперечив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 0273567 6 від 13.09.2016 року (а.с.71).

В матеріалах справи міститься заява (а.с.61), відповідно до змісту якої ФОП ОСОБА_1 просила суд "змінити" розмір пені, у зв'язку з перебуванням останньої у декретній відпустці, низький рівень доходів та утримуванням нею п'ятьох дітей.

Інших заяв чи клопотань від відповідача до господарського суду не надходило.

У зв'язку з наведеним та відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає можливим здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

01.01.2010 року між КП "Теплокомуненерго" (енергопостачальна організація) та ФОП ОСОБА_3, яка в подальшому, у зв'язку із заміжжям змінила прізвище на ОСОБА_1 (споживач), укладено договір № 442 на постачання теплової енергії окремих приміщень, розташованих в опалювальній будівлі (надалі - Договір № 442) (а.с.8-13).

Згідно додатку 1. до Договору № 442 (а.с.11) об'єктом споживання теплової енергії є нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до розділу 1 Договору № 442 енергопостачальна організація взяла на себе зобов'язання постачати споживачу теплову енергію у відповідності з діючими нормами теплопостачання, а споживач зобов'язується оплачувати отриману теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені даним договором.

Згідно положень п. 6.1. Договору оплата за спожиту теплову енергію виконується в грошовій формі згідно з тарифами (цінами), затвердженими виконавчим комітетом Олександрійської міської ради:

- абонентська плата, яка визначає вартість обслуговування одиниці приєднаного теплового навантаження згідно технічних умов на приєднання споживача - щомісяця на протязі року;

- вартість фактично спожитої теплової енергії - щомісячно на протязі опалювального сезону.

Діючі тарифи приведені в додатку 1, що є невід'ємною частиною цього договору.

Положеннями пунктів 6.2. - 6.4. Договору № 442 про зміни тарифів на протязі терміну дії договору енергопостачальна організація зобов'язується сповістити споживача протягом 15 днів після дати затвердження нових тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду виконує передоплату в грошовій формі шляхом перерахування на рахунок енергопостачальної організації 100% вартості вказаної в цьому договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період.

Теплова енергія постачається споживачу в об'ємах, зазначених в додатку 1 до Договору, який є невід'ємною частиною Договору № 442.

Договір укладений терміном на один рік, вступає в силу з дня його підписання і діє до 01.01.2011 року. Договір вважається подовженим на наступний термін, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією з сторін про його розірвання (п. 10.1. Договору № 442).

Договір підписано представниками сторін.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором енергопостачання.

Як передбачено ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ч. 6 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

Згідно з ч. 1 ст. 19 названого Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

З матеріалів справи слідує, що за період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року включно КП "Теплокомуненерго" на виконання умов Договору № 442 поставлено відповідачу в нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 теплову енергію згідно виставлених відповідачу рахунків-фактур: № 442/10 від 31.10.2015 року, №442/11 від 30.11.2015 року, № 442/12 від 31.12.2015 року, № 442/01 від 31.01.2016 року, №442/02 від 28.02.2016 року, № 442/03 від 31.03.2016 року, № 442/04 від 30.04.2016 року (а.с.16-22).

Тариф на теплову енергію КП "Теплокомуненерго" установлюється постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг та оприлюднюється на офіційному сайті НКРЕ.

Натомість, відповідач проводив оплату за теплову енергію, що постачалася КП "Теплокомуненерго" за період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року включно не своєчасно та не в повному обсязі, що підтверджується наявним у справі розрахунком позивача, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в сумі 3 592,06 грн. (а.с.4, 15).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 3 592,06 грн., що є вартістю поставленої та неоплаченої відповідачем теплової енергії, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 976,13 грн. пені, 257,75 грн. інфляційних втрат та 48,71 грн. 3% річних, господарський суд враховує наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором

За вимогами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 6.8. Договору № 442 встановлено, що за несвоєчасну оплату споживач сплачує пеню в розмірі 1% з простроченої суми за кожен день прострочення, але не більше 100% загальної суми заборгованості для підприємств, організацій і закладів-суб'єктів підприємницької діяльності, незалежно від форм власності і господарювання.

Встановлений договором розмір пені - 1 % узгоджується з положеннями ст. 1 Закону України від 20.05.1999 року № 686-XIV "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій", якою встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності: сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території; за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100% загальної суми боргу.

Обов'язковою умовою договорів про надання комунальних послуг та утримання прибудинкових територій є забезпечення виконання зобов'язань відповідно до чинного законодавства України.

Вирішуючи питання щодо заяви відповідача про зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені господарський суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи положення ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18, господарський суд вважає, що сума штрафних санкцій, яка нарахована позивачем не підлягає зменшенню, оскільки даний випадок не є винятковим і відповідачем у своєму клопотанні не наведено достатніх доводів та обґрунтувань з відповідними доказами для застосування судом положень ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України.

Відповідно до розрахунку пені, наданого позивачем (а.с.4), сума пені складає 976,13 грн., даний розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, обставин справи та не заперечується відповідачем, а тому вимога щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 976,13 грн. підлягає задоволенню.

Крім того, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок позивача 3% річних та інфляційних втрат (а.с.4) також відповідає вимогам чинного законодавства, обставин справи та не заперечується відповідачем, у зв'язку з чим з відповідача підлягає стягненню 257,75 грн. інфляційних втрат та 48,71 грн. 3% річних.

Також господарським судом в ході розгляду даного спору встановлено, що відповідачем припинено підприємницьку діяльність, що підтверджується відомостями, які містяться у Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб а фізичних осіб - підприємців (Спеціальний витяг № від 26.09.2016 року (а.с.79-80)).

Так, 16.09.2016 року до такого реєстру внесені дані про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за №7000712 "припинено, власне рішення".

Відповідно до абз. 4 п. 4.7. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі. Однак у разі коли відповідна зміна статусу відбулася після порушення провадження у справі, вона не тягне за собою наслідків у вигляді зміни підвідомчості такої справи і, відповідно, - припинення провадження у ній, оскільки на час порушення господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду; наведене стосується й випадку подання відповідним громадянином, що був відповідачем у справі, зустрічного позову в тій же справі. У будь-якому разі у суду немає й правових підстав для застосування при цьому положень статті 25 ГПК та залучення до участі у справі як правонаступника фізичної особи - підприємця тієї ж таки фізичної особи, оскільки правонаступництво передбачає перехід прав та обов'язків від одного суб'єкта до іншого, а не зміну правового статусу однієї й тієї ж самої особи. У разі задоволення позову до фізичної особи, яка в процесі розгляду справи втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності, резолютивна частина відповідного судового рішення, крім відомостей, передбачених частинами другою - сьомою статті 84 ГПК, повинна містити дані, визначені в пункті 2 частини другої статті 54 цього Кодексу для фізичної особи (без зазначення її колишнього статусу суб'єкта підприємницької діяльності).

Зважаючи на викладені обставини, господарський суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, заявлені позивачем суми стягуються з ОСОБА_1.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору в сумі 1 827 грн. покладаються на ОСОБА_1.

В судовому засіданні 26.09.2016 року господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 64, 75, 82-85, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) на користь Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради (адреса: 28008, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 50 років Жовтня, 32-А; ідентифікаційний код: 00185330) заборгованість за поставлену теплову енергію в розмірі 3592,06 грн., пеню в розмірі 976,13 грн., 257,75 грн. інфляційних втрат, 48,71 грн. 3% річних, а також 1 378 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Належним чином засвідчений примірник рішення направити ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2.

Повне рішення складено 30.09.2016 року.

Суддя М.С. Глушков