ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.09.16р. Справа № 904/3789/16

За позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Транспортно-промислова компанія", м. Київ

відповідача-2: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Гидропромметиз", м. Дніпропетровськ

відповідача-3 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія-2003", м. Дніпро

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", м. Київ

про стягнення 7 999 473,61 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - представник (дов. № 3275-К-Н-О від 02.09.2014)

від відповідача-1: ОСОБА_3 директор

від відповідача-2: не з'явився

від відповідача-3: не з'явився

від третьої особи-1: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Транспортно-промислова компанія", відповідача-2: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Гидропромметиз" про стягнення заборгованості у розмірі 7 999 473,61 грн. за договором № 720/1-026 від 14.04.2004.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем-1 зобов'язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №720/1-026 від 14.04.2004.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2016 порушено провадження та призначено розгляд справи на 01.06.2016.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2016 розгляд справи відкладено на 21.06.2016.

21.06.2016 позивач подав через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку вирішення спору на 15 днів, також позивачем було заявлено клопотання про здійснення фіксування судового процесу.

Частиною 7 статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що на вимогу хоча б одного учасника судового процесу у суді першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи по суті або за ініціативою суду здійснюється фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд задовольнив клопотання позивача про здійснення фіксування судового процесу.

На підставі вищезазначеного клопотання позивача, відповідно до ч.7 ст.811 Господарського процесуального кодексу України, здійснювався запис судової справи № 904/3789/16 за допомогою технічних засобів, а саме: автоматизованої системи «Документообіг господарських судів». Для архівного оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер №1011106LE39086.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Транспортно-промислова компанія" подало через канцелярію суду клопотання про застосування позовної давності та заяву про залучення третьої особи - Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк". В обґрунтування поданого клопотання про залучення третьої особи відповідач-1 зазначає, що 14.04.2004 між ТОВ "Транспортно-промислова компанія" та ПАТ "Укрсоцбанк" укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 720/1-026. 11.02.2005 між АБ "Укрсоцбанк" і ЗАТ КБ "Приватбанк" було укладено договір №1, згідно якого ЗАТ КБ "Приватбанк" став стороною у договорі кредиту № 720/1-026 і прийняв право вимоги за договором кредитної лінії № 720/1-026. Проте на дату передачі права вимоги зобов'язання ТОВ "Транспортно-промислова компанія" перед АБ "Укрсоцбанк" були частково виконані і погашені за рахунок заставленого майна.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2016 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк"; продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 29.07.2016, а розгляд справи відкладено на 20.07.2016.

20.07.2016 позивач подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи та клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача-1 подав клопотання про залучення іншого відповідача - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія-2003". Клопотання обґрунтоване тим, що дане товариство є поручителем у спірних зобов'язаннях та відповідає перед позивачем, у тому ж обсязі, що і відпрвідач-2 та виступає у спірних правовідносинах як зобов'язана сторона. Представник позивача заперечував проти задоволення даного клопотання. Суд відклав розгляд даного клопотання до наступного судового засідання.

Представник відповідача-1 подав клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія-2003". Клопотання обґрунтоване тим, що вирішення спору по даній справі може вплинути на права та обов'язки третьої особи, як заставодавця.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2016 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія-2003", а розгляд справи відкладено на 27.07.2016.

27.07.2016 в судовому засіданні представник позивача змінив правову позицію та зазначив, що позивач не заперечує проти клопотання представника відповідача-1 та у разі задоволення клопотання відпровідача-1 висуне до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія-2003" позовні вимоги, оскільки розгляд справи почнеться спочатку.

Суд, розглянувши клопотання відповідача-1 про залучення іншого відповідача - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія-2003", вважає за необхідне залучити у якості іншого відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія-2003", оскільки дана юридична особа може виступати в спірних правовідносинах як зобов'язана сторона.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2016 вилучено з участі у справі третю особу-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія-2003"; залучено її у якості відповідача-3, а розгляд справи відкладено на 09.08.2016.

09.08.2016 відповідач-1 подав через канцелярію суду клопотання про застосування позовної давності, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, в зв'язку із спливом позовної давності. Також відповідачем-1 було подано пояснення щодо необґрунтованості вимог позивача, в яких відповідач-1 зазначив, що позивачем не підтверджено належними доказами, факт надання (перерахування) грошових коштів за договором кредиту № 720/1-026; нарахування штрафних санкцій здійснено позивачем після закінчення обмежувального строку, встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Позивач подав пояснення по справі та клопотання про визнання причин пропущення строку позовної давності поважними, в якому просив суд визнати причини пропуску строку позовної давності за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №720/1-026 від 14.04.2004 поважними. В обґрунтування поданого клопотання позивач зазначив, що відповідно до умов спірного договору, остаточна дата повернення кредиту встановлена до 12.04.2005 року. Таким чином, строк позовної давності мав би сплинути 13.04.2008. Позивач вказує, що до цього часу він не мав належним чином підтвердженого права, згідно з яким виникла його вимога, а отже не мав права на звернення до суду за його захистом.

Крім того, 09.08.2016 позивач подав через канцелярію суду клопотання про витребування доказів, в якому просив суд витребувати у ПАТ "УКРСОЦБАНК" докази. В обґрунтування поданого клопотання позивач вказує, що витребування вказаних у клопотанні доказів, спрямоване на необхідність підтвердження суми кредиту, яка була видана відповідачеві -1 первісним кредитором, дати траншів та інші обставини, які мають значення для розгляду справи судом, погашення за кредитом, які мали місце, факт направлення відповідачеві повідомлення про зміну кредитора. Позивач зазначає, що він неодноразово звертався з листами до ПАТ "УКРСОЦБАНК" з проханням надати документи вказані у клопотанні, але ПАТ "УКРСОЦБАНК" уникає надання запитуваних позивачем документів, в зв'язку з чим позивач не має можливості отримати документи самостійно.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2016, відкладено розгляд справи на 31.08.2016 та зобовязано третю особу-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", надати :1. Завірені належним чином копії розрахункових документів (меморіальних ордерів, платіжних вимог, платіжних вимог-доручень тощо), що свідчить про надання Боржнику коштів Первісним кредитором за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №720/1-026 від 14.04.2004 р.;2. Завірені належним чином копії розрахункових документів (меморіальних ордерів, платіжних вимог, платіжних вимог-доручень тощо) за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №720/1-026 від 14.04.2004 р., що свідчать про повернення боржником основного боргу та або сплати відсотків, штрафів, пені на користь Первісного кредитора та або виконання цих обов'язків заставодавцями та або поручителем до дати підписання цього договору, якщо такі обставини мали місце 3. Копію доказів відправлення «Первісним кредитором»; повідомлення боржнику про перехід права вимоги за «Основним договором» до «Нового кредитора» згідно договору №1 від 11.02.2005 року про відступлення права вимоги між та Закритим акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» та підтвердження його відправлення та отримання Боржником (ТОВ «ТПК»).

В межах строків встановлених ст. 69 ГПК України, розгляд справи було відкладено з 31.08.2016 на 19.09.2016.

19.09.2016 представник позивача в судовому засіданні подав клопотання про визнання причин пропущення строку позовної давності поважними, просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог у повному обсязі, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача-2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача-3 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи-1 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 19.09.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 14.04.2004 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк") (третя особа - кредитор) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Транспортно-промислова компанія" (відповідач-1 - позичальник) було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №720/1-026, відповідно до умов якого кредитор зобов'язується надавати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, надалі за текстом - кредит, на умовах визначених цим договором та додатковими угодами (а.с.14-18).

Відповідно до п. 1.1.1. договору надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - транш, а у сукупності - транші, зі сплатою 21,5% річних та комісій , в розмірі та в порядку визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в додатку 1 до цього договору, що є невід'ємною складовою частиною цього договору, надалі за текстом - тарифи, в межах максимального ліміту заборгованості 780 000,00 грн., з наступним графіком повернення:

- до 28 лютого 2005 року - 260 000,00 грн.;

- до 30 березня 2005 року - 260 000,00 грн., з кінцевим терміном погашення траншів кредиту до 12 квітня 2005 року на умовах, визначених цим договором.

Кредит надається позичальнику на наступні цілі: поповнення обігових коштів (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 1.3. договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов'язань, щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, кредитор укладає з майновим поручителем ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія - 2003" (відповідач - 3) іпотечний договір нежитлових приміщень для здійснення підприємницької діяльності (комерційної діяльності), що розташовані за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Флотська, 14, іпотечною вартістю 870 000,00 грн. (п. 1.3.1 договору) та договір застави майна, а саме - промислове обладнання, розташоване за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Флотська, 14, заставною вартістю 730 000 грн. (п. 1.3.2 договору).

Згідно п.2.4. договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно в останній день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі.

Згідно п.2.5. договору, сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно, до 5 числа місяця, наступного за місяцем, за який нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі на рахунок №2810 в Кременчуцькій філії АКБ "Укрсоцбанк".

Згідно п.7.3 договору, договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Додатковою угодою № 720/1-026/1 від 30.04.2004 (а.с.21), сторони виклали п. 2.1., 2.2., 3.1.1 договору в наступній редакції:

"п. 2.1 Видача траншів кредиту на цілі, визначені п. 1.2. цього договору проводиться шляхом оплати розрахункових документів позичальника з позичкового рахунку № 2810 в Кременчуцькій філії АКБ "Укрсоцбанк" шляхом перерахування кредитних коштів на виплату заробітної платні з позичкового рахунку позичальника № 2810 в Кременчуцькій філії АКБ "Укрсоцбанк" на поточний рахунок позичальника №2810 в Кременчуцькій філії АКБ "Укрсоцбанк" в межах максимального ліміту заборгованості, визначеного п. 1.1.1 цього договору.

п. 2.2 Днем надання кредиту вважається день оплати розрахункових документів позичальника з позичкового рахунку позичальника та день перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника для виплати заробітної платні.

п. 3.1.1 Протягом 1-го робочого дня від дати набрання чинності договорами, визначеними п. 1.3. цього договору, за умови виконання позичальником п.п. 3.3.1, 3.3.2 цього договору, відкрити позичальнику в Кременчуцькій філії АКБ "Укрсоцбанк" позичковий рахунок, вказаний в п. 2.1. цього договору і сплачувати з нього розрахункові документи позичальника або перераховувати з нього кредитні кошти на виплату заробітної платні на поточний рахунок позичальника в Кременчуцькій філії АКБ "Укрсоцбанк", вказаний у п. 2.1. договору в межах суми кредиту в порядку, визначеному цим договором."

Додатковою угодою № 720/1-026/2 від 23.07.2004 (а.с.24), сторони погодили доповнити договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №720/1-026 пунктом 1.3.3. та викласти його в наступній редакції: "п. 1.3.3. та позичальником договір фінансової поруки на суму кредиту 780 000,00 грн. та відсотків за його використання з розрахунку 21,5% річних та комісій, визначених цим договором".

28.07.2004 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Транспортно-промислова компанія" було укладено додаткову угоду № 720/1-026/3 до договору, в якій сторони домовились викласти п. 1.1.1. та п. 1.3.3. в наступній редакції "п. 1.1.1. надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - транш, а у сукупності - транші, зі сплатою 21,5% річних та комісій , в розмірі та в порядку визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в додатку 1 до цього договору, що є невід'ємною складовою частиною цього договору, надалі за текстом - тарифи, в межах максимального ліміту заборгованості 773 396, 47 грн., з наступним графіком повернення:

- до 30 вересня 2004 року - 96 700,00 грн.;

- до 30 жовтня 2004 року - 96 700,00 грн.;

- до 30 листопада 2004 року - 96 700,00 грн.;

- до 30 грудня 2004 року - 96 700,00 грн.;

- до 30 січня 2005 року - 96 700,00 грн.;

- до 30 лютого 2005 року - 96 700,00 грн.;

- до 30 березня 2005 року - 96 700,00 грн., з кінцевим терміном погашення всіх траншів кредиту до 12 квітня 2005 року у сумі 96496,47 грн., на умовах, визначених цим договором.

Пункт 1.3.3 викладено в наступній редакції: "п. 1.3.3. та позичальником договір фінансової поруки на суму 773 396,47 грн. та відсотків за його використання з розрахунку 21,5% річних та комісій, визначених цим договором".

Додатковою угодою № 720/1-026/5 від 03.09.2004 (а.с.26), сторони погодили викласти п.1.3.4. в наступній редакції: "п. 1.3.4. з майновим поручителем ОСОБА_3 та позичальником договір поруки на суму 14 780,47 грн. за використання кредиту з розрахунку 21,5% річних, визначених цим договором".

11.02.2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК" (третя особа - первісний кредитор) та Закритим акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (Правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК") (позивач - новий кредитор), укладено договір №1, відповідно до умов якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає усі права вимоги, а саме право вимоги виконання обов'язків щодо повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісій та вимоги виконання боржником інших обов'язків, належних первісному кредитору за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №720/1-026 від 14.04.2004 (основний договір), укладений між первісним кредитором та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Транспортно-промислова компанія" (відповідач-1), що надалі іменується боржник (а.с. 27-28).

Відповідно до п. 1.3 договору №1, з моменту підписання цього договору, новий кредитор одержує право за первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових сум у розмірі та у термін, передбачений основним договором та отримує усі права, що виникають з договорів, укладених у забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань за основним договором, зазначених у п. 1.2 цього договору.

Згідно п. 1.4. договору №1, вартість права вимоги, що передається за цим договором від первісного кредитора до нового кредитора визначена сторонами в сумі 730 000 грн.

Пунктом 3.1. договору №1 встановлено, що первісний кредитор зобов'язаний протягом трьох банківських днів з моменту підписання цього договору передати новому кредитору документи, що підтверджують право вимоги виконання зобов'язання боржником, а саме: оригінал або нотаріально завірені копії договорів, зазначених у п. 1.2. договору, що забезпечують виконання зобов'язань позичальника за основним договором; завірені належним чином копії меморіальних ордерів, що свідчить про надання боржнику коштів первісним кредитором; платіжні документи, що свідчать про повернення боржником основного боргу та/або сплати відсотків, штрафів, пені на користь первісного кредитора та/або виконання цих обов'язків заставодавцями та/або поручителями до дати підписання цього договору, якщо такі обставини мали місце; копію доказів відправлення первісним кредитором повідомлення боржнику про перехід права вимоги за основним договором до нового кредитора.

Передача зазначених у цьому пункті документів оформлюється актом прийому-здавання документів, що підписується повноважними представниками сторін.

15.02.2005 року позивач, як новий кредитор перерахував на користь Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "УКРСОЦБАНК" (первісного кредитора) суму вартості права вимоги в розмірі 730 000,00 грн., що підтверджується ордером - розпорядженням №1 від 15.02.2005 (а.с.28 на звороті).

Позивач зазначає, що 15.02.2005 АКБ соціального розвитку "УКРСОЦБАНК" листом №02/250 від 15.02.2005 повідомило відповідача - 1 про зміну кредитора у зобов'язанні (а.с.82). Проте, в матеріалах справи відсутні докази направлення на адресу відповідача-1 зазначеного листа.

07.09.2015 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (позивач-кредитор) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Гидропромметиз" (відповідач-2 - поручитель) було укладено договір поруки (а.с. 38), предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Транспортно-промислова компанія" (відповідач-1 - боржник) всіх своїх обов'язків за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №720/1-026 від 14.04.2004 (кредитний договір), згідно якому кредитор надав боржнику кредит у сумі зазначеній у кредитному договорі, а боржник зобов'язаний: повернути кредит у встановлений строк, сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі та в строки визначені кредитним договором, а також сплачувати винагороди, штрафи, пені та інші платежі, відшкодувати збитки у відповідності, в порядку та строки, зазначені у кредитному договорі (а.с. 38).

Розмір відповідальності поручителя перед кредитором за зобов'язаннями боржника обмежується сумою, що дорівнює 1000, 00 грн. (п. 2 договору поруки).

13.01.2011, 28.02.2011 позивач звертався від відповідача-1 з претензіями про сплату боргу (а.с.83,84).

Звертаючись до господарського суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, позивач зазначає, що станом час звернення до господарського суду ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Транспортно-промислова компанія" не виконало свої зобов'язання за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №720/1-026 від 14.04.2004, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 статті 1055 Цивільного кодексу України).

За вимогами п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України на стороні, що подала позов лежить зобов'язання доведення тих обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За приписами ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що в якості доказів наявності у відповідача-1 (позичальника) заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №720/1-026 від 14.04.2004 позивачем не надано до матеріалів справи належних доказів надання таких коштів відповідачу-1, часткового погашення кредитних коштів, тощо.

Так, згідно статті 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські розрахунки проводяться у готівковій та безготівковій формах згідно із правилами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку України. Безготівкові розрахунки проводяться на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді. Банки в Україні можуть використовувати як платіжні інструменти платіжні доручення, платіжні вимоги, вимоги-доручення, векселі, чеки, банківські платіжні картки та інші дебетові і кредитові платіжні інструменти, що застосовуються у міжнародній банківській практиці.

Платіжні інструменти мають бути оформлені належним чином і містити інформацію про їх емітента, платіжну систему, в якій вони використовуються, правові підстави здійснення розрахункової операції і, як правило, держателя платіжного інструмента та отримувача коштів, дату валютування, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення банком розрахункової операції, що цілком відповідають інструкціям власника рахунку або іншого передбаченого законодавством ініціатора розрахункової операції.

При виконанні розрахункової операції банк зобов'язаний перевірити достовірність та формальну відповідність документа.

Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський платіжний інструмент - засіб, що містить реквізити, які ідентифікують його емітента, платіжну систему, в якій він використовується, та, як правило, держателя цього банківського платіжного інструмента. За допомогою банківських платіжних інструментів формуються відповідні документи за операціями, що здійснені з використанням банківських платіжних інструментів, на підставі яких проводиться переказ грошей або надаються інші послуги держателям банківських платіжних інструментів.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу.

Згідно п. 1.13 Інструкції Національного Банку України №22, під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера (додаток 1); платіжного доручення (додаток 2); платіжної вимоги-доручення (додаток 3); платіжної вимоги (додаток 4); розрахункового чека (додатки 5 та 6); акредитива (додаток 7).

Отже, аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд доходить до висновку, що надання кредитних кошів відповідачу-1 повинно бути підтверджено належними та допустимими доказами. Проте, звертаючись до суду з позовною заявою, позивачем до справи було надано лише наступні документи: копія договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №720/1-026 від 14.04.2004 з укладеними до нього додатковими угодами; копія договору №1 від 11.02.2005; копія ордеру - розпорядження від 15.02.2005; копія договору поруки від 07.09.2015; копія претензії про сплату боргу, а також реєстр господарських операцій по рахунках №2810; №2810; №2810; №2810; №8281.

Слід зазначити, що перелічені вище документи не є належними доказами надання кредитних коштів за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №720/1-026 від 14.04.2004 та не підтверджують обґрунтованість розрахунку, наданого позивачем.

Як вже зазначалось, відповідно до п. 3.1. договору первісний кредитор зобов'язаний протягом трьох банківських днів з моменту підписання цього договору передати новому кредитору документи, що підтверджують право вимоги виконання зобов'язання боржником, а саме: оригінал або нотаріально завірені копії договорів, зазначених у п. 1.2. договору, що забезпечують виконання зобов'язань позичальника за основним договором; завірені належним чином копії меморіальних ордерів, що свідчить про надання боржнику коштів первісним кредитором; платіжні документи, що свідчать про повернення боржником основного боргу та/або сплати відсотків, штрафів, пені на користь первісного кредитора та/або виконання цих обов'язків заставодавцями та/або поручителями до дати підписання цього договору, якщо такі обставини мали місце; копію доказів відправлення первісним кредитором повідомлення боржнику про перехід права вимоги за основним договором до нового кредитора.

Тобто, укладаючи договір ПАТ "УКРСОЦБАНК" повинно було передати, а ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" повинен був вимагати передання зазначених у п. 3.1. договору документів, які і є належними доказами, які підтверджують надання кредиту, а також наявність та розмір заборгованості відповідача-1 за кредитним договором.

Крім того, 10.06.2016, тобто вже під час розгляду справи у суді позивач звернувся до ПАТ "УКРСОЦБАНК" з вимогою про надання документів, що свідчать про видачу кредиту боржнику за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №720/1-026 від 14.04.2004 (а.с. 81). У відповідь на зазначену вимогу ПАТ "УКРСОЦБАНК" надало позивачу реєстр господарських операцій по рахунку (а.с.110-121). Проте, суд зазначає, що надані позивачем реєстри господарських операцій не є доказами надання кредитних коштів, як то передбачено вимогами закону, а тому вони не можуть бути належним доказом в розумінні ст. 33 ГПК України. Аналізуючи вищевказані реєстри господарських операцій по рахунку (а.с.110-121), суд приходить до висновку про те, що суми вказані позивачем у розрахунку до позовної заяви не узгоджуються та не є тотожними з сумами, що вказані у реєстрі господарських операцій по рахунку (а.с.110-121).

Інших доказів, в підтвердження позовних вимог, позивачем надано не було.

Вищенаведене надає суду підстави дійти висновку про те, що позивачем не доведено факт порушення з боку відповідача-1 зазначеного зобовязання, у зв'язку з чим у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Водночас, суд не вбачає підстав для застосування позовної давності, про яку заявлено відповідачем-1, оскільки правила про позовну давність, відповідно до ст. 267 ЦК України мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено порушення суб'єктивного права. У випадках відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Про наведене зазначає Вищий господарський суд України у постанові Пленуму від 29.05.2013 №10 Про деякі питання практики застосування практики позовної давності у вирішенні господарських спорів вказуючи, що за містом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення прав особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові за підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її порушення (п. 2.2 Постанови).

Позивачем заявлено клопотання про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними (а.с. 143-145). Позивач вказує, що до цього часу він не мав належним чином підтвердженого права, згідно з яким виникла його вимога, а отже не мав права на звернення до суду за його захистом, оскільки йому не було передано документів, що свідчать про видачу кредиту боржнику за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №720/1-026 від 14.04.2004.

Суд вважає такі посилання позивача безпідставними, оскільки укладаючи договір купівлі продажу №1 від 11.02.2005, ПАТ "УКРСОЦБАНК" повинно було передати, а ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" повинен був вимагати передання зазначених у п. 3.1. договору документів, протягом трьох банківських днів з моменту підписання цього договору. Отже, оскільки за весь період часу після укладення договору (з 2005 року) позивачем не було здійснено жодних дій спрямованих на отримання від ПАТ "УКРСОЦБАНК" документів, передбачених п. 3.1 договору, суд вважає, що причини пропуску строку позовної давності, на які посилається позивач, не є поважними, а клопотання про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними задоволенню не підлягає, з врахуванням також і того, що суд не застосовує позовну давність.

Що стосується вимог позивача про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 1000грн. з відповідача -1 та відповідача-2 на підставі договору поруки від 07.09.2015, суд зазначає, що дана вимога є похідною від вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №720/1-026 від 14.04.2004.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявленої вимоги позивача про стягнення боргу за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №720/1-026 від 14.04.2004, вимога позивача про солідарне стягнення на підставі договору поруки від 07.09.2015, також не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.09.2016

Суддя ОСОБА_4