ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04 жовтня 2016 р. Справа № 903/690/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група Укрресурс, м.Львів

до відповідача: ОСОБА_1 підприємства Волинський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, м.Луцьк

про стягнення 34830,74грн.

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність №828 від 05.09.2016р.

від відповідача: не прибув

Суть спору: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Торгова група Укрресурс звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 підприємства Волинський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про стягнення 34830,74грн., в т.ч.: інфляційних втрат 32096,75грн. та 3% річних 2733,99грн. за неналежне виконання договору №22-03-12/2 від 22.03.2012р.

В підтвердження позовних вимог позивач подав рішення господарського суду Волинської області №903/128/14 від 11.03.2014р., наказ про примусове виконання рішення №903/128/14-1 від 24.03.2014р., постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №42951999 від 14.04.2014р., вимогу-претензію 800/25.08.2016р., заяву №801/25.08.2016р., витяг з ЄДРПОУ - Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група Укрресурс, виписку з ЄДРПОУ - Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група Укрресурс, наказ №1/к від 01.02.2012р., протокол №1 зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група Укрресурс від 19.01.2012р., розрахунок інфляційних нарахувань та 3% річних від суми боргу за вих. №825 від 02.09.2016р., витяг з ЄДРПОУ ОСОБА_1 підприємства Волинський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України.

Представник позивача на вимогу ухвали суду від 22.09.2016р. подав супровідний лист за вх. №01-54/8813/16 від 29.09.2016р., яким долучив:

- власне письмове підтвердження того, що у провадженні судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи з спору між цими сторонами, про цей предмет і з цих підстав та відсутнє рішення вище перелічених органів з даного спору;

- лист Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУ юстиції у Волинській області від 04.08.2014р. №04-32/4516 про проведену роботу;

- лист-відповідь від ВПВР ДВС ГУ юстиції у Волинській області від 19.09.2016р. про хід виконавчого провадження;

- виписки по рахунку;

- витяг з ЄДРПОУ ОСОБА_1 підприємства Волинський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України.

Представник відповідача в призначене судове засідання не прибув. 03.10.2016р. через відділ документального забезпечення та контролю подав заперечення на позовну заяву за вх. №01-54/8920/16, в якому позов визнає частково та просить суд розгляд справи проводити без участі представника.

Згідно приписів ст.75 ГПК та п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. № 01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд вважає, що неявка представника відповідача в судове засідання, не є підставою для відкладення розгляду справи, оскільки Господарський процесуальний кодекс України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторони в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи. Стаття 22 ГПК України передбачає широке коло процесуальних прав сторін, поряд із цим встановлює для сторін обовязок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Оскільки, в матеріалах справи є всі достатні документи, необхідні для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про судовий розгляд справи без участі представника відповідача.

Заслухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

22 березня 2012 року між позивачем- Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова група Укрресурс" (постачальник), в особі директора ОСОБА_3 та відповідачем - Філією Луцький райавтодор ОСОБА_1 підприємства "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (покупець), в особі начальника ОСОБА_4 було укладено договір поставки №22-03-12/2, згідно п. 1.1. якого постачальник зобов'язується в порядку та умовах, визначених цим договором, передавати у власність (поставляти), а покупець приймати та оплачувати щебеневу продукцію, загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна вартість якої визначається сторонами у специфікаціях, які є додатками до цього договору і становлять його невід'ємну частину.

Відповідно до пункту 2.1. загальна вартість договору складає 99 900,00грн. без врахування затрат на перевезення.

Розділом 3 договору сторони обумовили порядок розрахунків між ними. Зокрема, визначили, що розрахунки за кожну партію товару, в т.ч. відшкодування вартості транспортних витрат постачальника здійснюється в безготівковому порядку протягом 45-ти банківських днів з моменту отримання покупцем рахунку на оплату партії товару, якщо інше не передбачено заявками до договору. Оплата здійснюється шляхом переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника, що визначений у цьому договорі. З/д тариф та інші послуги залізниці та оплата за матеріали-передоплата 100% за партію товару.

У відповідності до пункту 8.1. договору поставки, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2012р., а в частині грошових розрахунків-до повного виконання сторонами своїх зобов'язань згідно умов даного договору.

Даний договір підписано сторонами, підписи скріплені печатками підприємств.

Рішенням господарського суду Волинської області у справі 903/128/14 Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група Укрресурс до відповідача ОСОБА_1 підприємства Волинський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 підприємства Волинський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України 37291,53грн. основного боргу та 1827,00грн. витрат по сплаті судового збору (а.с.9-13).

24.03.2014р. на виконання рішення господарського суду Волинської області від 11.03.2014 р. видано наказ про примусове виконання рішення №903/128/14-1.

Між тим, рішення від 11.03.2014р. на день подачі позову до суду не виконано.

Однак, 13.09.2016р. Дочірнє підприємство Волинський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України через ПАТ «КРЕДОБАНК» перевів кощти на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група Укрресурс в сумі 37291,53грн. заборгованості та 1827,00грн. судового збору згідно постанови про відкриття виконавчого провадження №42951999 від 14.04.2014р. (а.с.15; 53).

Відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі особи.

Згідно п.3 ч.3 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 24.11.2011р. №01-06/1642/2011 Про доповнення інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011р. N 01-06/249 Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України (постанови від 12.09.2011р. №3-73гс11, від 14.01.2011р. №3-116гс11 та від 23.01.2012р. по справі №3-142гс11).

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно розрахунку позивача (а.с. 33) заборгованість відповідача становить 32096,75грн. - інфляційних втрат та 3% річних 2733,99грн.

Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення «ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ» по відсотках та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що правомірним є нарахування та підлягає стягненню з відповідача:

- 2733,99грн.. - 3% річних за період з 25.03.2014р. по 01.09.2016р.;

- 30421,23грн. інфляційних втрат за період з 25.03.2014р. по 01.09.2016р.

У стягненні нарахованих 1675,52грн. інфляційних втрат слід відмовити, як безпідставно заявлених.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача за договором поставки №22-03-12/2 від 22.03.2012р. підтверджена матеріалами справи, відповідачем не спростована підлягає до задоволення в сумі 33155,22 грн., в т.ч.: інфляційних втрат 30421,23грн. та 3% річних 2733,99грн. В решті позову відмовити.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору пропорційно до суми задоволених вимог в сумі 1 311,71грн. відповідно до ст. 49 ГПК України слід покласти на нього.

Керуючись ст.ст. 144, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 526, 837 Цивільного кодексу України, ст.ст.22, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства Волинський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (43001, Волинська обл., м.Луцьк, вул. Ковельська,41, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група Укрресурс (79013, Львівська обл., м.Львів, вул. Котляревського,35/11, ) 33155,22 грн., в т.ч.: інфляційних втрат 30421,23грн., 3% річних 2733,99грн. та 1311,71 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

3. в решті позову відмовити.

Рішення господарського суду, у відповідності до ст.85 ГПК України, набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст

рішення складено

04.10.2016р.

Суддя В. М. Дем`як