КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2016 р. Справа№ 910/2773/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Михальської Ю.Б.

за участю представників сторін:

позивач: не з'явився

від позивача: ОСОБА_2 - дов. б/н від 15.03.2016р.

від відповідача: Сидоренко М.В. - дов. б/н від 16.09.2016р.

від третьої особи: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Позитив-В" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2016р.

у справі № 910/2773/16 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Позитив-В"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору настороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Делюкс-Білдинг»

про стягнення 124 640, 45 грн.

В судовому засіданні 20.09.2016р. відповідно до ст. ст. 85, 99 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Позитив-В" (відповідач) про стягнення 130 040,45 грн., в тому числі 89 158,31 грн. основного боргу, 26 058,65 грн. пені, 13 129,48 грн. 25 % річних, 1 694,01 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі Договору № 09.06.15 про заміну боржника у зобов'язанні від 09.06.2015 року було переведено борг Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс-Білдинг" за Договором поставки № 72/13 від 04.09.2013 року на Товариство з обмеженою відповідальністю "Дім-Буд ЛТД", яке в подальшому змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Позитив-В". У зв'язку з чим, позивач, як кредитор по Договору поставки № 72/13 від 04.09.2013 року заявив про стягнення заборгованості з відповідача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2016р. у справі №910/2773/16 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Позитив-В" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 83 758, 31 грн. основного боргу, 26 058, 65 грн. пені, 13 129, 48 грн. 25 % річних, 1 694, 01 грн. інфляційних втрат, 1 950, 61 грн. судового збору (з урахуванням заяви про уточнення позову та позовних вимог від 07.04.2016р.).

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення в частині стягнення 26 058, 65 грн. пені та 13 129, 48 грн. 25% річних скасувати, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач (новий боржник), відповідно до п.1 Договору №09.06.15 про заміну боржника у зобов'язанні від 09.06.2015р. набув зобов'язання щодо конкретних невиконаних зобов'язань (не всіх прав та обов'язків за договором), а саме щодо оплати заборгованості за товар у розмірі 93 158,32 грн., а тому вважає вимоги позивача щодо стягнення пені та 25% річних необґрунтованими.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Позитив-В" 10.05.2016р. передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2016р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 29.06.2016р.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 29.06.2016р. у відповідності до ст. 77 ГПК України оголошено перерву на 11.07.2016р.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції склад колегії суддів змінювався.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 11.07.2016р. директором відповідача заявлено клопотання про залучення до справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Делюкс-Білдинг".

Оскільки предметом спору у даній справі є вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (позивача) до нового боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Позитив-В" (відповідача) згідно договору № 09.06.15 про зміну боржника у зобов'язанні від 09.06.2015р., щодо оплати поставленого товару згідно договору поставки № 72/13 від 04.09.2013р., укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Делюкс-Білдинг", тому рішення у даній справі може вплинути на його права та обв'язки.

Відповідно до ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду.

Враховуючи викладене, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2016р. залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Делюкс-Білдинг" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 днів, відкладено розгляд справи на 20.09.2016р.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 20.09.2016р. підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладеній у ній та додаткових поясненнях до неї, просив оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення 25% річних та пені. Одночасно підтримав клопотання представника відповідача про призначення почеркознавчої експертизи.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 20.09.2016р., заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.Одночасно заперечував проти задоволення клопотання про призначення почеркознавчої експертизи у справі.

Позивач, представник третьої особи в судове засідання апеляційної інстанції 20.09.2016р. не з'явились, причини їх неявки суду не відомі.

Оскільки їх явка в судове засідання обов'язковою не визнавалась, зважаючи на участь в засіданні представника позивача та наявні пояснення представника третьої особи щодо обставин справи, в яких він просить справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність позивача та представника третьої особи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення підлягає частковому скасуванню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.09.2013 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Делюкс-Білдинг" (покупець) укладено Договір поставки № 72/13 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти покупцю (передавати у власність/повне господарське відання покупця) визначений цим Договором товар, а покупець зобов'язується на умовах та в порядку, визначених цим Договором, приймати названий товар та оплачувати його.

Згідно з пунктом 1.3. Договору найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим Договором, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), ціна за одиницю товару визначаються у рахунках-фактурах та остаточно узгоджується сторонами у видаткових накладних, що є невід'ємною частиною Договору.

Запланована щорічна ціна Договору становить 50 000,00 грн. Остаточна загальна ціна Договору визначається виходячи з цін на товари та послуги, асортименту та загальної кількості товарів та послуг, що надаються у відповідності з умовами Договору (пункт 3.2. Договору).

Пунктом 3.3. Договору сторони погодили, що оплата за товар здійснюється в безготівковій формі протягом 7 календарних днів з моменту поставки товару за кожною видатковою накладною (актом приймання-передачі).

Відповідно до пунктів 9.1., 9.2., 9.3. Договору цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін. Договір вступає в силу у момент, визначений пунктом 9.1. Договору та діє до 31.12.2013 року. Закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

09.06.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Делюкс-Білдинг" (первісний боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю "Дім-Буд ЛТД", яке в подальшому змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Позитив-В" (новий боржник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (кредитор) укладено Договір № 09.06.15 про заміну боржника у зобов'язанні (далі - Договір про заміну боржника у зобов'язанні).

Згідно з пунктом 1 Договору про заміну боржника у зобов'язанні відповідно до умов, визначених цим договором та чинним в Україні законодавством, первісний боржник переводить, а новий боржник набуває зобов'язання згідно Договору поставки № 72/13 від 04.09.2013 року щодо оплати товару у розмірі 93 158,32 грн.

Долученими до матеріалів справи на виконання вимог апеляційної інстанції видатковими накладними в кількості 16 шт. підтверджується поставка позивачем третій особі товару за договором поставки №72/13 від 04.09.2013р. за період з 13.06.2014р. по 28.10.2014р. включно на загальну суму 93 158,31грн., що не заперечується ні відповідачем, ні третьою особою.

Відповідно до пункту 4.1. Договору про заміну боржника у зобов'язанні новий боржник зобов'язується виконати зобов'язання перед кредитором визначені у Договорі поставки № 72/13 від 04.09.2013 року, у розмірі 93 158,32 грн., в строк до 01.07.2015 року. Оплата здійснюється в національній валюті шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок кредитора.

04.09.2015 року між сторонами підписано акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.07.2015 року по 04.09.2015 року, відповідно до якого станом на 04.09.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 93 158,31 грн.

Відповідачем здійснено часткову оплату заборгованості в розмірі 9 400,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 569 від 16.09.2015 року на суму 1 000,00 грн., платіжним дорученням № 642 від 28.09.2015 року на суму 2 000,00 грн., платіжним дорученням № 670 від 30.09.2015 року на суму 1 000,00 грн., платіжним дорученням № 1477 від 01.03.2016 року на суму 100,00 грн., платіжним дорученням № 1483 від 02.03.2016 року на суму 100,00 грн., платіжним дорученням № 1485 від 03.03.2016 року на суму 100,00 грн., платіжним дорученням № 1494 від 04.03.2016 року на суму 100,00 грн., платіжним дорученням № 1501 від 04.03.2016 року на суму 300,00 грн., платіжним дорученням № 1513 від 11.03.2016 року на суму 100,00 грн., платіжним дорученням № 1524 від 21.03.2016 року на суму 100,00 грн., платіжним дорученням № 1533 від 23.03.2016 року на суму 500,00 грн., платіжним дорученням № 1550 від 24.03.2016 року на суму 500,00 грн., платіжним дорученням № 1565 від 28.03.2016 року на суму 500,00 грн., платіжним дорученням № 1566 від 29.03.2016 року на суму 500,00 грн., платіжним дорученням № 1621 від 04.04.2016 року на суму 1 500,00 грн., платіжним дорученням № 1628 від 05.04.2016 року на суму 500,00 грн., платіжним дорученням № 1638 від 06.04.2016 року на суму 500,00 грн.

Позивач зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, за останнім рахується заборгованість в розмірі 83 758,31 грн. основного боргу.

Відповідач зазначив, що про боргові зобов'язання перед позивачем йому відомо та вони ним виконуються.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За правилами статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 520 ЦК України, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно пункту 3 Договору про заміну боржника у зобов'язанні кредитор дає згоду на заміну первісного боржника у виконанні зобов'язань по оплаті товару в розмірі, що зазначений в пункті 1 даного Договору, на нового боржника.

Відповідно до статті 521 ЦК України, форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Як вбачається з матеріалів справи, порушення первісним боржником зобов'язань щодо внесення плати у визначені Договором строки, в результаті чого виникла заборгованість, підтверджена сторонами у тристоронньому договорі про переведення боргу.

Виходячи з положень договору про заміну боржника у зобов'язанні, борг, який виник внаслідок неналежного виконання первісним боржником свого обов'язку з оплати отриманого від третьої особи товару, має бути сплачений новим боржником - відповідачем.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що заборгованість відповідача за Договором поставки № 72/13 від 04.09.2013 року становить 83 758,31 грн. основного боргу, яка у відповідності до п.4.1. договору про заміну боржника мала бути сплачена відповідачем до 01.07.2015р., відповідно на момент звернення позивача в лютому 2016р. з позовом до суду, обов'язок відповідача з оплати по вказаному договору настав.

Крім того, відповідач у апеляційній скарзі погоджується та підтверджує, що у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за Договором №09.06.15 від 09.06.2015р. про заміну боржника у зобов'язанні за ним рахується заборгованість у розмірі 83 758,31 грн. основного боргу.

Посилання представника відповідача Сидоренка М.В. на сплату відповідачем на момент прийняття судом рішення 07.04.2016р. - 500,00грн. згідно п/д №1650 від 07.04.2016р. не приймається колегією суддів як безумовна підстава для скасування рішення в частині розміру заборгованості, оскільки відповідач у встановленому порядку не повідомив суд першої інстанції про зменшення суми боргу, на момент прийняття рішення.

В той же час, сплата відповідачем 1500,00 грн. згідно п/д №1662 від 08.04.2016р. та №1678 від 18.04.2016р. в рахунок погашення боргу після прийняття рішення судом першої інстанції, також не є підставою для скасування рішення апеляційною інстанцією в частині розміру заборгованості.

За таких обставин, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Позитив-В" заборгованості у розмірі 83 758,31 грн. основного боргу є правомірними та обґрунтованими, а тому місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про їх задоволення.

Виходячи з обставин справи, наявних в матеріалах справи платіжних доручень про сплату відповідачем боргу протягом тривалого часу з 16.09.2015р., так і після прийняття рішення судом першої інстанції, пояснень директора відповідача в апеляційній скарзі, додаткових поясненнях представника відповідача до апеляційної скарги, клопотання директора ОСОБА_5 від 15.07.2016р. про призначення почеркознавчої експертизи щодо встановлення ким виконаний підпис від імені ОСОБА_5 в договорі про заміну боржника у зобов'язанні, колегія суддів відхиляє як необґрунтоване та таке, що направлене на безпідставне затягування розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач також просив стягнути з відповідача 1 694,01 грн. інфляційних втрат.

У свою чергу, відповідач у апеляційній скарзі погодився із визначеним розміром інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки строк оплати суми боргу по договору про поставку товару встановлений сторонами у договорі №09.06.15 від 09.06.2015р., а сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов'язання визнається відповідачем, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 694,01 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими, а тому місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про їх задоволення.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача 26 058,65 грн. пені, 13 129,48 грн. 25 % річних.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені та 25% річних, місцевий господарський суд обґрунтував своє рішення неналежним виконанням боржником (відповідачем) свого зобов'язання, а тому на підставі п. 7.5 та п. 7.7. Договору поставки № 72/13 від 04.09.2013 року задовольнив позовні вимоги.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, з наступних підстав.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. (частина 1 статті 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з статтею 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу - пеню у розмірі, встановленому за згодою сторін.

Однак, як вбачається з Договору №09.06.15 від 09.06.2015р. про заміну боржника у зобов'язанні, сторони розмір пені не встановили, а тому відповідальність у вигляді пені за порушення строку оплати товару відсутня.

У зв'язку з викладеним, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 26 058,65 грн. пені є безпідставними, а тому рішення місцевого господарського суду про задоволення таких позовних вимог є неправомірним, у зв'язку з чим підлягає скасуванню у цій частині.

Разом з цим, вимога позивача про стягнення з відповідача 13 129,48 грн. 25 % річних, також є необґрунтованою, оскільки згідно п.7 Договору №09.06.15 від 09.06.2015р. про заміну боржника у зобов'язанні сторони зазначили, що у випадку порушення зобов'язання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність визначену цим договором.

Оскільки, вказаним договором не передбачена сплата 25% річних за порушення зобов'язання, а тому вимоги позивача у цій частині також задоволенню не підлягають.

Місцевий господарський суд не звернув увагу на вказані обставини, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині стягнення пені та 25% річних.

Вказані доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Позитив-В" з викладених у ній підстав, підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2016р. у справі № 910/2773/16 підлягає частковому скасуванню у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 103 ГПК України з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

У відповідності до ст. 49 ГПК України у зв'язку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1281,80грн. судового збору за подання позовної заяви, у зв'язку із задоволенням апеляційної скарги відповідача з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 2056,57 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 49, 85, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Позитив-В" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2016р. у справі №910/2773/16 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2016р. у справі №910/2773/16 скасувати частково, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції:

«1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Позитив-В" (04080, м. Київ, вул.Новокостянтинівська, буд.2-А, ідентифікаційний код 38897504) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 83 758 грн. 31 коп. основного боргу, 1 694грн. 01 коп. інфляційних втрат, 1281,80грн. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.»

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Позитив-В" (04080, м. Київ, вул.Новокостянтинівська, буд.2-А, ідентифікаційний код 38897504) 2056, 57 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

5. Матеріали справи № 910/2773/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді С.А. Гончаров

Ю.Б. Михальська