РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016Справа № 910/11063/16
За позовом ОСОБА_1

до 1. ОСОБА_2

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Державний реєстратор Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Деснянського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Замковий Віктор Володимирович

про визнання недійсними рішення загальних зборів, нової редакції статуту та договору,-

Суддя Морозов С.М.

За участю представників учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_5 (представник за довіреністю №2755 від 02.12.2014р.);

від відповідача-1: не з'явились;

від відповідача-2: не з'явились;

від третьої особи: не з'явились.

Обставини справи:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" (відповідач-2) про визнання недійним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття", оформлених протоколом №24 від 26.02.2016р., визнання недійсним нової редакції статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" та визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" від 26.02.2016р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення загальних зборів учасників відповідача-2, оформлене протоколом №24 від 26.02.2016р., нова редакція статуту та оскаржуваний договір підлягають визнанню недійсними, зважаючи на те, що рішення загальних зборів учасників прийнято за відсутності кворуму особами, які не мали права на їх прийняття, нова редакція статуту затверджена рішенням зборів відповідача-2 із порушенням виключної компетенції загальних зборів учасників, а договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі підлягає визнанню недійсним, оскільки його укладено щодо майна, яким не мав права розпоряджатись відповідач-2 та особами, які не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності й на його укладення.

Відповідач-1 письмового відзиву на позовну заяву до матеріалів справи не надав, участь свого представника в судові засідання не забезпечив, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи.

Відповідач-2 подав для долучення до матеріалів справи заяву про визнання позову, відповідно до якої просив суд прийняти її та задовольнити позовні вимоги у даній справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 19.07.2016р. Крім того, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів державного реєстратора Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Деснянського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Замкового Віктора Володимировича.

Судове засідання 19.07.2016р. не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Морозова С.М. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2016р. у зв'язку з виходом судді Морозова С.М. з відпустки, розгляд справи призначено на 02.08.2016р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2016р. продовжено строк розгляду спору до 29.08.2016р. включно та відкладено розгляд справи до 23.08.2016р.

Судове засідання 23.08.2016р. не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Морозова С.М. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2016р. у зв'язку з виходом судді Морозова С.М. з відпустки, розгляд справи призначено на 27.09.2016р.

В судове засідання 27.09.2016р. представники відповідачів та третьої особи не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, проте до суду від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності її представника.

В судовому засіданні 27.09.2016р. судом було розглянуто подану 20.09.2016р. заяву відповідача-1 про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_6 та відкладення розгляду справи та відмовлено в її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Згідно п. 1.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011р. така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини. Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Згідно з частиною третьою статті 167 Господарського кодексу України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав. Так, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

У відповідності до п. 1.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016р. №4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" за змістом положень пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України, статті 167 ГК України, статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" сторонами у корпоративному спорі є:

1) юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), у тому числі учасник, який вибув;

2) учасники (засновники, акціонери, члени) юридичної особи.

Згідно ж із п. 2.7 цієї постанови відповідачем у спорах про визнання недійсним рішення загальних зборів та інших керівних органів юридичної особи виступає сама юридична особа.

Таким чином, зважаючи на те, що спір у цій справі виник з корпоративних правовідносин, предметом дослідження якої є з?ясування обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для визнання недійсними вказаних вище рішення, нової редакції статуту та договору.

Заява відповідача-1 про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_6 обґрунтована тим, що у разі прийняття рішення у даній справі звіт ОСОБА_6 не буде затверджено загальними зборами відповідача-2, а також тим, що у вказаної особи знаходяться оригінали статуту та договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі, які оскаржуються позивачем.

Що ж до наявності юридичного інтересу у ОСОБА_6, господарський суд виходить з того, що прийняття рішення у цій справі буде обов?язковим виключно для суб?єктів корпоративних правовідносин - учасників відповідача та для самого відповідача. Вказаній особі не належать корпоративні права на частку відповідача, а оспорювані рішення, редакція статуту та договір є формою реалізації учасниками своїх прав на управління товариством та стосуються внутрішньої діяльності відповідача-2 і мають обов?язковий характер виключно для учасників відповідача-2 та самого відповідача-2.

Щодо того, що у ОСОБА_6 знаходяться оригінали статуту та договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі, які оскаржуються позивачем, що попри наявність в матеріалах справи належним чином засвідчених копій вказаних документів, відповідач-1 був не позбавлений подати до суду обґрунтоване клопотання про витребування доказів в порядку ст. 38 ГПК України, а вказану особу у зв'язку з наявністю в неї певних документів залучати до участі у справі у якості третьої особи є недоцільним.

За таких обставин, заява відповідача-1 в частині залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_6 визнається судом необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Судом було також розглянуто заяву відповідача-1 в частині відкладення розгляду справи та відмовлено в її задоволенні, оскільки суду не наведено існування обставин, передбачених ст. 77 ГПК України, що спір у даній справі не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Зважаючи на те, що неявка представників відповідачів та третьої особи, належним чином повідомлених про час та місце судового засідання, не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, а також зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 27 вересня 2016 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття", який володіє часткою у статутному капіталі відповідача-2 в розмірі 23 712,50 грн., що складає 37,94 % статутного капіталу, що підтверджується п. 5.3 Статуту відповідача-2 (зі змінами, затвердженими рішенням загальних зборів учасників ТОВ "РБМВ" від 14.04.2009 № 17) та Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 03.06.2016р.

26 лютого 2016 року загальними зборами учасників відповідача-2 було прийнято рішення (оформлене протоколом № 24) з наступних питань, зокрема, затвердження порядку денного загальних зборів учасників відповідача-2, затвердження звіту директора відповідача-2 про результати фінансово-господарської діяльності за 2015р., реалізація відповідачем-2 частки у статутному капіталі у розмірі 23 172,50 грн., що становить 37,94% статутного капіталу, іншим учасникам відповідача-2 або третім особам, затвердження змін до статуту відповідача-2.

Згідно із ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про господарські товариства" господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належить, зокрема, акціонерні товариства.

Частиною 3 статті 80 Господарського кодексу України та ст. 50 Закону України "Про господарські товариства" визначено, що товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов'язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

Згідно зі статтею 57 Господарського кодексу України установчими документами суб'єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб'єкта господарювання.

Згідно статті 4 Закону України "Про господарські товариства" товариство з обмеженою відповідальністю створюється і діє на підставі статуту.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Цивільного кодексу України установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є його статут.

Згідно із ст. 145 Цивільного кодексу України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників.

Згідно пунктів 10.1., 10.2. Статуту управління товариством здійснюється загальними зборами учасників (вищий орган) та директором (виконавчий орган). Вищим органом управління товариством є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному капіталі.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про господарські товариства" загальні збори учасників складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Представники учасників можуть бути постійними або призначеними на певний строк. Учасник вправі в будь-який час замінити свого представника у загальних зборах учасників, сповістивши про це інших учасників.

Статтею 61 Закону України "Про господарські товариства" встановлено, що загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами. Учасники товариства, що володіють у сукупності більш як 20 відсотками голосів, мають право вимагати скликання позачергових загальних зборів учасників у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності товариства. Якщо протягом 25 днів голова товариства не виконав зазначеної вимоги, вони вправі самі скликати загальні збори учасників. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Як видно з наявного в матеріалах справи протоколу № 24 загальних зборів учасників відповідача-2 від 26.02.2016р. на участь у зборах зареєструвалися чотири учасника, що володіють у сукупності 61,66 % голосів, пропорційно їх часткам у статутному капіталі товариства, а саме, ОСОБА_7 (розмір частки 0,092 %), ОСОБА_8 (розмір частки 0,128 %), ОСОБА_2 (61,340 %) та ОСОБА_9 (розмір частки 0,100 %). Ще три учасника, які у сукупності володіють 0,40% голосів, а саме ОСОБА_10 (розмір частки 0,096 %), ОСОБА_11 (розмір частки 0,188 %), ОСОБА_12 (розмір частки 0,116 %) та були завчасно повідомлені про час та місце проведення зборів, участь у зборах не забезпечили.

На підставі вказаного рішення затверджено нову редакцію статуту відповідача-2 та укладено між відповідачем-2 та відповідачем-1 договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі відповідача-2 від 26.02.2016р., відповідно до умов якого відповідач-2 зобов'язався передати у власність відповідача-1 належну йому частку у статутному капіталі відповідача-2, що становить 37,94% статутного капіталу, вартістю 23 172,50 грн.

03.03.2016р. третьою особою було здійснено державну реєстрацію змін до статуту відповідача-2 щодо збільшення частки відповідача-1 у статутному капіталі відпоідавача-2.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 08.12.2014р. відповідачем-1 було протиправно проведено загальні збори учасників відповідача-2, на яких позивача було виключено зі складу учасників, а його частка була передана відповідачу-2 для подальшої реалізації.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 14.09.2015р. у справі №910/17908/15, залишеним без змін постановою Вищого господарського суд України від 13.04.2016р. та яке набрало законної сили з 13.04.2016р. визнано недійсним рішення позачергових загальних зборів учасників відповідача-2, оформленого протоколом № 21від 08.12.2014р. та визнано недійсним статут відповідача-2, затверджений загальними зборами учасників, протокол № 21від 08.12.2014р., який зареєстрований 02.06.2015р., номер запису № 9000062.

При прийнятті вказаного рішення, яке було залишене без змін постановою суду вищої інстанції суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на момент скликання позачергових зборів учасників товариства від 08.12.2014 року ОСОБА_2 не була учасником відповідача-2, а отже в силу частини четвертої статті 61 Закону України "Про господарські товариства", права на скликання позачергових загальних зборів учасників вказана особа не мала; оскільки голоси ОСОБА_2 припадають на частку померлого учасника, то вони не повинні брати участі у голосуванні з питання про її вступ як спадкоємця або правонаступника до товариства. Відповідно ці голоси не враховуються у визначенні правомочності загальних зборів для прийняття рішення про вступ спадкоємця учасника до відповідача-2, з огляду на це суд дійшов висновку, що у даному випадку відбулося порушення порядку скликання та проведення позачергових загальних зборів відпоідвача-2, що призвело до порушення корпоративних прав позивача, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що вимога про визнання недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ "РБМВ", оформленого протоколом від 08.12.2014 №21 підлягає задоволенню; оскільки загальні збори учасників ТОВ "РБМВ" були проведені за відсутністю кворуму, необхідного для прийняття рішення про внесення змін до Статуту його слід визнати недійсними.

Пунктом 17 Постанови №13 від 24.10.2008р. Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" передбачено, що судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

При розгляді справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону, зокрема, є прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону "Про господарські товариства").

За приписами п. 21 Постанови №13 від 24.10.2008р. Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" рішення загальних зборів господарського товариства можуть бути визнаними недійсними в судовому порядку у випадку недотримання процедури їх скликання, встановленої статтями 43, 61 Закону "Про господарські товариства".

При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення. (п. 18 Постанови №13 від 24.10.2008р. Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів").

Пунктом 19 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України визначено, що суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства.

Згідно із ст. 60 Закону України "Про господарські товариства" загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 50 відсотками голосів. Учасники зборів, які беруть участь у зборах, реєструються з зазначенням кількості голосів, яку має кожний учасник. Цей перелік підписується головою та секретарем зборів. Голова зборів товариства організує ведення протоколу. Книга протоколів має бути у будь-який час надана учасникам товариства. На їх вимогу повинні видаватися засвідчені витяги з книги протоколів.

Частиною першою статті 167 Господарського кодексу України передбачено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Право участі у товаристві є особистим немайновим правом і не може окремо передаватися іншій особі (частина перша статті 100 ЦК України).

Оскільки рішення загальних зборів учасників ТОВ "РБМВ" (протокол від 08.12.2014 № 21), яким було, зокрема, включено відповідача-1 до складу учасників відповідача-2, виключено ОСОБА_1 зі складу учасників відповідача-2, вирішено передати частку виключеного члена у власність відповідача-2, виплативши її вартість ОСОБА_1, затверджено нову редакцію статуту відповідача-2 та призначення директором відподвіача-2 ОСОБА_6 визнано недійсним в судовому порядку, що відповідно до ст. 35 ГПК України не потребує доказування при розгляді даної справи, рішення загальних зборів учасників відповідача-2, оформлене протоколом №24 від 26.02.2016р. було прийнято за відсутності кворуму особами, які в сукупності володіли 0,32 % голосів.

За таких обставин, позовні вимоги у частині визнання рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття", оформлених протоколом №24 від 26.02.2016р. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині визнання недійсними нової редакції статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" та договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" від 26.02.2016р., суд відзначає наступне.

Як передбачено в ст. ст. 41, 59 закону України "Про господарські товариства" внесення змін до статуту товариства належить до виключної компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю.

Відповідно до пункту 14 постанови пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008 № 13, статут за змістом частини другої статті 20 ГК України є актом, який визначає правовий статус юридичної особи. Підставами для визнання акта, в тому числі статуту, недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт, а також порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Як встановлено судом, загальні збори учасників відповідача-2 були проведені за відсутності кворуму, необхідного для прийняття рішення про внесення змін до Статуту (шляхом затвердження його в новій редакції), а відтак слід визнати його недійсним.

Як слідує з п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" від 26.02.2016р. відповідач-2 (продавець за договором) зобов'язувався передати у власність відповідача-1 (покупець за договором) належну йому частку у статутному капіталі відповідача-2, що становить 37,94% статутного капіталу загальною вартістю 23 712,50 грн., з усіма правами та обов'язками, що належать учаснику відповідача-2 відповідно до статуту на підставі рішення загальних зборів учасників товариства від 26.02.2016р., а покупець зобов'язувався прийняти та сплатити частку у статутному капіталі товариства у порядку та на умовах, передбачених договором.

Оскільки рішення загальних зборів учасників ТОВ "РБМВ" (протокол від 08.12.2014 № 21), на підставі якого було вирішено передати частку, виключеного члена (позивача) у власність відповідача-2 було визнано судом недійсним (судове рішення у справі №910/17908/15) та не породжувало жодних правових наслідків, відповідач-2 не мав права розпоряджатися належною позивачу часткою в статутному капіталі, а особи, якими було підписано спірний договір не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності при його укладенні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і в частині визнання недійсним оскаржуваного договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі відповідача-2.

Відповідач-1 відзиву на позовну заяву до матеріалів справи не подав, позовні вимоги у передбачений процесуальним кодексом спосіб не спростував.

Відповідача-2 позовні вимоги визнав, про що подав до матеріалів справи відповідну заяву.

Згідно ч. 5 ст. 22 ГПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково, а також має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов.

У разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб (ч. 5 ст. 78 ГПК України).

З огляду на викладені положення законодавства та обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем-2 позову не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, а тому суд приймає визнання позову відповідачем-2 та задовольняє позовні вимоги.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: - чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; - чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; - яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. З огляду на вимоги частини першої статті 4 ГПК господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

З урахуванням викладеного та з огляду на встановлені судом порушення, допущені відповідачами під час проведення та оформлення загальних зборів учасників відповідача-2, що оформлене протоколом № 24 від 26.02.2016р., позовні вимоги в справі №910/11063/16 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір в розмірі 4 134,00 грн., у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідачів у рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" (), оформлене протоколом № 24 від 26.02.2016р.

3. Визнати недійсною нову редакцію статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" (), затверджену загальними зборами учасників від 26.02.2016р.

4. Визнати недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" від 26.02.2016р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" () та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

5. Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 02154, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адреса: 04080, АДРЕСА_2) 2 067,00 грн. (дві тисячі шістдесят сім гривень 00 коп.) судового збору.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" (, адреса: 04070, м. Київ, вул. Братська, 6) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адреса: 04080, АДРЕСА_2) 2 067,00 грн. (дві тисячі шістдесят сім гривень 00 коп.) судового збору.

7. Після вступу рішення в законну силу видати накази.

8. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.09.2016р.

Суддя С.М. Морозов