ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 р. Справа № 909/604/16

господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.,

секретар судового засідання Войцеховська Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

вул. Миру, 73, с.Виноград, Городенківський район, Івано-Франківська область,78153

до товариства з обмеженою відповідальністю агропромислова фірма "Левада"

вул. Івана Франка, 93, смт.Гвіздець, Коломийський район, Івано-Франківська область,78260

про стягнення заборгованості за товар.

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 - адвокат, (договір про надання правової допомоги б/н від 01.07.16);

від відповідача: представник не з'явився.

ВСТАНОВИВ: фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю агропромислова фірма "Левада" про стягнення заборгованості за товар.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 25.07.16 порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Ухвалою від 01.09.16 господарський суд Івано-Франківської області розгляд справи відкладено.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, зазначив, що позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 8399 грн. Однак, відповідач за отриманий товар не розрахувався, а тому окрім основного боргу, повинен сплатити у відповідності до умов договору та вимог законодавства пеню, штраф, інфляційні втрати та 3% річних.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, подані сторонами у справі із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам у відповідності до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

15.01.10 між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю агропромислова фірма "Левада" (покупець) укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупця ветпрепарати та матеріали сільськогосподарського призначення в кількості та за ціною, що наводиться в додатках до договору або накладних, підписаних сторонами, а покупець зобов'язався прийняти товар у свою власність та оплатити його.

Відповідно по п.2.2 договору факт передачі товару у власність покупцеві оформляється сторонами шляхом підписання двостороннього акту прийому-передачі товару або видаткової накладної, які підписуються обома сторонами у момент передачі-приймання товару.

Згідно п.п.3.1, 3.3 договоруу загальна ціна товару визначається в додатках до договору або в видаткових накладних. Оплата товару здійснюється покупцем на умовах післяоплати 100% вартості товару протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання обома сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної.

Судом з'ясовано, що 16.12.13 та 30.12.13 позивач передав відповідачу ветпрепарати та матеріали сільськогосподарського призначення на загальну суму 3973 грн та 4426 грн.

Однак, відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору оплати отриманого згідно накладних товару не здійснив, в зв'язку з чим утворився борг в сумі 8399 грн.

Як визначено в ч.1 ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч.7 ст.179 ГК України).

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець у відповідності до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язання згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших правових актів, договору, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки, відповідач не розрахувався з позивачем за отриманий товар, з нього на користь позивача слід стягнути 8399 грн. боргу.

Крім того, відповідно до ст.ст.610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Також згідно вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.5.4 договору за несвоєчасну або неповну оплату вартості товарів покупець сплачує продавцю: пеню у розмірі подвійної облікової ставки від суми неоплати (недооплати) за кожен день прострочення до моменту повного виконання покупцем свого зобов'язання щодо оплати, штраф у розмірі 10% від ціни поставленого товару, 30 процентів річних за несвоєчасну оплату коштів (прострочки/ користування коштами) за поставлений товар, інфляційні збитки за весь час прострочення.

В п.9.3 договору сторони погодили, що строк позовної давності до вимог про стягнення пені, штрафу застосовується більш тривала, а саме терміном в три роки.

В п.1.12 постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.13 роз'яснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України роз'яснено, що господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом на підставі ст.55 Господарського процесуального кодексу України, з врахуванням п.5.4 договору, в якому сторонами погоджено здійснювати нарахування пені до моменту повного виконання покупцем свого зобов'язання щодо оплати товару, а також встановлено інших, ніж у ст.625 ЦК України, розмір процентів річних, а саме: 30%, у відповідності до Рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених в листі Верховного суду України № 62-97р від 03.04.97, перевірено правильність нарахування позивачем сум пені, інфляційних втрат та 30% річних та за допомогою арифметичного розрахунку, проведеного в ІПС "Законодавство" встановлено, що належні до стягнення суми пені, 30% річних та інфляційних втрат менші за суми, заявлені позивачем до стягнення, та становлять 7793 грн 62 коп пені, 6378 грн 11 коп 30% річних та 7359 грн 39 коп. відповідно.

При цьому, слід зазначити, що позивачем невірно визначено дату початку нарахування пені, 30% річних та інфляційних втрат (оскільки строк оплати визначено банківськими днями, що відрізняється від робочих днів банку). З врахуванням вимог ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України та п.3.3 укладеного між сторонами договору розрахунок пені, 30% річних та інфляційних втрат слід починати з 24.12.13, а не з 23.12.13, як це здійснено позивачем.

За таких обставин, пред'явлений позов підлягає частковому задоволенню. З відповідача, окрім основного боргу, слід також стягнути 7793 грн 62 коп пені, 839 грн 90 коп штрафу, 6378 грн 11 коп 30% річних та 7359 грн 39 коп. інфляційних втрат. В іншій частині позову слід відмовити.

Крім того, з відповідача у відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути 1373 грн 59 коп судового збору.

Керуючись ст.ст.174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.525, 526, 610, 611, 625, 629, 655, 692 Цивільного кодексу України та ст.49, ст.ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю агропромислова фірма "Левада" (вул.Івана Франка, 93, смт.Гвіздець, Коломийський район, Івано-Франківська область,78260, код 31792403) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (вул.Миру, 73,с.Виноград, Городенківський район, Івано-Франківська область,78153, код НОМЕР_1) 8399 (вісім тисяч триста дев'яносто дев'ять) грн 90 коп заборгованості, 7793 (сім тисяч сімсот дев'яносто три) грн 62 коп пені, 839 (вісімсот тридцять дев'ять) грн 90 коп штрафу, 6378 (шість тисяч триста сімдесят вісім) грн 11 коп 30% річних, 7359 (сім тисяч триста п'ятдесят дев'ять) грн 39 коп інфляційних втрат, а також 1373 (одну тисячу триста сімдесят три) 59 коп судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.09.16

Суддя Рочняк О. В.