ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" вересня 2016 р. Справа № 907/535/16

За позовом Міжгірського міського споживчого товариства, смт. Міжгір'я

ДО Міжгірської районної спілки споживчих товариств, смт. Міжгір'я

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 селищної ради Міжгірського району Закарпатської області, смт. Міжгіря

ПРО визнання недійсним та скасування державного акту на право постійного користування землею від 01 вересня 1997 року серії ІІ-ЗК №002125;

- визнання недійсним та скасування державного акту на право постійного користування землею від 16 грудня 1997 року серії ІІ-ЗК№000038;

- зобовязання вчинити дії,

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2, голова правління Міжгірського МСТ;

ОСОБА_3, представник за довіреністю від 12.09.2016р. №45;

від відповідача ОСОБА_4, представник за довіреністю від 20.09.2016р.;

від третьої особи - не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міжгірське міське споживче товариство, смт. Міжгір'я звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Міжгірської районної спілки споживчих товариств, смт. Міжгір'я за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 селищної ради Міжгірського району Закарпатської області, смт. Міжгіря про визнання недійсним та скасування державного акту на право постійного користування землею від 01 вересня 1997 року серії ІІ-ЗК №002125; визнання недійсним та скасування державного акту на право постійного користування землею від 16 грудня 1997 року серії ІІ-ЗК№000038 та зобовязання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 29.08.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 12.09.2016р.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 12.09.2016р. розгляд справи відкладено на 27.09.2016 року на 11:00 год. з мотивів, викладених в ній.

Представник позивача на день судового засідання подав суду в порядку вимог статті 22 Господарського процесуального кодексу України заяву про зміну предмету позову, у відповідності до якої просить суд визнати недійсним та скасувати державний акт на право постійного користування землею від 01 вересня 1997 року серії ІІ-ЗК №002125; визнати недійсним та скасувати державний акт на право постійного користування землею від 16 грудня 1997 року серії ІІ-ЗК№000038 та припинити право користування земельними ділянками за Міжгірською районною спілкою споживчих товариств, на яких знаходяться належні на праві власності Міжгірському міському споживчому товариству наступні обєкти нерухомості: нежилий будинок ресторан «Карпати», нежилий будинок кафе «гриль - бар», склад, універмаг «Верховина», кафе «Вікторія», магазин «Продтовари №4».

Аналізуючи доводи позивача з приводу поданого суду клопотання, суд констатує наступне.

Як зазначено в п. 3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами та доповненнями) статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Статтею 22 ГПК України передбачено, що Позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відтак, право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК), відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому ГПК порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що заява позивача від 26.09.2016р. про уточнення позовних вимог шляхом зміни предмету спору подана до початку розгляду справи по суті, така підлягає прийняттю судом до розгляду.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечила, однак письмового відзиву на виконання вимог ухвал суду не надала. Разом з тим, представником відповідача заявлено письмове клопотання про витребування від позивача та третьої особи документальних доказів в порядку вимог ст. 38 ГПК України від позивача та третьої особи.

Третьою особою вимог ухвали суду від 12.09.2016року не виконано, витребуваних судом матеріалів не подано, явку свого повноважного представника в судове засідання не забезпечено.

Відповідно до приписів ч. 1 ч. 2 ст. 38 ГПК України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому, частиною третьою статті 43 ГПК України передбачено, що господарський суд має створювати сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, в тому числі й шляхом витребування доказів на підставі поданого стороною або прокурором клопотання (стаття 38 ГПК України).

У зв'язку наведеним суд вважає за необхідне клопотання про витребування доказів задовольнити частково та з метою недопущення порушення процесуальних прав сторін на участь у судовому засіданні, повного та всебічного з'ясування обставин справи та необхідністю витребування у позивача доказів, суд вважає за доцільне відкласти розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України),

СУД УХВАЛИВ:

1. Заяву Міжгірського міського споживчого товариства, смт. Міжгір'я №50 від 26.09.2016р. про зміну предмету позову, у відповідності до якої просить суд визнати недійсним та скасувати державний акт на право постійного користування землею від 01 вересня 1997 року серії ІІ-ЗК №002125; визнати недійсним та скасувати державний акт на право постійного користування землею від 16 грудня 1997 року серії ІІ-ЗК№000038 та припинити право користування земельними ділянками за Міжгірською районною спілкою споживчих товариств, на яких знаходяться належні на праві власності Міжгірському міському споживчому товариству наступні обєкти нерухомості: нежилий будинок ресторан «Карпати», нежилий будинок кафе «гриль - бар», склад, універмаг «Верховина», кафе «Вікторія», магазин «Продтовари №4» прийняти до розгляду.

2. Розгляд справи відкласти на "12" жовтня 2016 р. на 11:30 год.

Засідання відбудеться у приміщенні суду за адресою: м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2а, каб. 501.

3. Зобовязати до дня розгляду справи подати повторно суду:

Позивача: - документи, що належним чином посвідчують право власності на нежитлові обєкти нерухомості, а саме: ресторан «Карпати», склад, універмаг «Верховина», кафе «Гриль - бар», кафе «Вікторія» та магазин «Продтовари №4»;

- документи, що належним чином підтверджують сплату земельного податку Міжгірським міським споживчим товариством за земельні ділянки№1,2,3,4,5 згідно з Державним актом на право постійного користування земельними ділянками ІІ ЗК №00038, та земельні ділянки №1,2 згідно з Державним актом на право постійного користування земельними ділянками ІІ - ЗК №002125.

Відповідача: - додаткові письмові обґрунтування необхідності витребування від третьої особи зазначених у заявленому клопотанні документальних доказів із наведенням мотивів їх значення для вирішення спору по суті;

- письмовий відзив в порядку вимог ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, з нормативно обґрунтованими поясненнями по суті заявлених вимог та доданням підтверджуючих документів, на які міститься посилання у відзиві, докази направлення відзиву з доданими до нього документами на адресу позивача;

- довідку державного реєстратора про знаходження в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців;

Третю особу: письмове пояснення по суті спору з доказами в його обґрунтування.

4. Сторонам направити своїх повноважних представників в судове засідання надавши їм відповідні довіреності, які будуть залучені до матеріалів справи. Суд звертає увагу сторін, що вони не позбавлені права направити витребувані документи та пояснення по суті спору на адресу суду поштовим відправленням або подати їх через канцелярію суду. В свою чергу, будь-які документи (кожна сторінка), які подаються сторонами до суду, мають бути належним чином засвідчені підписом особи, яка уповноважена на засвідчення відповідності копій оригіналам, прошиті, пронумеровані, посвідчені датою та скріплені печаткою підприємства, установи, організації.

5. Попередити сторони, що у випадку ненадання витребуваних доказів, документів, або у випадку незявлення в судове засідання представників сторін, позов відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України може бути розглянутий за наявними у справі матеріалами.

6. Звернути увагу сторін на те, що відповідно до ст. 90 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу. Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, в порядку та розмірі, передбачених частиною першою статті 119 цього Кодексу.

Суддя О.Ф. Ремецькі