ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.09.2016 Справа № 905/2396/16

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А. при помічнику судді Буховець С.А. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Металпромекспорт», Дніпропетровська область, смт. Ювілейне

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром», Донецька область, м. Дружківка

про: стягнення заборгованості у розмірі 70442,42 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 30.03.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю №011-1281 від 30.06.2016р.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Металпромекспорт», Дніпропетровська область, смт. Ювілейне, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром», Донецька область, м. Дружківка про стягнення заборгованості у розмірі 70442,42 грн., а саме: 32497,92 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 2465,00 грн., інфляційні нарахування у розмірі 28963,00 грн., пені у розмірі 6516,50 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов Договору №6 від 21.12.2012р., рахунків-фактур №ЗА-0001224 та №ЗА-0001225 від 26.12.2013р., лист-вимога №46/1 від 10.04.2014р.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позивних вимог. Через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву №011-21-юр від 20.09.2016р., посилаючись на те, що згідно сертифікату (висновку) про настання обставин не переробної сили №2759/05-4 від 01.09.2014р. виданого Торгово-промислової палати України настання обставин не переробної сили, тому розрахунок ТОВ «Металпромекспорт» 3% річних та інфляційних нарахувань підлягають зменшенню. Також, через канцелярію суду надав клопотання, в якому просить відмовити у задоволенні стягнення розміру пені у повному обсязі з посиланням на строк позовної давності 1 рік, відповідно ст. 232 ГК України.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

21.12.2012р. між Приватним акціонерним товариством «Єнакієвський коксохімпром» (надалі Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Металпромекспорт» (надалі Покупець) був укладений договір №6 (надалі Договір), відповідно до якого Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність Покупця пек високотемпературний ГОСТ 1038-75 (надалі Продукція), а Покупець зобов'язується прийняти продукцію і оплатити її вартість на умовах Договору (п.1.1. Договору).

Відповідно п.8.3. Договору, він вступає в силу з 01.01.2013р. та діє до 31.12.2013р.

Пунктом 1.3. Договору визначено, що загальна сума Договору складає загальну суму по всіх програм.

Згідно п.1.3.1. Договору, кількість продукції, що постачається за Договором відбивається в додатках.

Приписами п.1.4. Договору, вартість продукції узгоджується сторонами на певний термін дії, вказується в Додатках до Договору і є незмінною до моменту виконання зобов'язань.

Оплата за партію продукції здійснюється Покупцем, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника, в національній валюті України, в розмірі 100% на підставі рахунку на передоплату, виставленого Постачальником (п.2.1. Договору).

Відповідно п.3.1. Договору, умови поставки продукції: FCA станція Єнакієве Донецької залізниці (Правила Інкотермс 2010р.).

Пунктом 3.2. Договору, Постачальник в момент передачі продукції надає Покупцеві наступнідокументи:

- сертифікат якості;

- рахунок-фактуру;

- ж/д квитанцію.

Згідно п.3.3. Договору, датою поставки продукції вважається дата, проставлена у ж/д квитанції.

Платіжним дорученням №11276 від 13.12.2013р. ТОВ «Металпромекспорт» перерахував передоплату у розмірі 403200,00 грн.

26.12.2013 р. відповідачем виставлені за продукцію, відповідно п.1.1. Договору, рахунки фактури: №ЗА-0001224 у розмірі 183980,16 грн. та №ЗА-0001225 у розмірі 186721,92 грн., що разом становить 370702,08 грн.

Таким чином, різниця між передоплатою та сумою, на яку була здійснена поставка продукції становить 32497,92 грн.

Договір укладався на строк до 31.12.2013р. і не продовжувався.

На момент закінчення Договору №6 від 21.12.2012р. продукція на сплачену Позивачем суму не поставлена.

У звязку із невиконанням відповідачем своїх зобовязань за поставки продукції позивачем на його адресу була відправлена лист-вимога №46/1 від 10.04.2014р. про повернення безпідставно отриманих коштів, належним чином засвідчена копія якої містяться у матеріалах справи.

На вимогу відповідачем не було надано відповіді.

Свої вимоги позивач обґрунтовує приписами статті 1212 ЦК України, і вважає що вказані грошові кошти були придбані без достатньої правової підстави, а саме за підставою, яка згодом відпала, а тому підлягають поверненню на його розрахунковий рахунок.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України. Так, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

За своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором поставки продукції.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні вказано термін його виконання, то воно підлягає виконанню в зазначений термін.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст.ст. 598, 599 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За умов ч.2. ст. 220 ГК України, ч.3. ст. 612 ЦК України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частиною 2 ст. 622 ЦК України встановлено, що у разі відмови кредитора від прийняття виконання, яке внаслідок прострочення втратило для нього інтерес (ст. 612 ЦК України), боржник звільняється від обовязку виконати зобовязання в натурі.

Відповідно до ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, відмова кредитора від прийняття простроченого виконання припиняє зобовязання, оскільки припинення зобовязання в силу відмови кредитора від прийняття простроченого виконання тягне і припинення зустрічного зобовязання сторони, яка відмовилася від прийняття виконання. Проте, у випадку, коли сторона, яка відмовилася від прийняття виконання, своє зобовязання виконала раніше, наступають наслідки, передбачені ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У встановлений законом строк і станом на час розгляду справи відповідач обов'язок щодо передачі товару позивачу у повному обсязі не виконав, що підтверджується відсутністю, підписаними уповноваженими представниками сторін у встановленому порядку видаткових накладних, довіреностей позивача, виданих на своїх представників на отримання товару та переданої позивачу документації. У зв'язку з тим, що відповідач у встановлений законом строк не виконав обов'язок щодо передачі товару позивачу, у останнього відповідно до ст. 693 Цивільного кодексу України виникло право вимагати від відповідача повернення суми попередньої оплати.

Доказів повернення безпідставно отриманих коштів відповідачем не надано.

На момент прийняття рішення по справі відповідач доказів повернення безпідставно набутих коштів у розмірі 32497,92 грн. не надав, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлені вимоги про 3% річних у розмірі 2465,00 грн., інфляційні нарахування у розмірі 28963,00 грн. відповідно до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до Сертифікату (висновку) про настання обставин не переробної сили №2759/05-4 від 01.09.2014р., Торгово-промислова палата України засвідчує настання обставин непереборної сили з 01.08.2014р. ПАТ «Єнакієвський коксохімпром» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обовязкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають на дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Таким чином, заявлені до стягнення 3% річних у розмірі 2465,00 грн. за період з 27.12.2013р. по 07.07.2016р., інфляційних витрат у розмірі 28963,00 грн. з грудня 2013р. по червень 2016р., із врахуванням Сертифікату (висновку) про настання обставин не переробної сили №2759/05-4 від 01.09.2014р., суд перевірив на правильність розрахунку та дійшов висновку, що належний до стягнення розмір 3% річних за період з 27.12.2013р. по 31.07.2014р. становить 579,60 грн., розмір інфляційних витрат за період з 01.12.2013р. по 31.07.2014р. становить 4085,95 грн.

В частині вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 1885,40 грн. задоволенню не підлягають.

В частині вимоги про стягнення інфляційних нарахувань у розмірі 24877,80 грн. задоволенню не підлягають.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 6516,50 грн.

Відповідно до ст.ст. 216 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно п.п. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1. статті 223 ГК України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено ГК України.

За змістом п.1. ч.2. статті 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Відтак, ч.6. статті 232 ГК України визначено строк та порядок нарахування штрафних санкцій, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України.

Заявлений до стягнення розмір пені у сумі 6516,50 грн. задоволенню не підлягає оскільки не відповідає приписам ст. 232 ГК України, в частині дотримання строків, передбачених статтею 223 ГК України.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 727,03 грн.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 11, 509, 526, 598, 599, 610, 612, 622, 629, 693, 1212 Цивільного кодексу України, ст. 193, 220 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Металпромекспорт», Дніпропетровська область, смт. Ювілейне до Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром», Донецька область, м. Дружківка про стягнення заборгованості у розмірі 70442,42 грн., а саме: 32497,92 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 2465,00 грн., інфляційні нарахування у розмірі 28963,00 грн., пені у розмірі 6516,50 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром» (84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Машинобудівників, б. 34Б; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Металпромекспорт» (52005, Дніпропетровська область, смт. Ювілейне, вул. Виробнича, буд. 1; ) заборгованість у розмірі 32497,92 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 579,60 грн., інфляційні нарахування у розмірі 4085,95 грн., судовий збір у розмірі 727,03 грн.

В вимогах в частині стягнення 3% річних у розмірі 1885,40 грн. відмовити.

В вимогах в частині стягнення інфляційних витрат у розмірі 24877,80 грн. відмовити.

В вимогах в частині стягнення пені у розмірі 6516,50 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.А. Бойко

Вик. помічник судді Буховець С.А.

т.050-144-78-99