донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

27.09.2016 справа №905/1595/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4, довіреність б/н від 01.06.2016р. не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Головний спеціалізований конструкторсько - технологічний інститут», м.Маріуполь Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від05.07.2016р.(повний текст підписано 08.07.2016р.)
у справі№905/1595/16 (суддя Мельниченко Ю.С.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна», м.Київ
доПублічного акціонерного товариства «Головний спеціалізований конструкторсько - технологічний інститут» (нині - Приватного акціонерного товариства «Головний спеціалізований конструкторсько - технологічний інститут»), м.Маріуполь Донецької області
простягнення 183841,18грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Компарекс Україна, м.Київ, позивач звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства Головний спеціалізований конструкторсько-технологічний інститут, м.Маріуполь Донецької області про стягнення курсової різниці роялті за субліцензійним договором №1184/12-13 від 23.12.2013р. у розмірі 183841,18грн.

В порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивачем була подана заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній просив стягнути з відповідача 182948,22грн. Зазначена заява була прийнята судом, вподальшому суд розглядав зменшені позовні вимоги.

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.07.2016р. (повний текст підписано 08.07.2016р.) у справі №905/1595/16 позовні вимоги задоволені.

Рішення суду мотивоване порушенням відповідачем строків оплати роялті, встановлених пунктом 6 Додатку №1 від 23.12.2013р. до субліцензійного договору №1184/12-13 від 23.12.2013р.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а також неповним зясуванням обставин, які мають значення для справи.

Так, скаржник посилається на те, що господарський суд необгрунтовано відхилив клопотання про припинення провадження по справі №905/1595/16 з огляду на наявність рішення господарського суду Донецької області та постанови Донецького апеляційного господарського суду по справі №908/3812/15 між тими ж сторонами, про той же предмет та з тих же підстав.

Крім того, відповідач з посиланням на п.7 Додатку №1 від 23.12.2013р. до спірного договору зазначає, що перерахуванню підлягає лише неоплачена сума роялті. На думку апелянта, з огляду на те, що на момент предявлення вимоги заборгованість за договором була сплачена, відсутні підстави для перерахування курсової різниці роялті.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 01.08.2016р. у справі №905/1595/16 (головуючий Зубченко І.В., судді Попков Д.О., Радіонова О.О.) було прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи на 13.09.2016р.

Через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Компарекс Україна надійшов відзив на апеляційну скаргу, який судовою колегією був розглянутий та долучений до матеріалів справи.

У судовому засіданні 13.09.2016р. представник позивача заявив клопотання не здійснювати технічну фіксацію судового процесу, яке судовою колегією було розглянуто та задоволено. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області без змін. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, своїми правами, передбаченими ст.22 ГПК України, не скористався. Про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

У звязку з неявкою відповідача та необхідністю надання ним пояснень щодо зміни організаційно-правової форми підприємства, з метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність відкладення судового засідання апеляційної інстанції в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, на 27.09.2016р.

У звязку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії ОСОБА_5 на підставі розпорядження керівника апарату суду, в результаті автоматичної зміни сформовано наступний склад колегії: головуючий Зубченко І.В., судді Ломовцева Н.В., Радіонова О.О.

Як вбачається з наданих відповідачем пояснень та відповідних доказів, на підставі рішення загальних зборів акціонерів Публічне акціонерне товариство «Головний спеціалізований конструкторсько - технологічний інститут» було перейменоване в Приватне акціонерне товариство «Головний спеціалізований конструкторсько - технологічний інститут». У звязку з цим судова колегія дійшла висновку про необхідність зміни назви відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 27.09.2016р. підтримав позицію, викладену в попередньому судовому засіданні. Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, про місце та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи, що явка представника відповідача не була визнана обовязковою, його правова позиція викладена безпосередньо в апеляційній скарзі, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

23.12.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Компарекс Україна (далі - ліцензіат) та Публічним акціонерним товариством Головний спеціалізований конструкторсько-технологічний інститут (далі - субліцензіат) був укладений субліцензійний договір №1184/12-13 (далі - договір).

За умовами пункту 1.1 договору ліцензіат в порядку та на умовах договору за винагороду (роялті) надає субліцензіату право на користування програмним забезпеченням, перелік якого зазначено в додатках до договору, що є його невід'ємними частинами.

Пунктом 3.1, 3.2 передбачено, що загальний розмір винагороди за ліцензії (роялті) та порядок її здійснення погоджується сторонами у відповідному Додатку до цього договору. Роялті сплачується субліцензіатом на підставі даного договору у строки, вказані у відповідних додатках до цього договору, шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок ліцензіата.

Умовами п.3.3 сторони встановили, що всі розрахунки по договору будуть здійснюватися у національній грошовій одиниці України гривні.

Відповідно до п.7.1 договору будь-які повідомлення, заяви, попередження, претензії повинні бути виконані в письмовій формі і вручені під розписку, або надіслані рекомендованим або цінним листом, чи передані по факсимільному апарату або засобами електронної пошти.

Договір вступає в силу з дня його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2016р., а в частині розрахунків до їх повного виконання.

Договір підписаний з обох сторін та скріплений печатками підприємств.

Пунктом 6 Додатку №1 від 23.12.2013р. до субліцензійного договору сторони погодили наступний порядок оплати роялті за 1-е півріччя з 01 січня 2014р. по 30 червня 2014р.: 15 січня 2014р. 36090,48грн.; 15 лютого 2014р. - 36090,48грн.; 15 березня 2014р. - 36090,48грн; 15 квітня 2014р. - 36090,48грн; 15 травня 2014р. - 36090,48грн; 15 червня 2014р. - 36090,48грн.

Пунктом 7 Додатку №1 до субліцензійного договору №1184/12-13 від 23.12.2013р., сторони узгодили, що у випадку зміни (збільшення/зменшення) «Курсу долара», за наявності письмової вимоги будь-якої зі сторін сума роялті, що підлягає сплаті, підлягає перерахунку по наступній формулі:

С = В х (К2/К1) грн., де:

В неоплачена сума роялті в національній валюті України на дату підписання даного Договору або відповідної додаткової угоди про продовження терміну дії даного договору;

С сума роялті в національній валюті України, що має бути сплачена згідно з умовами даного договору;

К1 вартість 100 (ста) доларів США в національній валюті згідно з «Курсом долара» на дату підписання даного договору або відповідної додаткової угоди про продовження терміну дії даного договору;

К2 вартість 100 (ста) доларів США в національній валюті України згідно з «Курсом долара» на дату платежу.

В розділі «Терміни та визначення» субліцензійного договору наведене наступне визначення терміну "курс долара" середньозважений курс національної валюти України стосовно долара США відповідно до продажу доларів США на готівковому ринку, наведений на сайті http://bank.gov.ua/control/uk/allinfo.

На виконання умов договору позивачем передано відповідачу постійні (тимчасові) ліцензії, що підтверджується актом приймання-передачі ліцензій №1 від 08.01.2014р. згідно Додатку №1 від 23.12.2013р. до субліцензійного договору.

Загальний розмір роялті за 1-е півріччя користування ліцензіями з 01.01.2014р. по 30.06.2014р. складає 216542,86грн. без ПДВ.

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.07.2015р. по справі №908/3812/15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Головний спеціалізований конструкторсько-технологічний інститут» заборгованість за субліцензійним договором №1184/12-13 від 23.12.2013р. у сумі 180452,40грн., інфляційні у сумі 97722,44грн., 3% річних у сумі 6383,56грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 5691,17грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.10.2015р. по справі №908/3812/15 зазначене рішення господарського суду скасовано частково. Викладено резолютивну частину рішення господарського суду Донецької області від 13.07.2015р. у справі №908/3812/15 наступним чином: «Припинити провадження по справі №908/3812/15 в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 108271,44грн. Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Головний спеціалізований конструкторсько-технологічний інститут» (87535, Донецька область, м.Маріуполь, пл.Машинобудівельників, 1, ідентифікаційний код 13504966) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» (03680, м.Київ, вул.Миколи Грінченка, 4Б, ідентифікаційний код 36273889) заборгованість за субліцензійним договором №1184/12-13 від 23.12.2013р. у сумі 72180,96грн., інфляційні втрати у сумі 41605,94грн., 3% річних у сумі 2432,40грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2324,39грн. В іншій частині позовних вимог відмовити».

Зазначена постанова Донецького апеляційного господарського суду набрала законної сили з дня її прийняття та не була оскаржена у касаційному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач оплату роялті здійснив з порушенням строків встановлених, пунктом 6 Додатку №1 від 23.12.2013р. до субліцензійного договору №1184/12-13 від 23.12.2013р.

30.03.2016р., що підтверджується курєрською накладною, на адресу Публічного акціонерного товариства «Головний спеціалізований конструкторсько - технологічний інститут» позивачем було направлено вимогу №72, відповідно до якої позивач повідомив про здійснення розрахунку у відповідності з п.7 Додатку №1 до договору та просив сплатити збільшений розмір основного боргу за субліцензійним договором №1184/12-13 від 23.12.2013р. в сумі 183841,18грн.

Дана вимога була залишена відповідачем не виконаною, що стало причиною звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» до господарського суду Донецької області з відповідною позовною заявою.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є ліцензійним договором.

Як визначено ст.1109 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У випадках, передбачених ліцензійним договором, може бути укладений субліцензійний договір, за яким ліцензіат надає іншій особі (субліцензіату) субліцензію на використання об'єкта права інтелектуальної власності. У цьому разі відповідальність перед ліцензіаром за дії субліцензіата несе ліцензіат, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.

Згідно зі ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи акту приймання-передачі ліцензій №1 від 08.01.2014р. згідно додатку №1 від 23.12.2013р. до субліцензійного договору, позивачем передано відповідачу постійні (тимчасові) ліцензії. Факт належного виконання позивачем умов договору встановлений рішенням по справі №908/3812/15 і відповідно до ст.35 ГПК України не підлягає доказуванню.

Згідно з ч.1,2 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом проявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною другою статті 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Разом з тим, відповідач оплату роялті здійснив з порушенням строків, встановлених пунктом 6 Додатку №1 від 23.12.2013р. до субліцензійного договору №1184/12-13 від 23.12.2013р., а саме: 03.02.2014р. в сумі 36090,48грн. (строк платежу 15 січня 2014р.); 24.02.2014р. в сумі 36090,48грн. (строк платежу 15 лютого 2014р.); 08.04.2014р. в сумі 36090,48грн. (строк платежу 15 березня 2014р.); 24.04.2014р. в сумі 36090,48грн. (строк платежу 15 квітня 2014р.); 23.11.2014р. в сумі 72180,96грн. (строк платежу 15 травня 2014р. 36090,48грн. та 15 червня 2014р. 36090,48грн.).

Враховуючи умови пункту 7 Додатку №1, приписи п.7.1 договору, а також направлення 30.03.2016р. позивачем на адресу Публічного акціонерного товариства «Головний спеціалізований конструкторсько - технологічний інститут» вимоги №72, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність перерахунку сум роялті за січень-червень 2014р. Перевіривши розрахунок, здійснений судом першої інстанції, Донецький апеляційний господарський суд зазначає, що він є арифметично вірним, роялті за період з січня по червень 2014р. повинні бути збільшені на суму курсової різниці - 182948,24грн

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що господарський суд необгрунтовано відхилив клопотання про припинення провадження по справі №905/1595/16 з огляду на наявність рішення господарського суду Донецької області та постанови Донецького апеляційного господарського суду по справі №908/3812/15 між тими ж сторонами, про той же предмет та з тих же підстав.

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, предмет та підстави даного спору відрізняються від тих, що досліджені по справі №908/3812/15. Так, суд в рішенні по справі №908/3812/15 відмовляючи в задоволенні вимог щодо стягнення курсової різниці роялті за субліцензійним договором №1184/12-13 від 23.12.2013р. посилався на відсутність письмової вимоги, тобто на недоведеність ліцензіатом моменту виникнення у субліцензіата зобовязання з оплати курсової різниці, що вказує на відсутність порушень з боку відповідача умов п.7 Додатку №1 від 23.12.2013р. до договору як підстави для звернення позивачем до суду з відповідною вимогою про стягнення курсової різниці суми роялті. Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції під час розгляду справи №905/1595/16, 30.03.2016р. позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу № 72, в якій позивач просив сплатити збільшений розмір основного боргу за субліцензійним договором №1184/12-13 від 23.12.2013р. в сумі 183841,18грн., що і є підставою даної позовної заяви. До того ж, у справі №908/3812/15 позивач просив стягнути курсову різницю роялті за субліцензійним договором №1184/12-13 від 23.12.2013р. у розмірі 65341,16грн., що відрізняється від суми заявленої до стягнення в даній позовній заяві.

Посилання відповідача на те, що на момент предявлення вимоги заборгованість за договором була сплачена і, відповідно, відсутні підстави для перерахування курсової різниці роялті, судовою колегією не приймаються з огляду на те, що здійснення фактичної оплати не звільняє відповідача від виконання узгодженого сторонами в пункті 7 Додатку №1 від 23.12.2013р. до субліцензійного договору перерахування суми роялті з урахуванням курсу долару на дату платежу.

Оскільки господарський суд Донецької області надав належну юридичну оцінку встановленим обставинам справи та правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, позбавлені фактичного та правового обґрунтування, підстави для скасування рішення господарського суду Донецької області від 05.07.2016р. (повний текст підписано 08.07.2016р.) у справі №905/1595/16 відсутні.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Головний спеціалізований конструкторсько - технологічний інститут», м.Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 05.07.2016р. (повний текст підписано 08.07.2016р.) у справі №905/1595/16 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 05.07.2016р. (повний текст підписано 08.07.2016р.) у справі №905/1595/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді Н.В. Ломовцева

ОСОБА_3

Надруковано 5 примірників: 1 позивачу; 1 відповідачу ; 1 до справи; 1 ДАГС; 1 ГСДО