РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2016№910/12298/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/12298/16

за позовом громадської організації «Батьки за вакцинацію», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім Український Медіа Холдінг», м. Київ

про визнання інформації недостовірною і зобов'язання її спростувати,

за участю представників:

позивача - Журавського Є.Б. (ордер серія КС №251463);

Петренко Л.М. (довіреність від 12.03.2016 №б/н);

відповідача - Кривошеєва І.В. (довіреність від 12.07.2016 №б/н).

Громадська організація «Батьки за вакцинацію» (далі - Організація) звернулася до господарського суду міста Києва з позовом про:

- визнання недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, інформації, розміщеної у мережі Інтернет на сайті http://blogs.korrespondent.net за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 в:

твердженні першому «Такой тип вакцин уже практически нигде в мире не используется, а с апреля 2016 года все европейские страны от него откажутся, так использование ОПВ может привести к вспышкам полиомиелита вакцинного происхождения»;

твердженні другому «Спустя два месяца в Закарпатье были зафиксированы два случая вялотекущего паралича детей, что Минздрав поспешил назвать эпидемией полиомиелита в Украине и начать пропаганду внеплановой вакцинации от полиомиелита;

твердженні третьому «И с целью сбыть лежащие на складе вакцины с нарушенным режимом хранения, причем такого типа, от которого отказывается весь цивилизованный мир»;

твердженні четвертому «Это эксперимент над детьми, на который идут чиновники Минздрава ради сохранения хороших отношений с международными организациями»;

- зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю «Кореспондент» (далі - ТОВ «Корспондент») не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили розмістити на Інтернет-порталі http://blogs.korrespondent.net за посиланням повний текст судового рішення про визнання недостовірною інформації, розміщеної в мережі Інтернет на порталі http://blogs.korrespondent.net за посиланням http://blogs.korrespondent.net/ blog/events/3581432 в: твердженнях першому, другому, третьому та четвертому.

Позов мотивовано тим, що вказана інформація є недостовірною та стосується безпосередньо осіб, що є засновниками Організації та самого позивача, оскільки у зв'язку з розповсюдженням такої інформації Організація почала зазнавати тиску з боку суспільства та оточуючих через власну позицію, яка полягає у необхідності проведення вакцинації від поліомієліту.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.07.2016 порушено провадження у справі.

ТОВ «Кореспондент» 19.07.2016 подало суду клопотання про заміну відповідача - ТОВ «Кореспондент» на належного відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім Український Медіа Холдінг» (далі - Товариство), мотивоване тим, що: згідно з сервісом WHOIS власником веб-сайту www.korrespondent.net, на якому було поширену спірну інформацію, є Товариство, а відтак, саме вказана юридична особа є належним відповідачем у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.07.2016 було замінено у справі відповідача - ТОВ «Кореспондент» на належного відповідача - Товариство.

27.07.2016 позивач подав суду позовну заяву у новій редакції з урахуванням зміни відповідача та заяву про уточнення позовних вимог, в яких просив про таке:

- визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, інформації, розміщеної у мережі Інтернет на сайті http://blogs.korrespondent.net за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 в:

твердженні першому «Такой тип вакцин уже практически нигде в мире не используется, а с апреля 2016 года все европейские страны от него откажутся, так использование ОПВ может привести к вспышкам полиомиелита вакцинного происхождения»;

твердженні другому «Спустя два месяца в Закарпатье были зафиксированы два случая вялотекущего паралича детей, что Минздрав поспешил назвать эпидемией полиомиелита в Украине и начать пропаганду внеплановой вакцинации от полиомиелита;

твердженні третьому «И с целью сбыть лежащие на складе вакцины с нарушенным режимом хранения, причем такого типа, от которого отказывается весь цивилизованный мир»;

твердженні четвертому «Это эксперимент над детьми, на который идут чиновники Минздрава ради сохранения хороших отношений с международными организациями»;

- зобов`язати Товариство не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили розмістити на Інтернет-порталі http://blogs.korrespondent.net за посиланням повний текст судового рішення про визнання недостовірною інформації, розміщеної в мережі Інтернет на порталі http://blogs.korrespondent.net за посиланням http://blogs.korrespondent.net/ blog/events/3581432 в: твердженнях першому, другому, третьому та четвертому.

29.08.2016 Товариство подало суду заперечення на позовну заяву, в яких вказало таке:

- позивачем у справах про спростування недостовірної інформації може бути тільки та особа, щодо якої поширена інформація, що порушує особисті немайнові права або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, та поширена інформація стосується безпосередньо вказаної особи;

- Організація не є належним позивачем, тобто особою, чиї немайнові права порушено;

- у статті «Палиомиелит в Украине: идиотский эксперимент над миллионами детей» відсутня будь-яка інформація, що стосується діяльності засновників позивача та самого позивача;

- крім того, необхідно зазначити, що Організація була зареєстрована лише 26.02.2016, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, а спірну статтю розміщено 27.10.2015, тобто до дати створення позивача;

- стаття була опублікована блогером ОСОБА_5 на Інтернет-сайті http://korrespondent.net/ в блогові розділі сайту «Я Кореспондент» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1;

- ОСОБА_5 як користувач сайту, приєднавшись до умов договору користування сайту (далі - Договір), не заявляла вимог про його зміну;

- згідно з пунктами 5 та 6 розділу «Загальні положення» Правил користування інтерактивними ресурсами сайту корреспондент.net (далі - Правила) адміністрація сайту не несе відповідальності за зміст рекламних матеріалів та інформаційних статей, коментарів та блогів користувачів, які розміщені на сторінках сайту, а також за наслідки їх публікації і використання. Думка авторів статей, коментарів, блогів, розміщених на наших сторінках, можуть не збігатися з думками і позицією редакції. Адміністрація сайту не несе відповідальності за збитки, понесені в результаті використання або невикористання його інформації та сервісів;

- відповідно до пунктів 1 - 3 розділу «Користування ресурсом» Правил читачем сайту може стати кожен, хто зайде за адресою http://www.korrespondcnt.net. Використовувати інтерактивні ресурси сайту може кожен, хто зареєструється, вказавши свої ім'я, прізвище та чинну електронну адресу. Тільки зареєстровані читачі сайту мають можливість залишати свої повідомлення у форумі, заводити блоги, задавати питання під час чату, завантажувати фото-та відеорепортажі і залишати коментарі на сайті;

- пунктами 3, 5 розділу «Прикінцеві положення» Правил адміністрація сайту не несе відповідальності за висловлювання користувачів сайту. Відповідальність за повідомлення та інший контент на сайті несе користувач, який їх розмістив;

- ОСОБА_5, зареєструвавшись на Інтернет-сайті http://www.korrespondent.net як користувач (блогер), прийняла умови Договору та Правил, взяла на себе всю відповідальність за розміщення власної інформації на Інтернет-сайті;

- ОСОБА_5 не є працівником/журналістом відповідача;

- на думку Товариства, воно не є належним відповідачем у даній справі, оскільки блогер ОСОБА_5 несе повну відповідальність за розміщення інформації в своєму блозі.

23.09.2016 позивач подав суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначив таке:

- з метою ефективного захисту власних конституційних прав група ініціативних батьків (зокрема: ОСОБА_8; ОСОБА_9; ОСОБА_10; ОСОБА_11; ОСОБА_12 та ОСОБА_13) об'єдналась та створила Організацію, яка є консолідованим органом з представництва їх інтересів та захисту конституційних прав;

- поширена відповідачем недостовірна інформація стосується безпосередньо осіб, що є засновниками Організації та самого позивача, оскільки у зв'язку з розповсюдженням такої інформації останній почав зазнавати тиску з боку суспільства та оточуючих через власну позицію про необхідність проведення вакцинації від поліомієліту, зокрема, учасникам громадської організації перешкоджають у вільному вираженні своїх переконань;

- слід зазначити, що права позивача порушено не з моменту реєстрації громадської організації, а саме з моменту виникнення ситуації, в якій права Організації було порушено;

- таким чином, Організація є належним позивачем, тобто особою, чиї немайнові права порушено;

- належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві;

- згідно з інформацією з відкритої бази даних www.who.is (https://who.is/whois/korrespondent.net) Інтернет-портал hhttp://blogs.korrespondent.net, на якому була розміщена публікація, належить Товариству, а тому останній є належним відповідачем у даній справі;

- Товариство як власник Інтернег-ресурсу несе повну відповідальність за інформацію, що розміщується на його сайті, а розроблені відповідачем Договір та Правила не відповідають правилам поведінки в інформаційній сфері, що закріплені Законом України «Про інформацію», Законом України «Про телекомунікації», Законом України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» та низкою інших нормативно-правових актів, а відтак є нікчемними.

Представники позивача у судовому засіданні 26.09.2016 надали пояснення по суті спору; підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити повністю.

Представники відповідача надали пояснення по суті спору; проти задоволення позовних вимог заперечили повністю.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною четвертою статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе.

Відповідно до частини першої статті 91 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

За приписом частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя, честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до частин першої та другої статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Позов мотивовано тим, що у мережі Інтернет на сайті http://blogs.korrespondent.net за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 розміщено інформацію, яка є недостовірною в таких твердженнях:

- першому «Такой тип вакцин уже практически нигде в мире не используется, а с апреля 2016 года все европейские страны от него откажутся, так использование ОПВ может привести к вспышкам полиомиелита вакцинного происхождения»;

- другому «Спустя два месяца в Закарпатье были зафиксированы два случая вялотекущего паралича детей, что Минздрав поспешил назвать эпидемией полиомиелита в Украине и начать пропаганду внеплановой вакцинации от полиомиелита;

- третьому «И с целью сбыть лежащие на складе вакцины с нарушенным режимом хранения, причем такого типа, от которого отказывается весь цивилизованный мир»;

- четвертому «Это эксперимент над детьми, на который идут чиновники Минздрава ради сохранения хороших отношений с международными организациями».

На думку позивача, у мережі Інтернет було поширено інформацію, яка не відповідає дійсності та є такою, що порушує право Організації на вільне вираження своїх поглядів та переконань (стаття 34 Конституції України).

Позивач не вживав заходів досудового врегулювання та не надсилав відповідачу вимоги спростувати інформацію, яка на його думку, є недостовірною.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі (пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», далі - постанова Пленуму № 1) .

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, посилався, зокрема на те, що відповідальність за спірну інформацію несе блогер ОСОБА_5, яка, зареєструвавшись та ставши користувачем сайту Товариства, приєдналася до умов Договору та Правил, в яких визначено, що відповідальність за інформацію несе саме блогер, який її розмістив.

Слід зазначити, що чинне законодавство України не визначає таке поняття як «блогер» та не прирівнює таких осіб до журналістів чи авторів інформаційного матеріалу.

Разом з тим, за поширення інформації у мережі Інтернет відповідальність несе власник сайту.

Так, у пункті 12 постанови Пленуму № 1 зазначено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

В даній справі судом встановлено та й не заперечувалося відповідачем, що власником сайту http://blogs.korrespondent.net є Товариство.

Таким чином, Товариство як особа, що є власником сайту та надає можливість блогерам розміщувати інформацію на вказаному сайті в мережі Інтернет, є належним відповідачем у даній справі.

Позивач документально не довів, що поширення в мережі Інтернет спірної інформації призвело до порушення його законних прав чи інтересів, а саме такого немайнового права як право на свободу думки і слова.

Відповідно до частини першої статті 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

Жодного документального підтвердження того, що на Організацію здійснюється тиск, наслідком якого є обмеження чи порушення права позивача на свободу думки і слова, не подано.

Посилання на те, що непоодинокими є випадки, коли вихователі у дитячих садках та вчителі у школах рекомендують батькам-учасникам Організації перевести свою дитину у інший дошкільний/шкільний заклад, оскільки їх дитина вакцинована і становить загрозу для інших дітей; вакцинованим дітям забороняють гратися із невакцинованими дітьми, взагалі нічим не підтверджені та не стосуються такого права як свобода слова і думки юридичної особи чи навіть її засновників (фізичних осіб батьків), а по суті є порушенням особистих прав дитини.

Крім того, суд дійшов висновку про те, що позивачем не було доведено того, що інформація, яка була поширена у мережі Інтернет на сайті http://blogs.korrespondent.net за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1, є недостовірною.

У пункті 15 постанови Пленуму № 1 зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач мотивує недостовірність інформації тим, що:

- всі країни світу, окрім двох (Швеції та Ісландії), з метою ліквідації поліомієліту використовували оральну поліовакцину (далі - ОПВ) та продовжували нею користуватись до 1990 років, тільки деякі країни у зв'язку з досягнутим прогресом в напрямку остаточного подолання хвороби поліомієліту переключились на застосування інактивованої поліовакцини;

- більшість країн світу (а серед них 156 країн) використовують ОПВ, оскільки вона має унікальну здатність формувати місцевий імунітет кишківника, що означає, що ОПВ може перервати передачу дикого поліовірусу в природне оточуюче середовище;

- відповідно до інформації, що міститься на офіційній сторінці Міністерства охорони здоров'я України (далі - Міністерство) від 18.04.2016, вбачається, що є рекомендація Всесвітньої Організації Охорони Здоров'я (далі - ВООЗ) усім країнам з квітня 2016 року перейти на використання не тривалентної вакцини ОПВ, яка містить три штами вірусу від поліомієліту, а бівалентної ОПВ вакцини, тобто один штам вилучається;

- на офіційній сторінці Міністерства зазначено, що Україна приєдналася до Глобальної стратегії ВООЗ, ухваленої на 68 Генеральній Асамблеї ООН, з переходу використання живої оральної тривалентної вакцини проти поліомієліту на живу оральну бівалентну вакцину проти поліомієліту та оголосила 18.04.2016 національним днем переходу на використання бівалентної вакцини; одночасно з Україною до цього процесу долучилися ще 156 країн світу;

- в Україні офіційно підтверджено спалах поліомієліту, а не епідемію;

- відповідно до інформації, що міститься на офіційній сторінці Міністерства від 18.09.2016, спалах поліомієліту в Україні підтверджений лабораторним аналізом вірусу;

- стабільність ОПВ не змінюється від декількох циклів розморожування/заморожування; більш того, при довгостроковому недотриманні рекомендованих температурних умов зберігання вакцина стає простою водою і буде неефективною, але не небезпечною;

- компанія-виробник вакцини для профілактики поліомієліту «Санофі Пастер» (Франція) на звернення Міністерства надіслала офіційного листа, у якому повідомила про умови транспортування та зберігання вакцини, яка була надана Україні як гуманітарна допомога ЮНІСЕФ;

- наразі вакцина ОПВ знаходиться на складах державного підприємства «Укрвакцина» (далі - ДП «Укрвакцина»);

- 21.09.2015 комісія Міністерства за участі представників Міністерства внутрішніх справ України перевірила дотримання умов «холодового ланцюга» при її зберіганні та зафіксувала відповідним актом, що вакцина транспортувалася зі складу виробника до складу ДП «Укрвакцина» з дотриманням умов «холодового ланцюга» і, враховуючи показники термодатчиків, порушення цих умов не зареєстровано;

- вакцинація в Україні жодним чином не є експериментом над українськими дітьми;

- в Україні розпочали турову імунізацію дітей проти поліомієліту відповідно до наказу Міністерства від 09.10.2015 № 671 «Про затвердження плану заходів Міністерства охорони здоров'я України щодо імунізації населення від поліомієліту на 2015 рік»;

- таким чином, турова вакцинація проти поліомієліту є заходами держави, що спрямовані на оздоровлення населення, і жодним чином не схожі на будь-які «експерименти» над дітьми.

Разом з тим, листи, на які посилається позивач (від 16.06.2015 № б/н; від 28.07.2015 № б/н), подані з неофіційним перекладом.

Слід зазначити, що вказівки Організації у позові на акт, яким 21.09.2015 було зафіксовано дотримання належного зберігання вакцини, документально не підтверджено (суду не подано належним чином засвідчену копію такого акта).

Позивачем не спростовано твердження, викладене у статті про невикористання такого типу вакцини і відмови від неї у більшості країнах світу.

Так, Організація посилається лише на інформацію, яка розміщена Міністерством і не є відображенням тенденцій вакцинації у світі (слід зазначити, що у світі обліковується приблизно 220 країн, з них 194 є членами ВООЗ).

Що ж до твердження у статті про епідемію поліомієліту, то слід зазначити, що вказані доводи стосуються безпосередньо Міністерства, яке, на думку блогера ОСОБА_5, назвало два випадки паралічу дітей «Эпидемией полиомиелита в Украине».

Позивач не спростував документально посилання на те, що на складі вакцина перебувала без порушення режиму зберігання.

Так, суду не подано висновку експерта чи відповідного фахівця, що вакцина зберігалася без порушення визначених для неї умов зберігання.

У свою чергу, фраза про те, що викладене у статті є експериментом над дітьми по суті є оціночним судженням блогера, суб'єктивною думкою ОСОБА_5.

Разом з тим, відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Також слід зазначити, що зі змісту статті вбачається, що спірна інформація безпосередньо стосується Міністерства.

Позивач не подав суду доказів того, що викладені обставини не відповідають дійсності; не пояснив, яким саме чином викладена інформація порушує його право на свободу слова і думки.

Саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Позивач не надав суду доказів (у розумінні статті 32 ГПК України), які б підтверджували поширення відповідачами недостовірної інформації та порушення їх діями права Організації чи її учасників на свободу слова і думки.

З огляду на наведене відсутні передбачені чинним законодавством України підстави для задоволення позову.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.10.2016.

Суддя О. Марченко