ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.08.2016р. Справа № 905/1725/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.

при секретарі судового засідання Вороная І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь - металургійний завод»

про стягнення 40 584,77 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: Єфременко О.О., за довіреністю № 14-88 від 18.04.2014р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору: ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить стягнути з ПрАТ «Донецьксталь - металургійний завод» 40 584,77 грн., з яких:

- 9 584,31 грн. пені за період з 12.12.2014р. по 18.12.2014р.;

- 1 026,89 грн. 3 % річних за період з 12.12.2014р. по 18.12.2014р.;

- 29 973,57 грн. інфляційних нарахувань за грудень 2014р.

Позовні вимоги з посиланням на статті 525, 526, 599, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, статті 22, 193, 23 Господарського кодексу України, обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору на купівлю-продаж природного газу № 351/14-ПР(Р)/ від 09.12.2014р. в частині своєчасних розрахунків за спожитий природний газ.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.05.2016р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 905/1725/16 та призначено її розгляд у судовому засіданні на 09.06.2016р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 09.06.2016р. розгляд справи відкладено на 29.06.2016р.

24.06.2016р. за вх. № 1860/24 на офіційну електронну адресу господарського суду Донецької області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким останній визнає нараховану позивачем пеню в розмірі 9 584,31 грн. та 3% річних в розмірі 1 026,89грн., а нарахування інфляційних в розмірі 29 973,57 грн. за період грудень 2014р. вважає безпідставним, з огляду на те, що оплата за природний газ здійснювалась відповідачем наступним чином: 09.12.2014р. на суму 1 900 000 грн., 10.12.2014р. на суму 1 000 000 грн., 15.12.2014р. на суму 1 550 000 грн., 16.12.2014р. на суму 350 000 грн., 18.12.2014р. на суму 649 118,90грн., а сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний повний місяць (рік) прострочення. Також відповідач просить розглянути справу, призначену на 29.06.2016р., без участі представника відповідача. В додаток до відзив відповідач надав копії платіжних доручень № 193832 від 09.12.2014р. на суму 1 900 000 грн., №193854 від 10.12.2014р. на суму 1 000 000 грн., № 193884 від 12.12.2014р. на суму 1 000 000 грн., № 193973 від 18.12.2014р. на суму 649 118,90 грн., № 193928 від 16.12.2014р. на суму 350 000 грн., № 193917 від 15.12.2014р. на суму 550 000 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.06.2016р. у зв'язку із задоволенням відповідного клопотання відповідача за вх. № 1895/29 від 29.06.2016р. строк вирішення спору по справі продовжений на 15 днів до 02.08.2016р. та розгляд справи відкладений на 02.08.2016р.

08.07.2016р. за вх.№20686/16 господарський суд одержав аналогічний за змістом відзив на позовну заяву з додатком документів, що і 24.06.2016р. за вх. № 1860/24.

Представник позивача у судовому засіданні 02.08.2016р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також надав клопотання за вх.№22879/16 про долучення до матеріалів банківських виписок.

Відповідач у судове засідання 02.08.2016р. не з'явився. При цьому, з огляду на інформаційний лист ВГСУ від 12.09.2014р. № 01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням АТО» (із змінами та доповненнями) про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить акт господарського суду Донецької області від 23.05.2016р. про неможливість надсилання поштової кореспонденції на адресу, що зазначена позивачем у позові та у Спеціальному витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 02.08.2016р. та розміщення оголошень про час та місце розгляду справи на електронній сторінці господарського суду Донецької області, яка міститься на офіційному веб-порталі «Судова влада в Україні».

З огляду на зазначене, а також враховуючи той факт, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, господарський суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача у судовому засіданні та в порядку статті 75 ГПК України за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні 02.08.2016р. за участю представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

09 грудня 2014 року між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (позивач, продавець) та ПрАТ «Донецьксталь - металургійний завод» (відповідач, покупець) укладено договір на купівлю-продаж природного газу № 351/14-ПР(Р)/, за умовами п.1.1. якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України продавцем за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 1.2. договору, газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для власних потреб. Покупець є кінцевим споживачем.

У пункті 2.1. договору узгоджено, що продавець передає покупцеві у листопаді-грудні 2014р. газ в обсязі 857,252 тис.куб.м., спожитий покупцем у жовтні 2014р.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві, оформлюється актом приймання-передачі газу. Покупець зобов'язується протягом 3-х календарних днів з дати 100% вартості оплати природного газу надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець зобов'язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. (пункти 3.2 договору).

Ціна газу узгоджена сторонами у розділі 5 Договору.

Оплата за газ, що передається згідно з п.2.1 цього договору, здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом перерахування 100% вартості використаного природного газу на рахунок продавця протягом 2 (двох) банківських днів з дати підписання цього договору (пункт 6.1 договору).

Умовами п.7.2. договору встановлено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу. Погашення нарахованих у безспірному порядку фінансових санкцій здійснюється у відповідності до вимог п.1 ст. 534 Цивільного кодексу.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років (пункт 9.2. договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року включно, а у частині розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 11.1. договору).

Так, відповідно до акту приймання-передачі природного газу за жовтень 2014р., підписаного уповноваженими особами сторін та скріпленого печатками підприємств, позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на суму 5 449 118,90 грн.

Між тим, оплату за отриманий природний газ відповідач здійснив з порушенням строків визначених умовами договору купівлі-продажу природного газу № 351/14-ПР(Р)/ від 09.12.2014р., а саме: 09.12.2014р. - 1 900 000 грн., 10.12.2014р. - 1000 000 грн., 15.12.2014р. - 1 550 000 грн., 16.12.2014р. - 350 000 грн., 18.12.2014р. - 649 118,90 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками та платіжними дорученнями.

Неналежне виконання відповідачем умов договору на купівлю-продаж природного газу № 351/14-ПР(Р)/ від 09.12.2014р. в частині своєчасної оплати спожитого у жовтні 2014р. природного газу зумовило звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просить суд стягнути з відповідача 9 584,31 грн. пені, 1 026,89 грн. 3 % річних, 29 973,57 грн. інфляційних нарахувань.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч.1ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладено договір на купівлю-продаж природного газу № 351/14-ПР(Р)/ від 09.12.2014р., згідно з яким, позивач зобов'язався передати у власність покупцю природний газ, а відповідач прийняти та оплатити цей природний газ протягом 2 (двох) банківських днів з дати підписання цього договору.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Підставою звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення 9 584,31 грн. пені, 1026,89 грн. 3 % річних, 29 973,57 грн. інфляційних нарахувань є неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної оплати поставленого позивачем у жовтні 2014р. природного газу за договором на купівлю-продаж природного газу № 351/14-ПР(Р)/ від 09.12.2014р. При цьому, основна сума заборгованості відповідачем повністю сплачена у добровільному порядку.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню за період з 12.12.2014р. по 18.12.2014р. за зобов'язаннями жовтня 2014р., 3 % річних за період з 12.12.2014р. по 18.12.2014р. за зобов'язаннями жовтня 2014р. та інфляційні за грудень 2014р. за зобов'язаннями жовтня 2014р.

Згідно з частиною першою статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

За приписами статей 611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Зобов'язання можуть забезпечуватись неустойкою, якою є відповідно до статті 549 ЦК України, сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, що передбачено частиною першою статті 550 ЦК України.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 № 543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 вказаного Закону).

У пункті 7.2 Договору визначено, що за несвоєчасну оплату газу у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон» із врахуванням здійснених відповідачем оплат, сума пені за період з 12.12.2014р. по 17.12.2014р. за зобов'язаннями жовтня 2014р. становить 7 628,83 грн., а отже, позовні вимоги в цій частині задовольняються частково у визначеному судом розмірі.

При цьому, суд зазначає, що при розрахунку пені позивачем помилково не враховано те, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені.

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому вимогами ч.1ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон» із врахуванням здійснених відповідачем оплат, сума 3% річних за період з 12.12.2014р. по 17.12.2014р. за зобов'язаннями жовтня 2014р. становить 817,37 грн., а отже, позовні вимоги в цій частині задовольняються судом частково у визначеному судом розмірі.

При цьому, суд зазначає, що при розрахунку 3% річних позивачем також помилково не враховано те, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення 3% річних.

Згідно з пунктом 6 Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої Наказом Державного комітету статистки України від 27 липня 2007 року № 265 індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції обчислюється виходячи з суми боргу, що мав місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

У пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Датою виникнення заборгованості за зобов'язаннями жовтня 2014р. є 12.12.2014р., а отже такий місяць є неповним. Крім того, з розрахунку позивача вбачається, що обчислення інфляційних втрат здійснюється з 01.12.2014р. по 31.12.2014р., тобто нарахування інфляційних здійснюється за період, коли заборгованість ще не виникла, що є неприпустимим в силу приписів статті 625 ЦК України. З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

За приписами статті 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-металургійний завод» (83062, Донецька область, м. Донецьк, вул. Івана Ткаченко, 122, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок № 6, ) 7 628 (сім тисяч шістсот двадцять вісім) грн. 83 коп. пені, 817 (вісімсот сімнадцять) грн. 37 коп. 3% річних, 286 (двісті вісімдесят шість) грн. 78 коп. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складене 08 серпня 2016р.

Суддя Л.В. Ніколаєва