ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

26.09.2016 № 905/2770/16 Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є. розглянувши

позовну заяву: ОСОБА_1, м. Слов'янськ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ОСОБА_4, м. Київ

про визнання кредитором; зобов'язання включити вимоги ОСОБА_1 250800,00 грн., що станом на 23.04.2015 року складало 11126,89 доларів США за договором від 17.06.2014 року № ДСТ2_3ВФ/1001252.7-USD банківського вкладу «Стандарт» до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк»; зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» з урахуванням включення до цього реєстру вимог ОСОБА_1 250800,00 грн., що станом на 23.04.2015 року складало 11126,89 доларів США за договором від 17.06.2014 року № ДСТ2_3ВФ/1001252.7-USD банківського вкладу «Стандарт».

До господарського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1, м. Слов'янськ до Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ОСОБА_4, м. Київ про визнання кредитором; зобов'язання включити вимоги ОСОБА_1 250800,00 грн., що станом на 23.04.2015 року складало 11126,89 доларів США за договором від 17.06.2014 року №ДСТ2_3ВФ/1001252.7-USD банківського вкладу «Стандарт» до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк»; зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» з урахуванням включення до цього реєстру вимог ОСОБА_1 250800,00 грн., що станом на 23.04.2015 року складало 11126,89 доларів США за договором від 17.06.2014 року № ДСТ2_3ВФ/1001252.7-USD банківського вкладу «Стандарт».

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2016 справу №905/2770/16 передано на розгляд судді Курило Г.Є.

Розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд дійшов до висновку про відмову у прийнятті позовної заяви за наступних підстав.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Так, в силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому, судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, система судів загальної юрисдикції в Україні будується за принципами територіальності і спеціалізації.

Статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що система судів загальної юрисдикції відповідно до Конституції України будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Згідно ч. 3 ст. 22 названого Закону, місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством, а у разі відсутності прямої вказівки закону застосовується принцип розмежування підвідомчості за суб'єктним складом.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Як визначено п. п. 2, 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

У підпункті 3.1 пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" зазначено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Позовна заява подана громадянином ОСОБА_1, м.Слов'янськ (суду не подано доказів того, що вказана фізична особа є суб'єктом підприємницької діяльності) з посиланням на те, що 21 червня 2016 року Донецьким окружним адміністративним судом було винесено ухвалу про закриття провадження в адміністративній справі № 805/1106/16-а за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію в Публічному акціонерному товаристві «Український Бізнес Банк» ОСОБА_4 про зобов'язання внести вимоги позивача до реєстру вкладників ПАТ «Український Бізнес Банк», оскільки, відповідно до висновку Верховного Суду України від 16 лютого 2016 року на спори, які виникають на стадії ліквідації банку, не поширюється юрисдикція адміністративного судочинства.

Слід зазначити, що в постанові Верховного Суду України від 16.02.2016 вказано, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, однак позивачем у справі була юридична особа, а саме Управління Пенсійного Фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області, а не фізична особа.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" до компетенції господарських судів віднесено розгляд усіх справ про банкрутство, а також справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, за певними винятками (пункт 7 частини першої статті 12 ГПК). Зазначені справи відповідно до частини другої статті 4-1 ГПК розглядаються в порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законами України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та "Про банки і банківську діяльність".

Однак, відсутні відомості про застосування до процедури ліквідації Банку Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та перебування в провадженні господарського суду Донецької області справи про банкрутство Банку, в межах якої можливо було б розглянути скаргу на дії ліквідатора Банку за заявами будь-яких осіб не залежно від суб'єктного складу.

Якщо в законодавчому акті підвідомчість спорів визначена альтернативно: суду чи господарському суду, або зазначено, що спір вирішується в судовому порядку, господарському суду слід виходити з суб'єктного складу учасників спору та характеру спірних правовідносин (п. 14 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам»).

Частиною 3 ст. 175 Господарського кодексу України визначено, що зобов'язання майнового характеру, що виникають між суб'єктами господарювання та негосподарюючими суб'єктами - громадянами, не є господарськими і регулюються іншими актами законодавства.

Як вбачається зі змісту Договору банківського вкладу від 17.06.2014 року № ДСТ2_3ВФ/1001252.7-USD, з якого виникли спірні правовідносини, такий Договір укладений позивачем саме як фізичною особою громадянином без статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Враховуючи, що позов подано фізичною особою, громадянином ОСОБА_1, м. Слов'янськ до Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ОСОБА_4, м. Київ, суд відмовляє в прийнятті позовної заяви оскільки позовна заява з визначеним суб'єктним складом та без ознак господарського спору не підлягає розгляду у господарському суді.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1, м.Слов'янськ до Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ОСОБА_4, м. Київ про визнання кредитором; зобов'язання включити вимоги ОСОБА_1 250800,00 грн., що станом на 23.04.2015 року складало 11126,89 доларів США за договором від 17.06.2014 року №ДСТ2_3ВФ/1001252.7-USD банківського вкладу «Стандарт» до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк»; зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» з урахуванням включення до цього реєстру вимог ОСОБА_1 250800,00 грн., що станом на 23.04.2015 року складало 11126,89 доларів США за договором від 17.06.2014 року № ДСТ2_3ВФ/1001252.7-USD банківського вкладу «Стандарт».

Повернути позовну заяву та додані до неї документи на 17-ти аркушах (в тому числі оригінал квитанції №19413 про сплату судового збору).

Суддя Г.Є. Курило