ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016 року Справа № 912/603/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів: Науменка І.М., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання: Петровська А.В.

за участю сторін:

від позивача: Балла В.В., довіреність № б/н від 11.01.2016 р.,

від відповідача: Семенов Є.Ю., довіреність № 619 від 20.04.2016 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 10.05.2016 р. у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод"

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

про стягнення 160 828,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 10.05.2016 р. у даній справі (суддя Наливайко Є.М.) у задоволенні позову відмовлено.

Згадане рішення мотивовано посиланням на те, що позивачем не надано доказів доставки відповідачем вантажу неналежної якості, а також доказів порушення відповідачем строків поставки.

Не погодившись з даним рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення про стягнення матеріальних збитків у повному обсязі.

Скаржник вважає, що псування молока, переданого відповідачу для перевезення, сталося у зв'язку з порушенням відповідачем строку доставки молока у місце розвантаження.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач зазначає, що встановлені місцевим господарським судом фактичні обставини об'єктивно позбавляють апелянта стверджувати про наявність будь-якої вини відповідача, як перевізника за договором.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

22.09.2014 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний комбінат" (надалі - замовник) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (надалі - перевізник) укладено договір № 2209 про перевезення вантажів, за умовами якого замовник доручає, а перевізник на умовах даного Договору власними (орендованими, іншими) транспортними засобами, за відповідну оплату здійснює перевезення визначеного товаротранспортними накладними вантажу з визначеного замовником місця завантаження до пункту розвантаження. Вантажем за цим договором є молоко коров'яче незбиране та інша молочна продукція/сировина вказана в заявках (Додатку № 2 до цього договору перевезення).

Згідно п.1.2. договору кількість автотранспортних одиниць для перевезення вантажу, їх марка, маршрут та час графіку руху транспортних засобів до місця завантаження, час приймання-передачі цього вантажу попередньо визначається замовником, а в разі визначення цих параметрів перевізником - обов'язкове їх попереднє погодження з представником замовника.

Перевезення вантажів здійснюється на підставі письмових заявок (додаток № 2 до договору) на перевезення, узгоджених сторонами даного договору. Коригування маршруту замовником може відбуватись не пізніше, ніж за одну годину до відправки транспорту перевізника (пункт 2.1.договору).

Відповідно до п. 2.2. договору заявка має бути оформлена письмово та передається з використанням факсимільного зв'язку (факсу) або електронної пошти. У разі погодження сторонами така заявка має юридичну силу. Заявка повинна мати наступні реквізити: номер та дата подачі заявки, найменування, маса вантажу; кількість та типи транспортних засобів, необхідних для перевезення; вантажовідправник та адреса завантаження; вантажоотримувач та адреса розвантаження; дата та час завантаження; дата та час розвантаження; вартість перевезення; підписи та відбитки печаток відповідальних осіб сторін про узгодження даної заявки.

Пунктом 2.3. договору сторони погодили, що відповідальна особа замовника в усній формі має право направляти транспорт перевізника у необхідному напрямку. Всі питання, що виникають в ході виконання завдання, перевізник вирішує виключно через відповідальну особу замовника.

За п. 2.5. договору перевізник підтверджує, що водій перевізника, є уповноваженим представником по прийняттю/здачі вантажів, та має право підпису без довіреності від імені перевізника в усіх товаросупровідних документах, в тому числі право складення та підписання Актів відповідно до розділу 15 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 р. № 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 р. за № 128/2568.

Згідно пункту 5.1. договору розрахунки за договором здійснюються у безготівковій формі, в національній валюті України, шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок перевізника після 10-ти банківських днів з моменту підписання Акта приймання-передачі наданих послуг та отримання замовником документів згідно пункту 5.2. даного Договору.

Підставою для розрахунків за договором є: рахунок перевізника з додатком про розрахунок вартості перевезення, підписаний сторонами Акт приймання-передачі наданих послуг, оригінали товарно-транспортних накладних з відмітками вантажовідправника, вантажоодержувача, водія перевізника (п.5.2. договору).

Відповідно до пункту 6.6. договору за прострочення доставки вантажу за цим договором перевізник зобов'язаний відшкодувати замовнику збитки, завдані порушенням строку доставки, та сплатити штраф у розмірі 500,00 грн.

Договір підписаний директором позивача та відповідачем особисто та скріплений печатками обох сторін.

За своєю правовою природою, укладений між сторонами договір є договором перевезення.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Статтею ст. 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 306 ГК України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов'язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.

Позивач вважає, що відповідачем порушені умови спірного договору в частині терміну доставки вантажу, що призвело до псування вантажу, у зв'язку з чим позивачу були спричинені збитки у сумі 159 828,60 грн., у зв'язку з чим позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення зазначених збитків та штрафу у розмірі 1000,00 грн.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для задоволення позовних вимог, колегія суддів враховує таке.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Згідно зі ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Стаття 224 ГК України під збитками визначає витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення (а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини). За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

У відповідності з вимогами ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 920 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Стаття 924 ЦК України передбачає відповідальність перевізника за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти. У даній статті зазначено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов'язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов'язаної сторони.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2086цс15 від 23.03.2016 р.

Матеріалами справи підтверджено, що 20.10.2012 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" (покупець) та приватним акціонерним товариством "Біловодський маслоробний завод" (продавець) укладено договір купівлі-продажу.

Відповідно до пункту 2.1. договору № 254/12 знежирене молоко повинно бути натуральним, свіжим, незамороженим, без патогенних мікроорганізмів, за якісними показниками повинно відповідати вимогам ДСТУ 3662-97 "Молоко коров'яче незбиране. Вимоги при закупівлі", та іншим діючим ветеринарним та санітарним нормам та правилам. Згідно пункту 2.2. Договору № 254/12 та укладеного до нього додатку № 1 "Протоколу погодження ціни" починаючи з 27.11.2014 р. сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 кг молока знежиреного в розмірі за умов відвантаження транспортом покупця продукцію зі складу продавця: 3,20 грн. в т.ч. ПДВ; за якісними показниками товар повинен відповідати наступним вимогам: масова частка жиру - 0,05% - 0,08%; густина - не менше 1030 кг/куб.м; кислотність - не більше 19 градусів Тернера.

У випадку розходження даних кінцевого приймання з даними товаросупровідних документів до уваги беруться показники лабораторії покупця (п. 2.5. договору № 254/12).

Листом № 8615 від 15.12.2014 р. товариство з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" просило відвантажити на його адресу молоко знежирене в кількості 9 595 кг, якість якого має відповідати, зокрема показнику кислотності - 16 градусів Тернера.

Судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги зазначений лист, оскільки позивачем не надано доказів надіслання приватному акціонерному товариству "Біловодський маслоробний завод" цього листа засобами факсимільного зв'язку.

Умовами договору № 254/12 не передбачена зміна якісних показників в односторонньому порядку покупцем.

В підтвердження того, що зниження якості молока відбулося через тривале перевезення вантажу відповідачем, позивачем надано господарському суду засвідчену копію Спеціалізованої накладної на перевезення молочної сировини від 17.12.2014 р. (а.с. 29 т.1), у якій замовником та вантажоодержувачем зазначено товариство з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод", вантажовідправником - приватне акціонерне товариство "Біловодський маслоробний завод", перевізником - фізична особа - підприємець ОСОБА_3 У графі "Кислотність", що зазначається вантажовідправником нерозбірливо зазначено числа.

Позивачем, а ні суду першої інстанції, а ні суду апеляційної інстанції не надано оригіналу Спеціалізованої накладної на перевезення молочної сировини від 17.12.2014 р., у зв'язку з чим відсутня можливість встановити кислотність молока до відвантаження.

Разом з цим, з урахуванням п.2.5. договору № 254/12, господарським судом прийнято до уваги показники лабораторії покупця.

Так, при прийнятті вантажу, який був доставлений у чотирьох ємностях у першій вагою 9595 кг кислотність зазначена 18 градусів Тернера, у другій вагою 5330 кг - 18 градусів Тернера, у третій вагою 7481 кг - 18 градусів Тернера, у четвертій - 9513 кг - 18 градусів Тернера.

Водночас, лише щодо першої ємності у Спеціалізованій товарній накладній зазначено "невідповідність нормам ДСТУ 3662-97".

Представниками позивача складено Акт № 7396 від 19.12.2014 р., у якому зазначено, що молоко знежирене, відправлене приватним акціонерним товариством "Біловодський маслоробний завод" по спеціалізованій товарній накладній на перевезення молочної сировини від 17.12.2014 р. в кількості 9 595 кг, доставлене на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 19.12.2014 р. При прийнятті вищевказаного вантажу, була встановлена невідповідність 9 595 кг молока знежиреного нормам ДСТУ 3662-87, а саме підвищена кислотність молока.

Крім того, в Акті № 7396 від 19.12.2014 р. зазначено, що він додається до Спеціалізованої товарно-транспортної накладної від 17.12.2014 р.

Проте, у Спеціалізованій товарно-транспортній накладній від 17.12.2014 р. не міститься посилання на наявність додатку до неї.

У Акті № 7396 від 19.12.2014 р. в особливих відмітках зазначено: "Водій перевізника ОСОБА_5 від пояснень та підпису відмовився".

Акт № 7396 від 19.12.2014 р. не є належним та допустимим доказом в розумінні ст.34 ГПК України, оскільки складений з порушенням вимог чинного законодавства.

Так, відповідно до п.15.1. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 р. № 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 р. за №128/2568 у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між Перевізником і вантажовідправником

(вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом за формою, що наведена в додатку 4.

Згідно пункту 15.3. Правил записи в акті засвідчуються підписами вантажовідправника (вантажоодержувача) і водія. Односторонні записи в акті як вантажовідправника (вантажоодержувача), так і водія вважаються недійсними.

Пунктом 15.4. Правил передбачено, що жодна із сторін не має права відмовитись від підписання акта. У разі незгоди зі змістом акта кожна із сторін має право викласти в ньому свою думку в рядку "Особливі відмітки" і засвідчити її підписом.

При відмові від складання акта або від внесення записів у товарно-транспортну накладну у випадках недостачі, псування або ушкодження вантажу акт складається за участю представника незацікавленої сторони (п.15.5. Правил).

Акт № 7396 від 19.12.2014 р. складений лише працівниками товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод", зокрема: лаборантом ХБЛ ОСОБА_6, начальником відділу заготівлі ОСОБА_7, майстром зміни ОСОБА_8 та приймальником молочної продукції ОСОБА_9, за відсутності представника незацікавленої сторони, а тому, з урахуванням п.15.3. Правил, є недійсним.

Місцевим господарським судом правомірно не прийнято до уваги посилання позивача на зазначення у Спеціалізованій товарній накладній відмітки "Невідповідність нормам ДСТУ 3662-97", оскільки ДСТУ 3662-97 "Молоко та молочні продукти. Вимоги при закупівлі" визначена така кислотність для ґатунків молока: вищий - 16-17 градусів Тернера, перший - <19 градусів Тернера, другий - <20 градусів Тернера, пунктом 2.2. Договору № 254/12 передбачено, що кислотність не може бути більшою 19 градусів Тернера, а тому зазначена в Спеціалізованій товарній накладній від 17.12.2014 р. кислотність молока 18 градусів Тернера відповідає як нормам ДСТУ 3662-97 так і умовам договору №254/12.

Таким чином, наведені обставини спростовують твердження позивача щодо доставки відповідачем вантажу (молока) неналежної якості (підвищеної кислотності).

08.01.2013 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" (покупець) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю ім. Енгельса (постачальник) укладено договір поставки № 15/13.

Відповідно до пункту 3.1. договору №15/13 молоко, за якісними показниками, повинно відповідати вимогам ДСТУ 3662-97 "Молоко коров'яче незбиране. Вимоги при закупівлі" та Специфікації (Додатку № 2), що є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно Додатку № 1 до договору № 15/13 "Протоколу погодження ціни" від 09.12.2014р. сторони домовились починаючи з 09.12.2014 р. встановити наступну планову закупівельну ціну за 1 кг молока коров'ячого незбираного ДСТУ 3662-97: 1 ґатунок - 05,00 грн.

Відповідно до Специфікації (Додатку № 2 до договору № 15/13) за показниками кислотності молоко має відповідати таким нормам кислотності: вищий ґатунок: 16-17 градусів Тернера; перший ґатунок: менше або дорівнює 19 градусів Тернера, другий ґатунок: менше або дорівнює 20 градусів Тернера.

У порівнянні з нормами ДСТУ 3662-97 узгоджені у зазначеній Специфікації позивачем та постачальником по договору № 15/13 норми є нижчими.

Водночас, згідно Додатку № 1 молоко, що поставляється має бути 1-го ґатунку за ДСТУ 3662-97. Гатунок № 1 за ДСТУ 3662-97 по кислотності молока не може перевищувати 19 градусів Тернера.

Листом № 8630 від 25.12.2014 р. позивач просив сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю ім. Енгельса відвантажити на його адресу молоко коров'яче в кількості 16 605 кг, якість якого має відповідати, зокрема показнику кислотності - 16 градусів Тернера.

Судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги зазначений лист, оскільки позивачем не надано доказів надіслання сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю ім. Енгельса цього листа засобами факсимільного зв'язку.

Умовами укладеного сторонами Договору № 15/13 не передбачена зміна якісних показників в односторонньому порядку покупцем.

В підтвердження порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором перевезення позивачем надано засвідчені копії Спеціалізованої накладної на перевезення молочної сировини від 28.12.2014 р. (а.с. 33-34 т.1) та Товарно-транспортної накладної № 28 від 28.12.2014 р. (а.с. 31-32 т.1), у яких замовником та вантажоодержувачем зазначено товариство з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод", вантажовідправником - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю ім. Енгельса, перевізником - фізична особа - підприємець ОСОБА_3 У графі "Кислотність", що зазначається вантажовідправником нерозбірливо зазначено числа.

Позивачем, а ні суду першої інстанції, а ні суду апеляційної інстанції не надано оригіналу Спеціалізованої накладної на перевезення молочної сировини від 28.12.2014 р. та Товарно-транспортної накладної № 28 від 28.12.2014 р., а тому відсутня можливість встановити якої кислотності було молоко до відвантаження.

Відповідно до пункту 3.3. договору № 15/13 кінцеве (остаточне) приймання, оприбуткування та оплата молока, здійснюється покупцем, відповідно до кількісних та якісних показників, що зазначаються останнім в товарній накладній у графі "Прийнято" при прийманні молока на власному складі.

Згідно пункту 3.4. договору № 15/13 у випадку розходження даних кінцевого приймання з даними товаросупровідних документів покупець складає Акт та негайно, у будь-який зручний спосіб, повідомляє про це постачальника. Постачальник зобов'язаний направити свого уповноваженого представника до пункту прийому покупця протягом п'яти годин з моменту повідомлення. У випадку неявки представника постачальника, покупець складає Акт в односторонньому порядку та надсилає його на адресу постачальника. Постачальник зобов'язаний підписати надісланий покупцем Акт та надіслати його на адресу покупця протягом семи календарних днів з моменту отримання. У випадку якщо постачальник не надіслав підписаний Акт на адресу покупця у строки, зазначені у даному пункті договору, такий Акт вважається повністю погодженим постачальником.

В матеріалах справи відсутні Акт, складений покупцем, у зв'язку з розходженням даних кінцевого приймання з даними товаросупровідних документів, а також докази надіслання цього Акту на адресу постачальника.

Отже, у даному випадку, у покупця не було розбіжностей щодо кількісних та якісних показників, зазначених постачальником у Спеціалізованій товарній накладній від 28.12.2014р.

Так, при прийнятті вантажу, який був доставлений у двох ємностях у першій вагою 7129 кг кислотність зазначена 18 градусів Тернера, у другій вагою 9476 кг - 18 градусів Тернера. Молочну сировину прийняв приймальник молочної сировини ОСОБА_10, аналіз зробив лаборант ХБА ОСОБА_11 31.12.2014 р., про що свідчать підписи вказаних працівників позивача та відбиток печатки товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод". Про прийняття молочної сировини свідчить також підпис приймальника молочної сировини ОСОБА_10 та відбиток печатки позивача на товарно-транспортній накладній № 28 від 28.12.2014 р.

Водночас, представниками позивача складено Акт № 7450 від 30.12.2014 р., у якому зазначено, що молоко коров'яче, відправлене сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю ім. Енгельса по товарно-транспортній накладній № 28 від 28.12.2014 р. в кількості 16 605 кг, доставлене на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 30.12.2014 р.

Згідно Акту № 7450 від 30.12.2014 р. при прийнятті вантажу, була встановлена невідповідність 16 605 кг молока коров'ячого нормам ДСТУ 3662-97, а саме підвищена кислотність молока.

У Акті № 7450 від 30.12.2014 р. зазначено, що він додається до Товарно-транспортної накладної № 28 від 28.12.2014 та Спеціалізованої товарно-транспортної накладної від 28.12.2014р.

Разом з цим, у Товарно-транспортній накладній № 28 від 28.12.2014 р. та Спеціалізованій товарно-транспортній накладній від 28.12.2014р. не містяться посилання на наявність додатку до них.

У Акті № 7450 від 30.12.2014 р. в особливих відмітках надруковано "Водій перевізника ОСОБА_5 від пояснень та підпису відмовився".

Зазначений акт складений з порушенням п.15.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, а тому з урахуванням п. 15.3. наведених Правил є недійсним.

Крім того, Акт № 7450 складений 30.12.2014 р., тоді як перевірка поставленого молока лаборантами позивача ОСОБА_11 та ОСОБА_12 проведена 31.12.2014 р., про що свідчить напис на Спеціалізованій товарній накладній від 28.12.2014 р. Перевіркою не виявлено жодних невідповідностей нормам ДСТУ 3662-97 поставленого молока від сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Енгельса.

Згідно ДСТУ 3662-97 "Молоко та молочні продукти" визначена така кислотність для ґатунків молока: вищий - 16-17 градусів Тернера, перший - <19 градусів Тернера, другий - <20 градусів Тернера.

У Додатку № 1 до Договору № 15/13 "Протоколі погодження цін" передбачено, що молоко поставляється 1 ґатунку.

В Спеціалізованій товарній накладній від 28.12.2014 р. кислотність молока зазначена 18 градусів Тернера, що відповідає як нормам ДСТУ 3662-97 та і вимогам, визначеним сторонами у Додатках №№ 1 та 2 до договору № 15/13.

Наведені обставини спростовують доводи позивача щодо доставки відповідачем вантажу (молока) неналежної якості (підвищеної кислотності).

04.06.2013 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" (покупець) та приватним акціонерним товариством аграрно-переробним підприємством "Редан" (постачальник) укладено договір поставки № 126/13.

Пунктом 3.1. договору № 126/13 сторони узгодили, що молоко, за якісними показниками, повинно відповідати вимогам ДСТУ 3662-97 "Молоко коров'яче незбиране. Вимоги при закупівлі" та Специфікації (Додатку № 2) що є невід'ємною частиною цього договору.

В матеріалах справи відсутній Додаток № 2 до договору №126/13, з якого можна з'ясувати погодження сторонами вимог до його якості, що поставляється згідно такого договору.

Згідно Додатку № 1 до договору № 126/13 "Протокол погодження ціни" сторони домовились з 27.11.2014 р. встановити планову закупівельну ціну за 1 кг молока коров'ячого незбираного ДСТУ 3662-97 - 4,60 грн.

Згідно п.3.2. договору № 126/13 первинні показники якості (вміст жиру, білку, кислотність, густина) та кількість молока вказуються постачальником у місці відвантаження молока зазначеного в пункту 2.1.1. цього договору (склад постачальника).

Кінцеве (остаточне) приймання, оприбуткування та оплата молока, здійснюється покупцем, відповідно до кількісних та якісних показників, що зазначаються останнім в товарній накладній в графі "прийнято" при прийманні молока на власному складі (п. 3.3. договору №126/13).

У випадку розходження даних, що стосуються якісних та кількісних показників молока, зазначених Покупцем у Товарній накладній при прийманні молока, з даними, зазначеними Постачальником при його відвантаженні, до уваги беруться лабораторні та вагові показники Покупця, які є остаточними, мають повну юридичну силу та не підлягають оскарженню Постачальником (п.3.4.договору №126/13 ).

Листом № 8631 від 25.12.2014 р. позивач просив приватне акціонерне товариство аграрно-переробне підприємство "Редан" відвантажити на його адресу молоко коров'яче в кількості 8 301 кг, якість якого має відповідати, зокрема показнику кислотності - 16 градусів Тернера.

Судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги зазначений лист, оскільки позивачем не надано доказів надіслання цього листа приватному акціонерному товариству аграрно-переробному підприємству "Редан" засобами факсимільного зв'язку.

Умовами укладеного договору № 126/13 не передбачена зміна якісних показників молока в односторонньому порядку покупцем.

В підтвердження порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором перевезення позивачем надано засвідчену копію Спеціалізованої товарної накладної до товарно-транспортної накладної за формою № 1-ТН № 568 від 28.12.2014 р. (а.с. 36 т.1), у якій замовником та вантажоодержувачем зазначено товариство з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод", вантажовідправником - приватне акціонерне товариство аграрно-переробне підприємство "Редан", перевізником - фізична особа - підприємець ОСОБА_3 У графі "Кислотність", що зазначається вантажовідправником відсутня будь-яка відмітка. Отже відсутня можливість встановити якої кислотності було молоко на момент відвантаження.

Приватне акціонерне товариство аграрно-переробне підприємство "Редан", в порушення п. 3.2. Договору № 126/13 не зазначило такий показник, як кислотність молока.

Разом з цим, з урахуванням п.3.4. договору № 126/13, до уваги беруться лабораторні та вагові показники покупця.

При прийнятті вантажу позивачем, який був доставлено вагою 8 301 кг кислотність зазначена 18 градусів Тернера. Молочну сировину прийняв приймальник молочної сировини ОСОБА_10, аналіз зробив лаборант ХБА ОСОБА_11 31.12.2014, про що свідчать підписи вказаних працівників позивача та відбиток печатки позивача.

Водночас іншими представниками позивача складено Акт № 7451 від 30.12.2014 р., у якому зазначено, що молоко коров'яче, відправлене приватним акціонерним товариством аграрно-переробне підприємство "Редан""Редан" по Спеціалізованій товарній накладній №568 від 28.12.2014 р. в кількості 8 301 кг, доставлене на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 30.12.2014 р.

При прийнятті вищевказаного вантажу, була встановлена невідповідність 8 301 кг молока коров'ячого нормам ДСТУ 3662-97, а саме підвищена кислотність молока.

У Акті № 7451 зазначено, що він додається до Спеціалізованої товарної накладної №568 від 28.12.2014 р.

Проте у зазначеній накладній не міститься посилання на наявність додатку до неї.

У Акті № 7451 від 30.12.2014 р. в особливих відмітках надруковано "Водій перевізника ОСОБА_5 від пояснень та підпису відмовився".

Акт № 7451 від 30.12.2014 р. складений з порушенням п.15.1. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в України, а тому є недійсним в силу п.15.3 цих Правил.

Згідно ДСТУ 3662-97 "Молоко та молочні продукти. Вимоги при закупівлі" визначена така кислотність для ґатунків молока: вищий - 16-17 градусів Тернера, перший - <19 градусів Тернера, другий - <20 градусів Тернера.

Поставлене молоко відповідно до Спеціалізованої товарної накладної до товарно-транспортної накладної за формою № 1-ТН № 568 від 28.12.2014 р., із кислотністю 18 градусів Тернера відповідає першому ґатунку, що не є порушенням норм ДСТУ 3662-97 "Молоко та молочні продукти. Вимоги при закупівлі".

Наведені обставини спростовують посилання позивача щодо доставки відповідачем вантажу (молока) неналежної якості (підвищеної кислотності).

Щодо посилання позивача на порушення відповідачем строків доставки вантажу, колегія суддів враховує таке.

З урахуванням п.2.2. договору перевезення належним доказом узгодження між сторонами строків поставки є письмово оформлені заявки, в яких зокрема, повинні вказуватись строки доставки вантажу та на яких повинні міститись підписи та відбитки печаток відповідальних осіб сторін про узгодження даної заявки.

В матеріалах справи містяться копії заявок перевезення вантажу № 2678 від 16.12.2014р. (а.с. 158 т.1) та №2735 від 27.12.2014 р. (а.с. 159 т.1).

Судом першої інстанції оглянуто "оригінали" таких заявок у судовому засіданні 10.05.2016 р. та встановлено, що такі заявки є факсимільними роздруківками, при цьому, відбиток печатки товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" та підпис директора виконані в оригіналі, а підпис та печатка фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 у копії.

Проте, за умовами договору перевезення та за звичаями ділового обороту заявку на кожне перевезення має направляти замовник перевізнику, оскільки він вказує всі необхідні реквізити, а саме: масу вантажу, вантажовідправника, адресу завантаження тощо.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що навіть при умові направлення заявки засобами факсимільного зв'язку, має бути підпис та печатка замовника у факсимільному відображенні, оскільки спочатку вона направляється перевізнику, а потім в разі її погодження, перевізник підписує таку заявку, скріплює її своєю печаткою і направляє засобами факсимільного зв'язку замовнику.

Крім того, в матеріалах справи відсутні інші заявки, що складалися на виконання умов договору перевезення, тобто відсутні докази системності складання таких заявок, враховуючи довготривалість взаємовідносин між сторонами за договором перевезення.

З урахуванням наведеного, безпідставні посилання позивача про узгодження дати та часу доставки вантажу.

За ч.1 статті 313 ГК України перевізник зобов'язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Пунктами 25.6-25.6.12 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні визначені Правила перевезення молока та молочних продуктів.

Відповідно до пункту 25.6.1. Правил під час перевезень молока та молочних продуктів (вершків, сметани, сирків, сиру, кефіру тощо) перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі зобов'язані дотримувати встановлених санітарно-гігієнічних вимог.

Пункт 25.6.2. Правил визначає, що молоко перевозиться безтарним способом у спеціалізованих автомобілях-цистернах чи тарним способом - в авторефрежераторах, автомобілях-фургонах або бортових автомобілях з укриттям вантажу брезентом. Рухомий склад повинен мати санітарний паспорт, виданий територіальною санепідстанцією терміном не більш як на 6 місяців, а водій особисту санітарну книжку. Молочні продукти перевозяться тарним способом в автомобілях, які є в наявності для тарного перевезення. При цьому враховується тривалість перевезення: в літній період (квітень-вересень) при перевезенні на автомобілях із бортовою платформою і накриттям брезентом термін доставки не може бути більше 2-х годин, а для автомобілів-фургонів ізотермічних - не більше 6 годин.

Інших строків перевезення молока в Правилах не передбачено.

Пунктом 3.2.1 договору перевезення сторони узгодили, що перевезення молока здійснюється безтарним способом у спеціалізованих автомобілях-цистернах.

Період, у який здійснювалось перевезення вантажу, не є літнім, а тому вказані у Правилах строки перевезення не застосовуються до перевезень, що здійснювались відповідачем у грудні 2014 р.

В порушення ч.1 ст.313 ГК України сторони не узгодили у договорі перевезення строки поставки, а зобов'язались узгоджувати ці строки в заявках, які не підписувалися, у зв'язку з чим у відповідача відсутня відповідальність у вигляді штрафу за прострочення доставки вантажу.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про заподіяння позивачу збитків на вказану у позові суму, як і не доведено та не підтверджено відповідними доказами про наявність вини відповідача у їх заподіянні, а також протиправність поведінки останнього, та наявність причинно-наслідкового зв'язку між правопорушенням і заподіянням збитків, що є обов'язковою умовою для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди.

З урахуванням наведеного, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Встановивши відсутність порушень прав позивача, господарський суд правомірно не застосував строк позовної давності та відмовив у задоволенні позову, у зв'язку із його необґрунтованістю.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення прийнято місцевим господарським судом за повністю дослідженими обставинами справи з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 101-103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод".

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 10.05.2016 р. у справі №912/603/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді І.М.Науменко

І.О.Вечірко