РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2016Справа №910/12658/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»
До Третя особа, Приватного підприємства «А.Т.Н.» що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
ОСОБА_1
простягнення 202 455,61 грн.
Суддя Трофименко Т.Ю.

в присутності представників сторін:

від позивача: Самойленко П.М. - по дов. №1213/18 від 12.04.2016р.

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення з Приватного підприємства «А.Т.Н.» 202 455грн. 61 коп. страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/12658/16, розгляд справи призначено на 01.08.2016р.

В судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -

Клопотання мотивоване тим, що ДТП сталося в результаті порушення правил дорожнього руху з вини ОСОБА_1.

Представник позивача проти задоволення даного клопотання заперечував.

Суд розглянувши дане клопотання вважає, що вони підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

З урахуванням викладених в клопотанні представником відповідача обставин, суд прийшов до висновку, що рішення у справі може вплинути на права і обов'язки - ОСОБА_1 щодо відповідача, а тому ухвалою від 01.08.2016р. залучив до участі у справі, як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1, розгляд справи відклав на 26.09.2016р.

Представник відповідача у судове засідання 26.09.2016р. не з`явився, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи не виконав, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, що підтверджується повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення та розпискою про відкладення розгляду справи.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами, оскільки позивачем надано всі необхідні документи для вирішення спору по суті.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.06.2015р. між ПрАТ "СК "АХА Страхування" (далі - позивач) та ОСОБА_3, як страхувальником, було укладено договір страхування № 37085а5л, згідно умов якого об'єктом страхування є транспортний засіб марки "Volkswaqen" д.н.з НОМЕР_3.

24.08.2015р. в м. Києві на пр.. Перемоги сталася ДТП за участю транспортного засобу "Volkswaqen" д.н.з НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3, автомобіля «Dacia», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «ЗАЗ» державний номер НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_1

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва № 761/34583/15-п/12 від 02.12.2015р., встановлено вину гр. ОСОБА_1 у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до звіту № 567/15 від 23.09.2015р., по оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу "Volkswaqen" д.н.з НОМЕР_3., розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту №1.003.15.12270/ VESKO020896 від 02.20.2015р. розмір матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу"Volkswaqen" д.н.з НОМЕР_3, внаслідок ДТП склав 251955,61 грн., які були перераховані згідно платіжного доручення № 199 727 від 06.10.2015р., копія якого наявна в матеріалах справі.

На момент ДТП, його винуватець був працівником Приватного підприємства "АТН", про що зазначено у довідці ДАІ, а цивільно-правова відповідальності водія автомобіля «ЗАЗ» державний номер НОМЕР_4, на момент ДТП була застрахованою в ПраТ «Київський страховий дім» з лімітом відповідальності за шкоду по майну 50 000 грн., франшиза 500 грн.

Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача 202 455, 61 грн.

(251 955,62 грн. - 49 500 грн.) боргу та судові витрати.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Вимогами статті 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В статті 1187 ЦК України наведено визначення: „Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб".

Згідно із п.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Абзацом 16 ст.9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно із статтею 27 Закону України „Про страхування" страховик має право вимоги в межах його фактичних затрат.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, а між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно статті 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Оскільки, ОСОБА_1 під час вчинення ДТП знаходився в трудових відносинах з ПП "АТН" та виконував свої трудові, службові обов'язки, то в даному випадку відповідно до вимог ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин повідомлених позивачем суду не надав.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про те, що позивач на підставі ст.ст. 22, 1191, Цивільного кодексу України, ст. 228 Господарського кодексу України набув право регресу до відповідача щодо відшкодування останнім понесених позивачем витрат у вигляді суми виплаченого страхового відшкодування, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного підприємства "А.Т.Н." (, адреса: 03062, м. Київ, вул. Чистяківська 2-А. к.500) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070 м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, Код ) суму основного боргу в розмірі 202 455 грн. 61 коп., судовий збір у розмірі 3063 грн. 83 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.09.2016.

Суддя Т.Ю.Трофименко