ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.09.2016 Справа № 907/497/16

За позовом державного підприємства «Перечинське лісове господарство», с. Сімер Перечинського району Закарпатської області

до товариства з обмеженою відповідальністю «Максіфлекс», с. Велика Добронь Ужгородського району

про стягнення суми 21117 грн. збитків за порушення природоохоронного законодавства (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

Суддя господарського суду В.В.Мокану

представники:

позивача ОСОБА_1, довіреність № 164 від 12.04.2016 року

Відповідача ОСОБА_2, довіреність від 22.08.2016 року

СУТЬ СПОРУ: державним підприємством «Перечинське лісове господарство», с. Сімер Перечинського району Закарпатської області заявлено позов до товариства з обмеженою відповідальністю «Максіфлекс», с. Велика Добронь Ужгородського району про стягнення суми 39740,52 грн. збитків за порушення природоохоронного законодавства. Заявою від 21.09.2016 року позивач зменшив позовні вимоги і просить стягнути з відповідача суму у розмірі 21117 грн. у відшкодування в порядку регресу збитків, завданих навколишньому природному середовищу внаслідок порушення термінів проведення санітарних рубок. Клопотання позивача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням господарського суду Закарпатської області у справі № 907/497/16 у звязку зі зменшенням розміру позовних вимог залишено судом без розгляду.

В судових засіданнях 23.08.2016 року та 06.09.2016 року брали участь вищевказані представники, оголошувались перерви відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовано посиланням на порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства при виконанні укладеного між сторонами договору № 149 від 12.06.2015 року про виконання робіт та надання послуг, повязаних з лісозаготівлею. Встановлене актом перевірки Державної екологічної інспекції в Закарпатській області порушення визначеного в лісорубному квитку Серії 02 ЛКБ № 452542 від 21.05.2016 року терміну проведення суцільної санітарної рубки на ділянці, що розроблялася відповідачем, відбулось, на думку позивача, у звязку з порушенням відповідачем договірного зобовязання забезпечити дотримання чинного законодавства з охорони природи під час виконання робіт, зокрема, обовязку не залишати недоруби на місцях рубок після закінчення строків заготівлі, передбаченого Порядком спеціального використання лісових ресурсів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 року № 161.

Відповідач проти позову заперечив. Аналізуючи підстави застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як стягнення збитків, стверджує, що матеріали справи не доводять протиправність поведінки відповідача у вигляді порушення договірного зобовязання, що спричинило шкідливий результат для контрагента; наголошує на відсутності причинного зв'язку між заподіяною шкодою та поведінкою виконавця робіт за договором. Зазначає, що всі роботи за договором проведені, акти про їх прийняття складені у визначені договором строки, у кожному із актів приймання-передачі виконаних робіт по заготівлі деревини зазначено, що роботи виконані і прийняті в повному обсязі без зауважень та претензій, що спростовує твердження про несвоєчасність рубок. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що неповний обсяг рубки у лісосіці мав місце внаслідок невірного відображення у лісорубному квитку від 21.05.2015 року обсягу деревини, що підлягає заготівлі. Після виконання всього обєму робіт по суцільній рубці у відповідності до лісорубного квитка частина лісосіки залишилась не зрубана не з вини відповідача, який не мав права перевищувати обєми заготівлі деревини, визначені у лісорубному квитку.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Між сторонами спору існували договірні відносини з виконання робіт та надання послуг, повязаних з лісозаготівлею, оформлені договором № 149 від 12.06.2015 року, за умовами якого відповідач (виконавець) зобов'язався надати послуги, повязані з лісозаготівлею, згідно графіку і лісорубного квитка Серії 02 ЛКБ № 452542 від 21.05.2015 року, виданого ДП «Перечинським лісгоспом», в Турицькому лісництві квартал 10, виділ 22 (ліквідною кубомасою 1424 м куб., в тому числі, пил.1с. 70 кбм., пил.2с. 126 кбм., пил.3с. 84 кбм., тех.сир. 686 кбм., дрова 458 кбм.) за завданням замовника (позивача), який зобовязався прийняти і оплатити надані послуги.

Сторонами погоджено, що склад, види та обсяги послуг, що надаються за договором, а також строки надання послуг визначені сторонами у додатках, які є невідємною частиною договору (п. 1.2 договору). Щодо якості наданих послуг договором передбачено, що у разі невідповідності результату наданих послуг вимогам, зазначеним у додатку № 3 «Технічне завдання», виконавець зобовязується за власні кошти та власними силами виправити недоліки протягом 14 календарних днів від надання замовником відповідної вимоги у письмовому виді (п. 2.2 договору).

Пунктом 7.2 договору з посиланням на норму ст. 837 Цивільного кодексу України (договір підряду) передбачено відповідальність виконавця за порушення (недотримання) чинного законодавства, в тому числі, з охорони природи під час надання послуг (виконання робіт).

Виконання робіт підтверджено актами приймання передачі виконаних робіт від 30.06.2015 року, від 31.07.2015 року, від 31.08.2015 року, від 30.09.2015 року, підписаними представниками сторін.

За результатами позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів в держлісфонді ДП «Перечинське лісове господарство», проведеної Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області у квітні 2016 року, було виявлено ряд порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, відображених в акті від 15.04.2016 року. Так, в кварталі № 10 виділ 22 згідно лісорубного квитка серії 02 ЛКБ № 452542 від 21.05.2015 року, виданого на підставі дозволу ЗОУЛМГ № 03-29-748 від 20.05.2015 року, виявлено, що лісосіка рубкою в повному обсязі не пройдена, частина лісосіки не зрубана, порушено терміни

проведення санітарних рубок масою 158,67 кбм. таксовою вартістю 7039 грн. Визначений на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 року № 555 «Про затвердження Санітарних правил в лісах України» розмір шкоди, заподіяної лісу у звязку з порушенням термінів проведення санітарних рубок, становить суму 21117 грн.

Заявлену Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області претензію № 29/04/16 від 27.04.2016 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення природоохоронного законодавства, позивачем задоволено частково, платіжним дорученням № 637 від 29.06.2016 року перераховано Туричківській сільській раді за шкоду, завдану лісу, суму 42716 грн.04 коп., яка включає 21117 грн. шкоди за порушення термінів проведення санітарних рубок.

Вимога позивача про відшкодування відповідачем в регресному порядку завданої шкоди обґрунтована посиланням на умови укладеного з відповідачем вищевказаного договору про виконання робіт та надання послуг, повязаних з лісозаготівлею, яким виконавець зобов'язався забезпечити дотримання чинного законодавства з охорони праці, пожежної безпеки, охорони природи та інших діючих нормативно правових актів України під час виконання робіт як на лісосіці, так і за її межами.

Проаналізувавши долучені до матеріалів справи докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до статті 105 Лісового кодексу України особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, порушенні інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність.

Обов'язок підприємств, установ, організацій і громадян відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України, встановлено ст. 107 Лісового кодексу України.

Аналогічні положення містять норми Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища", приписами статей 68, 69 якого встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Правова природа відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, є позадоговірною, тобто деліктною відповідальністю, регламентованою ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Вимога позивача про відшкодування збитків випливає з господарських відносин з відповідачем, врегульованих договором, який за своїм змістом належить до договорів підряду.

Відповідно до ст. 228 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

За нормою ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Таким чином, умовою покладення на відповідача обов'язку по відшкодуванню збитків є доведеність факту порушення ним господарського зобов'язання або установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності.

Положеннями укладеного між сторонами вищевказаного договору надання послуг, повязаних з лісозаготівлею, передбачено, що у разі виявлення замовником допущених виконавцем порушень природоохоронного законодавства, термінів розробки лісосіки та інших порушень законодавства, ним можуть складатися відповідні акти. У разі відмови виконавця від підписання такого акту, у ньому робиться про це відмітка і такий акт вважається одним із достатніх доказів при вирішенні спору (п. 6.4 договору). Отже, сторони узгодили порядок фіксації виявлених порушень шляхом укладення двосторонніх актів.

Судом з'ясовано, що всі роботи по договорах підряду прийняті позивачем як замовником без зауважень щодо їх якості; актів з приводу будь-яких зауважень стосовно порушень природоохоронного законодавства сторонами не укладалось; долучені до матеріалів справи акти прийняття - передачі виконаних робіт не містять жодної інформації стосовно будь-яких порушень. Обставини невідповідності обсягів заготівлі деревини, зазначених у лісорубному квитку від 21.05.2015 року, фактично наявному на визначеній площі обсягу деревини виникли внаслідок помилок, допущених при оформленні лісорубного квитка, відношення до якого відповідач не має. Здійснення вирубки лісу понад обсяги, визначені у лісорубному квитку, неприпустимо.

Отже, доказів вчинення відповідачем правопорушення, які б свідчили про його неправомірну поведінку, що потягнула спричинення шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою та про вину відповідача у завдаванні шкоди позивачем не подано.

За таких обставин, вину відповідача у порушенні природоохоронного та лісового законодавства, наслідком якого була сплата позивачем суми майнових стягнень, слід визнати недоведеною, позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати по сплаті судового збору підлягають віднесенню на позивача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 49, ст. ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Судові витрати по сплаті судового збору віднести на позивача.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 26.09.2016 року.

Суддя В.В.Мокану