ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2016 року Справа № 904/3419/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Євстигнеєва О.С., Кузнецова В.О.,

при секретарі судового засідання Крицькій Я.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, заступник начальника відділу виконавчих проваджень та проваджень у справах про банкрутство управління претензійно-позовної роботи Юридичного департаменту, довіреність №14-127 від 13.05.2014 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, головний юрисконсульт відділу претензійно-позовної роботи управління правового супроводження проектів в місті Дніпро юридичного департаменту ТОВ "Регіональна газова компанія", довіреність №105-Д від 01.09.2016 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства "Криворіжгаз" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2016 року у справі №904/3419/16

за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: ОСОБА_3 акціонерного товариства "Криворіжгаз", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 353 607,02 грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства "Криворіжгаз" втрати від інфляційних процесів на весь час прострочення у розмірі 141 046,70 грн., три відсотки річних у розмірі 13 969,16 грн., пеню у розмірі 198 591,16 грн., судові витрати по справі покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2016 року у справі №904/3419/16 (суддя Панна С.П.) позов задоволений частково: стягнуто з ОСОБА_3 акціонерного товариства "Криворіжгаз" на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 137 791,36 грн. інфляційних втрат, 13 719,37 грн. 3% річних, 2 273,04 грн. витрат по сплаті судового збору; в іншій частині позовних вимог відмолено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем умов договору на купівлю-продаж природного газу №13-155-В від 04.01.2013 року в частині своєчасної оплати природного газу поставленого у період з лютого 2013 року по вересень 2015 року. Враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобовязання (оплата природного газу здійснювалась із порушенням строків, встановлених договором), місцевий господарський суд дійшов до висновку про правомірність заявлених вимог в частині 3% річних у сумі 13 719,37 грн. з урахуванням пункту 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань". Також, місцевий господарський суд здійснив перерахунок інфляційних втрат з урахуванням приписів пунктів 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" та дійшов до висновку про правомірність заявлених вимог в цій частині у сумі 137 791,36 грн.

Місцевим господарським судом зазначено, що у звязку з порушенням 08.01.2013 року провадження у справі про банкрутство ОСОБА_3 акціонерного товариства "Криворіжгаз" у період з 08.01.2013 року по 31.05.2016 року (дата припинення провадження у справі №38/904/208/2013) діяв мораторій на нарахування штрафних санкцій, тому позовні вимоги про стягнення пені, нарахованої за період з 20.02.2013 року по 24.11.2015 року, тобто у період дії мораторію, задоволенню не підлягають.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Криворіжгаз" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2016 року у справі №904/3419/16 в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 137 791,36 грн., 3% річних у сумі 13 719,37 грн. та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом неправильно застосовані норми процесуального та матеріального права, що призвело до ухвалення неправильного рішення. Порядок та строк оплати регулюється пунктом 6.1 договору, який в редакції додаткової угоди №4, передбачає, що остаточний розрахунок здійснюється на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу. Під час прийняття рішення місцевим господарським судом не встановлено дату підписання позивачем та повернення відповідачу актів приймання-передачі газу, що є необхідним для визначення періоду прострочення виконання та, відповідно застосування відповідальності за таке прострочення (у разі наявності прострочення виконання грошового зобовязання). Апелянт зазначає, що позивачем не повернуті підписані акти, тому відповідач не міг здійснити остаточний розрахунок за поставлений природний газ, відповідно, відсутнє прострочення виконання грошового зобовязання.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.08.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства "Криворіжгаз" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2016 року у справі №904/3419/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Євстигнеєв О.С., Кузнецов В.О., розгляд скарги призначений у судове засіданні на 03.10.2016 року.

У судовому засіданні, яке відбулося 03.10.2016 року представник ОСОБА_3 акціонерного товариства "Криворіжгаз" підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її в повному обсязі.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін.

У судовому засіданні 03.10.2016 року оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 04.01.2013 року між ОСОБА_3 акціонерним товариством "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (продавець) та ОСОБА_3 акціонерним товариством "Криворіжгаз" (покупець) був укладений договір на купівлю-продаж природного газу №13-155-В, відповідно до умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2013-2015 роках природний газ, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах договору (пункт 1.1 договору в редакції додаткової угоди №11 від 22.12.2014 року).

Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, які є кінцевими споживачами газу (пункт 1.2 договору).

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до повного погашення заборгованості (пункт 11.1 договору в редакції додаткової угоди №11 від 22.12.2014 року).

Згідно з пунктом 3.3 договору приймання - передача газу, переданого продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання - передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використання газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписаного акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (пункт 3.4 договору).

Сторонами підписані акти приймання-передачі природного газу: від 31.01.2013 року, від 28.02.2013 року, від 31.03.2013 року, від 30.04.2013 року, від 31.05.2013 року, від 30.06.2013 року, від 31.07.2013 року, від 31.08.2013 року, від 30.09.2013 року, від 31.10.2013 року, від 30.11.2013 року, від 31.12.2013 року, від 31.01.2014 року, від 28.02.2014 року, від 31.03.2014 року, від 30.04.2014 року, від 31.05.2014 року, від 30.06.2014 року, від 31.07.2014 року, від 31.08.2014 року, від 30.09.2014 року, від 31.10.2014 року, від 30.11.2014 року, від 31.12.2014 року, від 31.01.2015 року, від 28.02.2015 року, від 31.03.2015 року, від 30.04.2015 року, від 31.05.2015 року, від 30.06.2015 року, від 31.07.2015 року, від 31.08.2015 року, від 30.09.2015 року (а.с. 44-77, том 1).

Відповідно до пункту 6.1 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 31.12.2013 року) оплата за природний газ здійснюється виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки.

У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу.

В платіжних дорученнях покупець повинен обов'язково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором (пункт 6.4 договору).

Матеріалами справи підтверджується, що Приватне акціонерне товариство "Криворіжгаз" розрахувалося за поставлений природний газ за період з січня 2013 року по вересень 2015 року в повному обсязі, однак з порушенням встановлених умовами договору строків.

Причиною виникнення спору є неналежне виконання Приватним акціонерним товариством "Криворіжгаз" умов договору №13-155-В на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 року в частині своєчасної оплати природного газу, поставленого у період з січня 2013 року по вересень 2015 року.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобовязання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобовязань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 7.2 договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років (пункт 9.3 договору).

За несвоєчасну оплату природного газу позивачем нарахована до стягнення пеня у сумі 198 591,16 грн. за загальний період з 20.02.2013 року по 24.11.2015 року (по кожному акту окремо, з урахуванням здійснення оплати).

Місцевий господарський суд, з яким погоджується апеляційний господарський суд, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення пені з таких підстав.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2013 року порушено провадження по справі № 38/904/208/2013 про банкрутство ОСОБА_3 акціонерного товариства "Криворіжгаз" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів ОСОБА_3 акціонерного товариства "Криворіжгаз".

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, чинній до 19.01.2013 року) мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань щодо сплати податків і зборів, застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Частиною 4 статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, чинній до 19.01.2013 року) встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням справи про банкрутство.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

За змістом статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, чинній до 19.01.2013 року) мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію; їх виконання для боржника є обов'язковим, але пеня, штраф та інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що застосовуються до платника податків за порушення податкового законодавства, не нараховуються, оскільки ця норма визначає конкретний проміжок часу, який відповідає строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, але ніяк не пов'язаний із його суттю (пункт 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №15 "Про судову практику в справах про банкрутство").

Враховуючи приписи пункту 1-1 прикінцевих положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 року N 4212-VI, що набрав чинності з 19.01.2013 року), а також те, що провадження у справі про банкрутство порушено 08.01.2013 року (тобто до набрання чинності новою редакцією Закону про банкрутство), спірні правовідносини не стосуються продажу майна та ліквідаційної процедури місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку, що до спірних правовідносин мають бути застосовані положення Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013 року.

Таким чином, стаття 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, чинній до 19.01.2013 року) встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені упродовж часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний із визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію, тому неустойка за невиконання грошових зобов'язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2016 року припинено провадження у справі №38/904/208/2013 про банкрутство ОСОБА_3 акціонерного товариства "Криворіжгаз".

Оскільки позивачем заявлена до стягнення пеня за період з 20.02.2013 року по 24.11.2015 року, тобто в період дії мораторію, місцевим господарським судом правомірно відмовлено у її стягненні.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних за загальний період з 20.02.2013 року по 24.11.2015 року у сумі 13 969,16 грн. (по кожному акту окремо) та втрати від інфляції за період з листопада 2014 року по листопад 2015 року включно у сумі 141 046,70 грн. за прострочення оплати поставленого газ за період з березня 2014 року по вересень 2015 року.

Відповідно до пункту 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Місцевим господарським судом, з яким погоджується апеляційний господарський суд здійснений перерахунок 3% річних з урахуванням приписів пункту 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", за результатами якого 3% річних за загальний період з 20.02.2013 року по 23.11.2015 року становить 13 719,37 грн.

Відповідно до пункту 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 року №62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 року №39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Апеляційний господарський суд погоджується із перерахунком місцевого господарського суду втрат від інфляції, зробленого з урахуванням приписів пункту 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", за результатами якого сума від інфляції складає 137 791,36 грн.

За викладеного, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про правомірність стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 13 719,37 грн. та інфляційних втрат у сумі 137 791,36 грн.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять, а позивачем не надано доказів, що підтверджують факт своєчасного повернення відповідачу актів приймання-передачі природного газу за договором, як того вимагають умови договору, тобто невиконання відповідачем грошового зобов'язання у строки, встановлені договором, мало місце через прострочення кредитора - позивача, оскільки останнім не вчинено дій, визначених договором - не повернуто в передбачені договором строки підписані та скріплені печатками акти приймання-передачі, чим не виконано зобов'язання, встановлені договором з таких підстав.

Так, в матеріалах справи (а.с. 44-77, том 1) містяться акти приймання-передачі природного газу за січень 2013 року - вересень 2015 року підписані сторонами і скріплені печатками без заперечень і застережень.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач за показниками комерційних вузлів обліку газу мав можливість визначити обсяг поставленого газу, ціна газу була зафіксована в Додаткових угодах, також договором чітко визначено порядок оплати за поставлений газ та встановлено строк для оплати (до 20-го числа наступного за місяцем реалізації газу).

Також апеляційний господарський суд зазначає, що п. 6.1 договору не пов'язує обов'язок відповідача сплачувати помісячно за отриманий газ до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, з датою оформлення відповідного акту приймання-передачі природного газу, тобто, прострочення грошового зобов'язання відповідача за договором не пов'язане з часом підписання відповідного акту.

Таким чином, умовами договору встановлено як заплановані обсяги постачання природного газу у щомісячні періоди, його ціну, так і обов'язок саме покупця розраховувати кількість отриманого газу виходячи з показників лічильників.

Відтак, відповідач мав усі фактичні дані щодо обсягів отриманого природного газу та його ціни для проведення відповідних розрахунків.

Акти приймання-передачі газу лише фіксують обсяг переданого газу та відповідно до пункту 3.4 договору є підставою саме для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановленні договором або законом.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що позивачем були своєчасно та у повному обсязі виконані взяті на себе зобов'язання з поставки газу, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що відсутність доказів, які підтверджували б дату повернення підписаних актів прийому-передачі позивачем відповідачу не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи позивача наведені в обґрунтування апеляційних скарг.

Таким чином, апеляційний господарський суд не вбачає підстав, передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, для скасування рішення суду першої інстанції та, відповідно, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 акціонерного товариства "Криворіжгаз".

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись статтями 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 акціонерного товариства "Криворіжгаз" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2016 року у справі №904/3419/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2016 року у справі №904/3419/16 залишити без змін.

Повна постанова складена 04.10.2016 року.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя О.С. Євстигнеєв

Суддя В.О. Кузнецов