донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

22.09.2016 справа №908/2505/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддіДучал Н.М. Геза Т.Д., Мартюхіна Н.О.
секретар судового засідання: за участю представників сторін: від позивача - від відповідача - від 3-ї особи - розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 ОСОБА_5, за довіреністю ОСОБА_6, за довіреністю ОСОБА_6, за довіреністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Пірамода", м. Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від08.02.2016 р. (підписано 18.02.2016 р.)
у справі№ 908/2505/14 (суддя Кутіщева-Арнет Н.С.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Пірамода", м. Запоріжжя ОСОБА_8, м. Запоріжжя
простягнення заборгованості ВСТАНОВИВ:
Позивач, Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пірамода" про стягнення заборгованості за кредитним договором № 010/02-2/285 від 23.05.2007 р., станом на 06.05.2014 р. у сумі 1 756 057,61 грн., в т.ч. основна сума заборгованості по кредиту - 1 654 070,93 грн., заборгованість за несплаченими відсотками - 93 217,09 грн., пеня на заборгованість за кредитом - 5 320,78 грн., пеня на заборгованість по відсотках - 3 448,80 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на неналежне виконання ОСОБА_9, як позичальником, та ТОВ "Пірамода", як поручителем, прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 010/02-2/285 від 23.05.2007 р. та за договором поруки № 12/02-2/285/4 від 24.11.2011 р., внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом та відсотках за користування кредитом, на яку нарахована пеня, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.07.2014 р. у справі № 908/2505/14 позовну заяву прийнято до розгляду.

За клопотанням відповідача, ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.08.2014 р. провадження у справі № 908/2505/14 зупинялося до набрання законної сили рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі № 2/331/1591/14 - №331/5805/14-ц за позовом ОСОБА_9 до АТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Запорізької обласної дирекції про визнання кредитного договору № 010/02 - 2/285 від 23.05.2007 р. недійсним.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.06.2015 р. поновлено провадження у справі № 908/2505/14.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.07.2015 р., за клопотанням АТ "Райффайзен Банк Аваль", до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено ОСОБА_9 (позичальника за кредитним договором № 010/02 - 2/285 від 23.05.2007 р.).

Заявою № 140-9-2-00/16-302 від 02.07.2015 р. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» змінив розмір позовних вимог та просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пірамода" заборгованість за кредитним договором № 010/02-2/285 від 23.05.2007 р., станом на 01.06.2015 р., в сумі 1 249 442,16 грн., в т.ч. основна заборгованість по кредиту - 954 070,93 грн., заборгованість за несплаченими відсотками - 283 601,65 грн., пеня на заборгованість за кредитом - 5 320,78 грн., пеня на заборгованість по відсотках - 3 448,80 грн.

Заяву, на підставі ст.22 Господарського процесуального Кодексу України, прийнято судом до розгляду. Спір розглядався судом з врахуванням наведеної заяви.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.07.2015 р. за заявою ТОВ «Пірамода» по справі № 908/2505/14 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз; провадження у справі зупинялося до отримання висновку судової експертизи.

Враховуючи, що оплату експертизи по справі № 908/2505/14, станом на 15.12.2015 р. здійснено не було, матеріали справи супровідним листом № 3815/16-15 від 04.01.2016 р. експертною установою повернуті до господарського суду Запорізької області без виконання.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.01.2016 р. поновлено провадження по справі № 908/2505/14.

Судом залишені без задоволення заява третьої особи про призначення експертизи та клопотання ТОВ «Пірамода» про призначення повторної економічної експертизи.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 08.02.2016 р. у справі № 908/2505/14 позов Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пірамода" задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пірамода» на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" 954 070,93 грн. основного боргу по тілу кредиту, 283 601,65 грн. заборгованості за несплаченими відсотками, 5 320,78 грн. пені на заборгованість за тілом кредиту, 3 448,80 грн. пені на заборгованість за відсотками, 24 988,84 грн. судового збору.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю заявлених позивачем вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Пірамода» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 08.02.2016 р. по справі № 908/2505/14 і прийняти нове рішення, яким у позові відмовити у повному обсязі.

Вважає, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Зазначає, що відповідно до договору поруки поручитель зобов'язується здійснити виконання порушених забезпечених зобов'язань протягом 10 банківських днів з дати отримання вимоги від кредитора та в обсязі, зазначеному в такій вимозі. Вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем забезпечених зобов'язань у розмірі визначеному кредитором у вимозі. Станом на день вирішення спору по суті, в матеріалах даної справи відсутні будь-які докази, що підтверджують факт направлення на адресу відповідача письмової вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, а головне - факт отримання такої вимоги. Наполягає, що розрахунок суми заборгованості, наданий позивачем до позовної заяви, не можна вважати належним доказом, оскільки даний документ підписано посадовими особами, повноваження яких є нез'ясованими.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві № 140-11-0-00/8/546 від 07.04.2016р. Просить залишити рішення господарського суду Запорізької області від 08.02.2016р. по справі № 908/2505/14 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Наполягає, що в якості підтвердження направлення та отримання відповідачем Вимоги № 140-9-2-00/19-09 від 07.04.2014р. позивачем надані до справи фіскальний чек № 033 від 08.04.2014р. про направлення Вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повідомлення про вручення Вимоги 10.04.2014р. представнику ТОВ «Пірамода» (номер в повідомленні збігається з номером на фіскальному чеку). Вказана вимога надсилалася в три адреси, в т.ч. позичальнику та іншому поручителю.

Наполягає, що розрахунок позовних вимог як станом на 06.05.2014р. так і станом на 01.06.2015р. підписаний повноважними посадовими особами банку.

Поясненнями (вх. № 02-27/2869/16 від 05.05.2016р.) заявник апеляційної скарги повідомив, що дана судова справа не містить доказів видачі позичальнику суми кредиту, а також доказів ознайомлення відповідача як поручителя з усією історією кредитування та рефінансування даної кредитної заборгованості.

За клопотаннями представників сторін розгляд апеляційної скарги неодноразово відкладався.

У зв»язку з відпусткою суддів Ушенко Л.В. та Склярук О.І., протоколом автоматичної зміни складу судової колегії сформовано колегію у складі головуючий суддя Дучал Н.М., судді Агапов О.Л., Мартюхіна Н.О.

У зв»язку з відпусткою судді Мартюхіної Н.О., протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Дучал Н.М., судді Склярук О.І., Агапов О.Л.

У зв»язку з відпусткою суддів Склярук О.І. та Агапова О.Л., протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів сформовано колегію у складі головуючий суддя Дучал Н.М., судді Геза Т.Д., Мартюхіна Н.О.

Позивач в Доповненнях № 140-11-0-00/8/691 до відзиву зазначив, що 18.03.2016р. Жовтневим районним судом міста Запоріжжя прийнято рішення по справі № 331/5670/14-ц за яким стягнуто солідарно з позичальника ОСОБА_9 та фінансового поручителя ОСОБА_11 заборгованість за кредитним договором № 10/02-2-285 від 23.05.2007р. у розмірі 1 505 460,94 грн. та судові витрати 3 654,00 грн. (копію рішення надано до доповнень).

З додатковим відзивом № 140-11-0-00/8/887 позивачем надано копію ухвали апеляційного суду Запорізької області від 02.06.2016р. у справі № 331/5670/14, якою рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2016р. у справі № 331/5670/14 залишено без змін.

З додатковими поясненнями по справі № 140-9-2-00/16-500 та з листом № 140-9-2-00/16-523 позивачем надані до справи виписки по рахунках позичальника за кредитним договором № 010/02-2/285 від 23.05.2007р.

За клопотанням відповідача та третьої особи від 13.09.2016р. у зв»язку з хворобою представника розгляд апеляційної скарги відкладено на 22.09.2016р.

Клопотанням, що надійшло 21.09.2016р., представник відповідача та третьої особи просив долучити до справи копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.09.2016р., якою відкрите касаційне провадження у справі № 331/5670/14-ц та зупинено виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2016р. до закінчення касаційного провадження.

Згідно з положеннями ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін, третьої особи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

23.05.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за усіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор, банк), та ОСОБА_9 (позичальник) укладено кредитний договір № 010/02-2/285, відповідно до п. 2 якого, банк надає позичальнику кредит у розмірі 220 000,00 дол. США, дата остаточного повернення кредиту -22.05.2017р., фіксована процентна ставка за користування кредитом - 12% річних з правом перегляду; повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником Платежів рівними частками згідно з графіком погашення до цього договору. Детальний порядок повернення кредиту та сплати процентів визначений в частині № 2 цього договору.

Погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів (додаток до кредитного договору), шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на позичковий рахунок, вказаний в частині № 1 цього договору (п.1.5.1. договору).

Нараховані в порядку, передбаченому цим договором, проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту в строк, передбачений в графіку повернення кредиту та сплати процентів (п. 1.5.1.1.Договору).

Незважаючи на інші положення цього договору, Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов»язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання позичальником та/або Поручителем, та/або Майновим поручителем своїх Боргових та інших зобов»язань за цим договором та /або умов договору іпотеки, та/або умов Договору поруки (п.1.9.1. кредитного договору).

Протягом дії кредитного договору, сторонами були укладені додаткові угоди до договору, а саме: № 1 від 03.07.2009р., № 2 від 06.07.2009р., № 3 від 01.12.2009р., № 4 від 30.03.2010р., № 5 від 11.08.2010р., № 6 від 12.08.2010р., № 7 від 27.05.2011р., № 8 від 23.11.2011р., № 9 від 24.11.2011р., № 10 від 24.10.2012р., № 11 від 25.02.2013р., № 12 від 23.07.2013р.

Так, зокрема, додатковою угодою № 8 від 23.11.2011р., з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони досягли згоди про зміну умов погашення (реструктуризацію) Кредиту, визначених Кредитним договором № 010/02-2/285 від 23.05.2007р.

Сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість Позичальника за договором, строк сплати якої настав, у такому порядку (п.1. Угоди): станом на дату укладення цієї додаткової угоди фактична заборгованість Позичальника за Договором по сплаті суми кредиту становить 222 684,85 доларів США (надалі - Фактична заборгованість за сумою кредиту) (п.1.1. Угоди). Станом на дату укладення цієї додаткової угоди заборгованість з погашення процентів Позичальника за Договором, строк сплати якої настав, складає 901,60 доларів США (надалі Заборгованість) (п. 1.2. Угоди). На підставі цієї Додаткової угоди з 24.11.2011р. фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, при цьому за згодою сторін відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику (п. 1.3. Угоди).

24.11.2011 р. між позичальником та банком укладено додаткову угоду № 9 до кредитного договору, відповідно до п. 1 якої банк з 25.11.2011 р. надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії, а позичальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором.

Згідно з п. п. 1.1.1., 1.1.2., 1.1.4. Додаткової угоди № 9 від 24.11.2011 р., сума кредитного ліміту - 1 795 399,19 грн. та 223 586,45 дол. США; 1-й транш кредиту - 223 586,45 доларів США надається на споживчі цілі; 2-й транш кредиту - 1 795 399,19 грн. надається на рефінансування заборгованості; дата остаточного погашення кредиту: 1-й транш кредиту - 223 586,45 дол. США - в день отримання траншу кредиту на рефінансування, 2-й транш - 1 795 399,19 грн. - згідно графіку, остаточне погашення кредиту - 22.05.2017 р.

За користування кредитом позичальник сплачує проценти, що розраховуються на основі процентної ставки, розмір якої може змінюватись на умовах цього договору. На дату укладення цієї додаткової угоди розмір процентної ставки складає: 8,21 % річних за користування 1-им траншем кредиту в доларах США, 17,0 % річних за користування 2-им траншем кредиту в гривні (п.3 додаткової угоди № 9).

Пунктом 5 додаткової угоди № 9 від 24.11.2011 р. п. 4 частини 1 «Базові умови кредитування, визначення термінів» викладено у наступній редакції: "Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів відповідно до Графіка повернення кредиту та сплати процентів до цього договору". Детальний порядок повернення кредиту та сплати процентів визначений в частині № 2 цього договору.

За умовами п. 1.4.1.3. кредитного договору у редакції додаткової угоди № 3 від 01.12.2009 р. проценти нараховуються кожного календарного місяця на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, виходячи із фактичної кількості календарних днів у місяці та році, включаючи день видачі та виключаючи день повернення кредиту, та сплачуються позичальником відповідно до умов п. 1.5. цього договору.

Усі платежі для повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом повинні здійснюватись позичальником у валюті кредиту, в строки та на умовах встановлених цим договором. Інші платежі згідно з умовами цього договору розраховуються у валюті кредиту і підлягають сплаті у валюті України з валютного курсу НБУ на день сплати (п. п. 1.11.1., 1.11.1.1. кредитного договору).

За порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору (п. 4.1.1. кредитного договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами (дата договору), включаючи всі додатки до нього, і діє до виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому договору у повному обсязі (п. 7.3. кредитного договору).

Матеріали справи свідчать про виконання позивачем зобов'язань за кредитним договором № 010/02-2/285 від 23.05.2007р. стосовно надання ОСОБА_9 кредитних коштів в загальній сумі 1 795 399,19 грн. (на виконання додаткової угоди № 9 від 24.11.2011р.), що підтверджується меморіальним ордером № 2 від 25.11.2011р. та випискою по особовому рахунку ОСОБА_9

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та поручителем, ТОВ «Пірамода», укладений договір поруки № 010/02-2/285/1 від 23.05.2007 р., відповідно до п. 1.2. якого, поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням боржника - ОСОБА_9, які виникають з умов кредитного договору № 010/02-2/285 від 23.05.2007 р.

Сторони договору визначають, що у випадку невиконання Боржником взятих на себе зобов»язань по кредитному договору, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки (п.2.1. договору поруки від 23.05.2007р.)

У випадку невиконання Боржником Боргових зобов»язань перед Банком за кредитним договором, Банк має право звернутися до Поручителя з вимогою про виконання Боргових зобов»язань в повному обсязі чи в частині (п.2.4. договору поруки від 23.05.2007р.).

Поручитель приймає на себе зобов»язання, у випадку невиконання Боржником Боргових зобов»язань перед банком за Кредитним договором, здійснити виконання Боргових зобов»язань в обсязі, заявленому Банком, протягом 3-х банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Банку (п.2.5. договору поруки від 23.05.2007р.).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами (дата договору) і діє до повного виконання Боргових зобов»язань за кредитним договором. Відповідальність Поручителя припиняється лише після виконання Боргових зобов»язань в повному обсязі (п. 4.1. договору поруки від 23.05.2007р.).

Як вказує Банк у поясненнях, 24.11.2011р. між Банком та ТОВ «Пірамода» укладено Додаткову угоду № 1 до договору Поруки № 010/02-2/285/1 від 23.05.2007р., якою у зв»язку з оформленням нового договору поруки, сторони дійшли згоди вважати договір таким, що припинив свою дію. Проте, у справі така додаткова угода відсутня.

24.11.2011р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Пірамода» (поручитель), на забезпечення виконання зобов»язань ОСОБА_9 за кредитним договором № 010/02-2/285 від 23.05.2007р., зі змінами та доповненнями, що внесені та будуть внесені у майбутньому, був укладений договір поруки № 12/02-2/285/4 (з юридичною особою), відповідно до п. 1.1. якого, поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов'язань, у т.ч. тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору, у т.ч. на підставі додаткових угод до нього, укладених після набуття чинності цим договором; сплатити комісії в розмірах, передбачених кредитним договором; сплатити пені, штрафи, а також відшкодувати витрати та збитки, пов'язані з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені кредитним договором, у тому числі, при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобов'язань (п. 1.2. договору поруки від 24.11.2011 р.).

У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Позичальником всіх або окремих зобов»язань, Поручитель та Позичальник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Позичальником всіх або окремих зобов»язань в порядку та строки, встановлені кредитним договором, Кредитор набуває права вимоги до Поручителя сплати заборгованості за порушеними Забезпеченими зобов»язаннями. Поручитель зобов'язується здійснити виконання порушених забезпечених зобов'язань протягом 10 банківських днів з дати отримання вимоги від кредитора та в обсязі, зазначеному в такій вимозі. Вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем забезпечених зобов'язань у розмірі визначеному кредитором у вимозі (п.п.2.1., 2.2. договору поруки від 24.11.2011 р.).

Поручитель зобов»язується самостійно контролювати дотримання та своєчасне виконання Позичальником зобов»язань перед кредитором (п.2.6. договору поруки від 24.11.2011 р.).

За кожен календарний день прострочення виконання будь - яких грошових зобов'язань за цим договором поручитель сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення таких зобов'язань, від суми простроченого платежу. Розрахунок пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним, і по день виконання поручителем простроченого зобов'язання включно (п. 6.3. договору поруки від 24.11.2011 р.).

До всіх правовідносин, пов»язаних з укладанням та виконанням цього договору, застосовується строк позовної давності у п»ять років (п.6.9. договору поруки від 24.11.2011р.).

Поручитель засвідчив та гарантував (п.п.3.1.8., 3.1.9.), що він належним чином і в повному обсязі ознайомлений з положеннями кредитного договору та договорів, що забезпечують його виконання, цілком розуміє їх зміст і будь-яке посилання в тексті цього договору на кредитний договір чи окремі його положення є достатньою підставою вважати, що ці положення застосовуються рівною мірою до виконання прав і обов»язків сторін за цим договором. Поручитель володіє всією необхідною інформацією про стан Позичальника, його правовий статус та фінансовий стан, у т.ч. щодо його спроможності здійснювати виконання забезпечених зобов»язань, а також має всі можливості для самостійного, без участі кредитора, отримання інформації щодо стану виконання позичальником забезпечених зобов»язань.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання забезпечених зобов'язань за кредитним договором (п. 7.2. договору поруки від 24.11.2011 р.).

Матеріали справи свідчать, що всі додаткові угоди до кредитного договору № 010/02-2/285 від 23.05.2007р. погоджені з поручителем, про що свідчить напис на додаткових угодах за підписом директора та відбиток печатки Товариства.

Позивач наполягає та доводить неналежне виконання позичальником прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 010/02-2/285 з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом.

Враховуючи невиконання позичальником прийнятих на себе зобов»язань за кредитним договором, 08.04.2014 р. Позивачем на адресу позичальника та поручителів, в т.ч. ТОВ «Пірамода», направлено вимогу № 140-9-2-00/19-09 від 07.04.2014 р. про погашення заборгованості за кредитним договором, в якій банком повідомлено про невиконання Графіку повернення кредиту. З посиланням на п.1.9.1. кредитного договору (яким банку надано право вимагати дострокового виконання зобов»язань за кредитним договором), договори поручительства, вимагав у десятиденний термін з моменту отримання вимоги погасити заборгованість перед банком за кредитним договором № 010/02-2/285 від 23.05.2007 р. у сумі 1 736 851,35 грн., в т.ч. 1 654 070,93 грн. за кредитом, 77 038,92 грн. по відсотках, сплатити пеню на заборгованість за кредитом 3 347,64 грн. та пеню на заборгованість по відсотках 2 393,85 грн.

Докази направлення вимоги позичальнику та поручителям наявні в матеріалах справи. ТОВ «Пірамода» вказана вимога отримана 10.04.2014 р., про що свідчить відмітка в повідомленні про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 79 т. 2). Втім, вимога залишена без відповіді та задоволення.

Після надсилання Банком вимоги, позичальником в червні 2014р. здійснено часткове повернення кредиту в загальній сумі 700 000,00 грн. Відомостей про сплату позичальником процентів за користування кредитом після отримання Вимоги матеріали справи не містять. Остання сплата процентів за користування кредитом здійснена позичальником в січні 2014 року в сумі 23 111,68 грн.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою договір № 010/02-2/285 з додатковими угодами є кредитним договором, згідно з яким, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ст.530 ЦК України) .

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 Цивільного кодексу України, згідно з якою якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

У зв'язку з порушенням позичальником умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, банк використав надане йому частиною другою статті 1050 ЦК України та умовами кредитного договору право.

Пред'явивши вимогу від 07.04.2014р., яка за своєю сутністю та змістом є вимогою про повне дострокове виконання зобов»язань за кредитним договором, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання.

Факт наявності заборгованості ОСОБА_9 (позичальника) станом на 01.06.2015р. за кредитним договором № 010/02-2/285 в сумі 954 070,93 грн. за кредитом, в сумі 283 601,65 грн. по відсотках за користування кредитом підтверджується матеріалами справи та не спростовано третьою особою (позичальником).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки ( ст.611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст.550 Цивільного кодексу України). Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі (ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу України).

За умовами п.4.1.1. кредитного договору, у зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором, позивачем нарахована та вимагається до стягнення: пеня в сумі 5 320,78 грн. за несвоєчасну сплату кредиту згідно з графіком, розрахована за період з 28.07.2013р. по 05.05.2014р. по періодах невиконання кожного з зобов»язань за графіком; пеня на прострочену заборгованість за процентами в сумі 3 448,80 грн. за період з 28.04.2013р. по 05.05.2014р., розрахована по періодах невиконання кожного з зобов»язань.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України).

За змістом статей 553-554 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Умовами п.7.2. договору поруки від 24.11.2011 р. ( також як і п.4.2. договору поруки від 23.05.2007р.) встановлено, що договір діє до повного виконання забезпечених зобов'язань за кредитним договором.

Згідно з висновком Верховного суду України, що викладений в постанові від 17.09.2014 р. у справі № 6-53цс14, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст. 251, 252 Цивільного кодексу України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань позичальника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Пред'явлення Банком вимоги про повне дострокове виконання зобов»язань за кредитним договором (у сумі 1 736 851,35 грн.) з визначенням терміну виконання, є зміною строку виконання зобов'язання.

Як зазначено Верховним судом України в Постановах від 17.09.2014р. у справі № 6-53цс14, від 09.09.2015р. у справі № 6-933цс15, від 23.09.2015р. у справі № 6-352цс15, від 11.11.2015р. у справі № 6-2056цс15, від 27.01.2016 р. у справі № 6-990цс15, від 16.03.2016р. у справі № 6-1301цс15, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк звернення до поручителів підлягає обрахуванню з цієї дати.

Аналіз ст.559 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Наведені правові висновки Верховного суду України, викладені з метою усунення розбіжностей у застосуванні судами норм матеріального права, відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Звернення позивача до суду мало місце 15.07.2014р., тому судом вбачається дотримання позивачем шестимісячного строку, визначеного ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, як преклюзивного строку для звернення з позовом до поручителя, ТОВ «Пірамода».

За положеннями ст.553-554 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом договорів поруки - відповідальність поручителя є повною.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ «Пірамода» 954 070,93 грн. основного боргу по кредиту, 283 601,65 грн. заборгованості за несплаченими відсотками, 5 320,78 грн. пені на заборгованість за кредитом, 3 448,80 грн. пені на заборгованість за відсотками.

Крім того, в період судового провадження у цій справі, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2016 року у справі № 331/5670/14-ц задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзенбанк Аваль». Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_9, ОСОБА_11 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзенбанк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 010/02-2/285 від 23 травня 2007 року у розмірі 1 505 460, 94 грн., яка складається з основної заборгованості у розмірі 954 070, 93 грн., нарахованих та несплачених відсотків у розмірі 368 364, 22 грн., пені за несвоєчасне погашення основної заборгованості за кредитом у розмірі 17 027, 32 грн.; пені за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 165 998, 47 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02.06.2016р. у справі № 331/5670/14 рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2016 року по цій справі залишено без змін.

Вказаними судовими рішеннями по справі № 331/5670/14, зокрема, ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 02.06.2016р., у справі № 331/5670/14 підтверджено факт невиконання ОСОБА_9, як позичальником, прийнятих на себе зобов»язань за кредитним договором № 010/02-2/285, та наявність, станом на 02.12.2015 року, заборгованості перед АТ „Райффайзен Банк Аваль" за Кредитним договором № 010/02-2/285 від 23 травня 2007р. в сумі 1 505 460 грн. 94 коп., в тому числі: 954 070,93 грн. - заборгованість за кредитом; 368 364,22 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами; 17 027,32 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основної суми заборгованості за кредитом з 28.07.2013 р. по 02.12.2015 р.; 165 998,47 грн. - пеня за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків за користування коштами в період з 28.04.2013 р. по 02.12.2015 р.

Як повідомлено представником відповідача та третьої особи, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.09.2016р. відкрито касаційне провадження у справі № 331/5670/14-ц та зупинено виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2016р. до закінчення касаційного провадження.

Втім, зупинення виконання судового рішення не тягне його незаконності.

Ухвали апеляційного суду, відповідно до ст.319 Цивільного процесуального кодексу України, набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Виходячи з вищезазначеного, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду Запорізької області від 08.02.2016 р. (підписане 18.02.2016 р.) у справі № 908/2505/14.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги покладаються на заявника.

Результати апеляційного провадження у справі № 908/2505/14 оголошені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пірамода" на рішення господарського суду Запорізької області від 08.02.2016 р. (підписане 18.02.2016 р.) у справі № 908/2505/14 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 08.02.2016 р. (підписане 18.02.2016 р.) у справі № 908/2505/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М. Дучал

Судді Т.Д. Геза

Н.О. Мартюхіна

Надруковано 6 екз.:

1 - позивачу

1 - відповідачу

1-третій особі

1 - у справу

1 - ДАГС

1- ГСЗО