УХВАЛА

29.09.2016Справа № 910/7834/16

За скаргою Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України»

на дії Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гута-Скло»

до Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України»

про стягнення 32 631,39 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача не з'явився

від ВДВС не з'явився

СУТЬ СПОРУ :

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/7834/16 від 26.05.2016 повністю задоволені позовні вимоги та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гута-Скло» 15 100,00 грн. основного боргу, 6 531,39 грн. пені, 11 000,00 грн. штрафу, 1 378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

21.06.2016 на виконання рішення Господарського суду міста Києва № 910/7834/16 було видано відповідний наказ.

23.08.2016 на адресу суду від позивача надійшла скарга на дії Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, в якій просить:

- визнати незаконними дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Сперкач Я.О.;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 51656443 від 15.07.2016;

- скасувати постанови про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.07.2016.

Скарга мотивована тим, що згідно зі ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням ПАТ «Телесистеми України» є - бул. Русанівський, 7, м. Київ. Жодного майна, розташованого в Голосіївському районі м. Києва ПрАТ «Телесистеми України» не має. Пункт 4 ч. 1 ст. 26 того ж Закону передбачає, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення. Відтак державний виконавець Сперкач Я.О. не мала законних підстав для відкриття даного виконавчого провадження. Окрім того, з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень скаржнику стало відомо, що державним виконавцем Сперкач Я.О. в рамках даного виконавчого провадження 25.07.2016 також були винесені постанови про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вищезазначені постанови на адресу відповідача не надходили. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження наше підприємство отримало 10.08.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/7834/16 від 29.08.2016 скаргу було призначено до розгляду на 29.09.2016.

Позивач в судове засідання 29.09.2016 не з'явився.

Відповідач (скаржник) в судове засідання 29.09.2016 не з'явився.

Відповідачем 05.09.2016 до відділу діловодства суду подано клопотання, в якому зазначає, що розгляд справи може бути здійснений за відсутності представника відповідача.

Голосіївський районний ВДВС у місті Києві в судове засідання 29.09.2016 представника не направив, вимог ухвали від 29.08.2016 не виконав.

Згідно з ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши матеріали справи, Господарський суд міста Києва, встановив:

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Зазначеним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 2 п. 1 статті 19 Закону визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Матеріали справи свідчать, що наказ Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 у справі № 910/7834/16 поданий позивачем до Голосіївського районного Відділу державної виконавчої служби у місті Києві 13.07.2016.

15.07.2016 державним виконавцем Голосіївського районного Відділу державної виконавчої служби у місті Києві Сперкач Я.О. винесено постанову ВП № 51656443 про відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 у справі № 910/7834/16 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гута-Скло» 34 009,39 грн. боргу.

В подальшому 25.07.2016 державним виконавцем Голосіївського районного Відділу державної виконавчої служби у місті Києві Сперкач Я.О. при примусовому виконанні наказу Господарського суду міста Києва № 910/7834/16 від 21.06.2016 винесено наступні постанови за ВП № 51656443:

- про стягнення виконавчого збору,

- про арешт коштів боржника,

- про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Пункт 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

З наявної в матеріалах справи виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 31.03.2016 та станом на 04.08.2016 вбачається, що місцезнаходженням Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» є: 02154, м. Київ, Дніпровський район, Русанівський бульвар, 7.

Натомість позивачем наказ на примусове виконання подано до територіального органу державної виконавчої служби за місцезнаходженням стягувача (Голосіївський район).

Відповідач зазначає, що жодного майна, розташованого в Голосіївському районі м. Києва не має.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Голосіївським районним ВДВС у місті Києві належних та допустимих доказів, які б спростували обставини зазначені скаржником та встановлені судом, не подано.

Відповідно до ч. 4 п. 1 ст. 26 Закону України державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

З огляду на те, що боржник знаходиться у Дніпровському районі та доказів знаходження його майна у Голосіївському районі не подано, суд приходить до висновку що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 51656443 від 15.07.2016 винесена з порушенням місця виконання рішення.

Таким чином, дії Голосіївського районного Відділу державної виконавчої служби у місті Києві щодо винесення постанови ВП № 51656443 від 15.07.2016 про відкриття виконавчого провадження є неправомірними, а постанова підлягає визнанню недійсною.

Враховуючи те, що виконавче провадження № 51656443 відкрите Голосіївським районним Відділом державної виконавчої служби у місті Києві неправомірно, суд вважає, що винесені державним виконавцем у цьому провадженні постанови від 25.07.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про стягнення виконавчого збору та про арешт коштів боржника також підлягають визнанню недійсними.

Відповідно до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України (зі змінами та доповненнями), за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Враховуючи викладене господарський суд вважає, що скарга Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» на дії Голосіївського районного Відділу державної виконавчої служби у місті Києві задовольнити повністю.

2. Визнати незаконними дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Сперкач Я.О.

3. Визнати недійсною постанову Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва про відкриття виконавчого провадження № 51656443 від 15.07.2016.

4. Визнати недійсною постанову Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва про стягнення виконавчого збору № 51656443 від 25.07.2016.

5. Визнати недійсною постанову Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва про арешт коштів боржника № 51656443 від 25.07.2016.

6. Визнати недійсною постанову Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 51656443 від 25.07.2016.

СуддяВ.В. Сівакова