ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2016р. Справа№ 914/1932/16

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: до відповідача:Публічного акціонерного товариства Львівобленерго, м.Львів Державного підприємства Арена Львів, м.Львів
про: стягнення 105 778,67 грн.
Суддя Кітаєва С.Б.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність в матеріалах справи),

відповідача: не зявився

Права та обовязки ст. ст. 20, 22 ГПК України суд розяснив представнику позивача. Заяви про відвід суду не надходили

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Публічного акціонерного товариства Львівобленерго, м.Львів до відповідача Державного підприємства Арена Львів, м.Львів про стягнення 105778,67 грн.

Ухвалою суду від 22.07.2016р. за даним позовом порушено провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 14.09.2016р. Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду в судовому засіданні висвітлені в ухвалі.

Судове засідання призначене на 14.09.2016р. не відбулось, оскільки відповідно до наказу В.о. голови господарського суду Львівської області №289-к від 30.08.2016 року, суддю Кітаєву С.Б. з 12.09.2016 року по 16.09.2016 року направлено на навчання у Львівське регіональне відділення Національної школи суддів України.

13.09.2016р. за вх..№36384/16 відповідач подав відзив на позовну заяву вих. № 13/08-1932/16-01 від 13.08.2016 р., який поступив до судді Кітаєвої С.Б. 19.09.2016р. у звязку з перебуванням судді Кітаєвої С.Б. на навчанні у Львівському регіональному відділенні Національної школи суддів України згідно наказу в.о. голови господарського суду Львівської області №289-к від 30.08.2016 року. Суд прийняв даний документ та долив до матеріалів справи.

15.09.2016р. за вх.№36774/16 позивач подав довідку про відсутність в провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, справ зі спору між тими ж сторонами, про то же предмет і з тих же підстав та про відсутність рішень цих органів стосовно такого спору, яка поступила до судді Кітаєвої С.Б. 19.09.2016р. у звязку з перебуванням судді Кітаєвої С.Б. на навчанні у Львівському регіональному відділенні Національної школи суддів України згідно наказу в.о. голови господарського суду Львівської області №289-к від 30.08.2016 року. Суд прийняв даний документ та долив до матеріалів справи.

15.09.2016р. за вх..№36779/16 позивач подав пояснення по справі, які поступили до судді Кітаєвої С.Б. 19.09.2016р. у звязку з перебуванням судді Кітаєвої С.Б. на навчанні у Львівському регіональному відділенні Національної школи суддів України згідно наказу в.о. голови господарського суду Львівської області №289-к від 30.08.2016 року. Суд прийняв даний документ та долив до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 19.09.2016р. призначено розгляд справи на 22.09.2016р. про що сповіщено представників сторін телефонограмами (які наявні в матеріалах справи), а також надіслано ухвалу суду від 19.09.2016р. засобами поштового звязку рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Позивач явку повноваженого представника в судове засідання забезпечив, позовні вимоги підтримав. Подав в судовому засіданні клопотання (в подальшому зареєстроване в системі документообігу суду за вх.№37934/16) про долучення до матеріалів справи копії рішення господарського суду Львівської області від 17.08.2015р. у справі №914/1944/15 та розрахунків пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, які були предметом дослідження у зазначеній справі, де рішенням суду позов задоволено повністю. Подані представником позивача в додаток до клопотання документи прийнято і приєднано до матеріалів справи.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив. Як вбачається з відзиву на позовну заяву вих. № 13/08-1932/16-01 від 13.08.2016 р. позовні вимоги визнав в частині вимог про стягнення 7104,35 грн. 3% річних і 49182,63 грн. інфляційних нарахувань, а в частині вимог про стягнення пені просить суд зменшити розмір пені на 50 % в порядку ст.83 ГПК України. Крім того, зазначив, що позивачем порушено вимоги Закону при нарахуванні пені в розумінні ст.258 ЦК України.

Представник позивача не заперечив проти зменшення пені.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ч.3 ст.4-3 ГПК України господарським судом створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Із врахуванням наведеного, матеріалів у справі, господарським судом дотримано встановлених ст.129 Конституції України, ст.ст.4-2,4-3 ГПК України засад здійснення судочинства та забезпечено відповідачу можливість реалізації передбачених ст.22 ГПК України прав сторони в процесі, а тому суд в межах процесуального Закону ( ст.ст.43,75 ГПК України) вбачає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності у відповідності до ст.43 ГПК України, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

06 січня 2015 року між ПАТ «Львівобленерго» (далі-Постачальник) та ДП «Арена Львів» (далі-Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 90596.

За умовами Договору, Постачальник продає електроенергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електроенергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

Відповідно до п.2.3 Договору Споживач зобовязується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 «Порядок розрахунків» та №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії»; здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком №7а «Порядок розрахунків за перетікання за перетікання реактивної електроенергії».

Під час виконання умов Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електроенергії (далі ПКЕЕ) (п.2.1 Договору).

Відповідно до п.5 Додатку №2 до Договору остаточний розрахунок Споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого Постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ.

Рахунки на оплату платежів, передбачених даним договором, виписуються Постачальником електричної енергії та надаються Споживачу. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку (п.7 Додатку №2 до Договору).

Позивачем виставлено відповідачу рахунки за спожиту активну та реактивну енергію за травень 2015р., червень 2015р., липень 2015р., серпень 2015р., вересень 2015р., жовтень 2015 р., листопад 2015р., грудень 2015р., січень 2016р., лютий 2016р., березень 2015, квітень 2015р., травень 2015р.

Однак, в порушення умов Договору, відповідач не здійснював вчасно оплати за поставлену йому електричну енергію та за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії.

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе за договором зобовязань в частині своєчасної оплати зумовило звернення ПАТ Львівобленерго до суду із позовною заявою про стягнення із відповідача 49491,69 пені, що включає в себе 49042,83 грн. пені за несвоєчасну оплату рахунків за активну електроенергію, 448,86 грн. пені за несвоєчасну оплату рахунків за реактивну електроенергію, 7104,35 грн. 3% річних з простроченої суми та 49182,63 грн. додаткових нарахувань із застосуванням індексу інфляції.

При прийняття рішення суд виходив з наступного.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (ст.610 ЦК України).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 2 ст.218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобовязання контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Постачання електричної енергії, як визначено у ст.1 Закону України Про електроенергетику це господарська діяльність, пов'язана з наданням електричної енергії споживачеві за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору

У відповідності до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст.230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 4.2.1. Договору сторони встановили, що за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Так, згідно п.4.2.1 Договору, позивач за період з 08.07.2015 року по 28.01.2016 року нарахував відповідачу пеню у розмірі 49491,69 пені, з якої 49042,83 грн. пені за несвоєчасну оплату рахунків за активну електроенергію, 448,86 грн. пені за несвоєчасну оплату рахунків за реактивну електроенергію, згідно проведеного розрахунку.

Відповідно до п.3 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Частиною 1 ст.233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 ЦК України і статтею 233 ГК України. У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню.

Суд приймає до уваги обставини зазначені відповідачем у відзиві за вих. № 13/08-1932/16-01 від 13.08.2016 р. та додані ним письмові докази на спростування несвоєчасності проведеної ним оплати позивачу.

Враховуючи обставини справи, суд приймає до уваги обставини що ускладнюють виконання відповідачем даного рішення у справі, наявність інфляційних процесів у економіці держави, та виходячи із інтересів обох сторін, прийходить до висновку про задоволення клопотання відповідача, виражене у відзиві на позовну заяву вих. № 13/08-1932/16-01 від 13.08.2016 р. та зменшення стягнення пені на 50% від суми 49491,69 грн. пені, а саме до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 24745,85 грн.

Посилання відповідача у відзиві та те, що позивачем порушено вимоги Закону при нарахуванні пені в розумінні ст.258 ЦК України, а саме починаючи з 01.04.2016р. не відповідають матеріалам справи, оскільки як вбачається з розрахунків позивача період нарахування пені починається з 08.07.2015р.

Окрім того, суд вбачає за доцільне зазначити, що відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування, якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови в позові. Проте, із заявою про застосування строків позовної давності до вимоги про стягнення пені відповідач до суду не звертався.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення 3% річних з простроченої суми за активну електроенергію - 7056,15 грн., та додаткових нарахувань із застосуванням індексу інфляції за весь час прострочення оплат за активну електроенергію - 48658,27 грн.

Крім того, позивачем проведено нарахування також 3 % річних з простроченої суми за реактивну електроенергію - 48,20 грн. та розрахунок додаткових нарахувань із застосуванням індексу інфляції за весь час прострочення оплат за реактивну електроенергію - 524,36 грн.

Суд здійснивши перерахунок суми індексу інфляції заявленої позивачем до стягнення у розмірі 48658,27 грн. за активну електроенергію за період з 01.04.2015р. по 29.05.2016р. та 524,36 грн. за реактивну електроенергію за період з 01.04.2015р. по 16.05.2016р., встановив, що вимога позивача про стягнення 49182,63 грн. (48658,27+524,36) індексу інфляції підставна і підлягає до задоволення повністю.

Також суд здійснивши перерахунок суми 3% річних заявленої позивачем до стягнення у розмірі 7056,15 грн. за активну електроенергію за період з 01.04.2015р. по 29.05.2016р. та 48,20 грн. за реактивну електроенергію за період з 01.04.2015р. по 16.05.2016р., встановив, що вимога позивача про стягнення 7104,35 грн. (7056,15+48,20) індексу інфляції підставна і підлягає до задоволення повністю.

Відповідач визнає вимоги про стягнення 7104,35 грн. 3% річних та 49182,63 грн. інфляційних нарахувань.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України). Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ч.1 ст.35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Враховуючи викладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до відповідача про стягнення 24745,85 грн. пені, 49182,63 грн. інфляційних втрат та 7104,35 грн. 3% річних є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами, підлягають задоволенню та визнані відповідачем. В задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення пені відмовляє, в звязку із зменшенням її судом на 50%.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 1586,68 грн. покладаються на відповідача повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 4-3, 12, 22, 32, 32,33, 34,35, 36, 43, 44,49,82, 83, 84,85,116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Арена Львів» (79031, м.Львів, вул.Стрийська, 199, ) на користь Публічного акціонерного товариства Львівобленерго (79026, м.Львів, вул.Козельницька, ) 24745,85 грн. пені, 49182,63 грн. інфляційних втрат, 7104,35 грн. 3% річних та 1378,00 грн. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення пені відмовити у звязку із зменшенням її судом.

4. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27.09.2016 р.

Суддя Кітаєва С.Б.