ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2016 р.Справа № 916/1912/16

Господарський суд Одеської області у складі :

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Аганіні В.Ю.

за участю представників сторін :

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № 60 від 18.12.2015р.;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/1912/16:

За позовом: Державного підприємства "Спецагро";

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "ФІНБАНК";

за участю третьої особи, яка не звявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву;

про стягнення 2882545,29 грн., -

в с т а н о в и в :

Державне підприємство «Спецагро» (далі Позивач) звернулось до Публічного акціонерного товариства «Фінбанк» (далі Відповідач), за участю третьої особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву - із позовом про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна, яке належить до державної власності №4321, що укладений між регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та Акціонерним комерційним банком «Фінбанк» 03.06.2009р. посилаючись на те, відповідач має борг за вказаним договором в загальній сумі 2 882 545,29 грн.

З підстав ст.ст.11, 509, 526, 610, 611, 612, 625, 629, 762 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 175, 179, 193, 202, 216, 217, 218, 220, 230, 231, 237, 283, 284, 286 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 5, 17, 29 ОСОБА_2 України «Про оренду державного та комунального майна», позивач просить позов задовольнити.

Відповідач в засідання суду не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи (поштові повідомлення у справі) Відзив на позов не надав.

26.09.2016 р. відповідач надав клопотання про зупинення провадження у справі, з підстав ст. 79 ГПК України, до розгляду Одеськім апеляційним господарським судом справи №910/18096/15 за позовом Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву до ПАТ „Фінбанк про стягнення заборгованості з орендної плати та виселення з тих підстав, що предмет позову у обидва справах (№ 916/1912/16 та № 910/18096/15) є тотожній договір № 4323 укладений між Регіональним відділення Фонду державного майна України по місту Києву та ПАТ „Фінбанк 03.06.2009 р.

Представник ПАТ „Фінбанк в засідання суду, як зазначено вище не зявився, жодних пояснень, крім зазначених у даному клопотанні, з приводу зупинення провадження у даній справі, не надав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та обговоривши подане клопотання з представником позивача, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють зупинення провадження у справі, господарський суд відхиляє це клопотання як безпідставно заявлене за таких підстав.

Як зазначено у клопотанні предметом розгляду у даній справі є договір № 4321 укладений між Регіональним відділення Фонду державного майна України по місту Києву та ПАТ „Фінбанк 03.06.2009 р., а предметом розгляду у справі № 910/18096/15 є договір №4323 укладений між Регіональним відділення Фонду державного майна України по місту Києву та ПАТ „Фінбанк 03.06.2009 р.

З приведеного випливає, що предметами розгляду у даних справах є різні договори оренди. Крім того, Відповідач не надав самого договору 4323 від 03.06.2009 р., що позбавляє суд можливості дослідити його зміст та вирішити питання щодо зупинення провадження у даній справі.

Розглядаючи дану справу по суті, розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представника позивача, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено судом та випливає з матеріалів справи, 03 червня 2009 р. між регіональним відділенням ФДМУ по м. Києву та Акціонерним комерційним банком «Фінбанк» (на даний час - Публічне акціонерне товариство «Фінбанк», правонаступник) був укладений договір оренди нерухомого майна, яке належить до державної власності №4321 від 03.06.2009 р., за умовами якого регіональне відділення ФДМУ по м.Києву (орендодавець) передало, а АКБ «Фінбанк» (орендар) прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежилі приміщення загальною площею 329 кв.м. (майно), яке розміщене за адресою: м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1, та перебуває на балансі державного підприємства «Агроспецсервіс» (балансоутримувач).

Факт приймання передачі приміщення в оренду підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі нерухомого майна від 03.06.2009 р.

В звязку зі зміною балансоутримувача нерухомого майна ОСОБА_3 №4321/03 від 25.05.2011 про внесення змін до ОСОБА_3 оренди нерухомого майна №4321 від 03.06.2009 в п.1.1 ОСОБА_3, в розрахунку орендної плати та в акті приймання-передачі від 03.06.2009 слова «Державне підприємство «Агроспецсервіс» замінено на «Державне підприємство «Агроінвест».

В звязку зі зміною балансоутримувача вказаної будівлі ОСОБА_3 №4321/06 від 11.12.2013 про внесення змін до ОСОБА_3 оренди нерухомого майна №4321 від 03.06.2009 в п.1.1 ОСОБА_3, в розрахунку орендної плати та в акті приймання-передачі від 03.06.2009 слова «Державне підприємство «Агроінвест» замінено на «Державне підприємство «Спецагро» .

Відповідно до п. 3.1 договору орендна плата визначається на підставі ОСОБА_1 розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786, виходячи з орендної плати за базовий місяць.

Відповідно до пункту 17 ОСОБА_1 розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. №786 (із змінами та доповненнями, далі - ОСОБА_1 №786) у разі коли орендодавцем майна є Фонд державного майна, його регіональне відділення чи представництво, орендна плата спрямовується - за нерухоме майно державних підприємств, установ, організацій (крім підприємств, установ та організацій галузі кінематографії, що належать до сфери управління Мінкультури, - на період до 31 грудня 2016 р.) - 70 відсотків орендної плати до державного бюджету, 30 відсотків державному підприємству, організації, на балансі яких перебуває це майно.

Пунктом 3.3. договору встановлено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

В пункті 5.3. договору на орендаря покладено обовязок щодо своєчасної й у повному обсязі сплати орендної плати.

Згідно п. 3.6 договору за користування нежитловими приміщеннями орендар сплачує орендну плату у співвідношенні 70% до 30%, яка щомісяця перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції та відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Пунктом 2 ОСОБА_3 №4321/07 від 30.05.2014 про внесення змін до п. 3.1 ОСОБА_3 оренди нерухомого майна № 4321 від 03.06.2009 та встановлено орендну плату за базовий місяць (жовтень 2013 року) встановлено в розмірі 203 785,77 грн. В цьому ж пункті договору сторони погодили, що орендна плата за перший місяць (листопад 2013 р.) визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за перший місяць.

Згідно п. 3.7 ОСОБА_3 орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п. 3.8 ОСОБА_3 у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, ОСОБА_4 також сплачує штраф у розмірі 3 % від суми заборгованості.

В порушення своїх договірних зобовязань Відповідач вчасно не сплачував орендні платежі балансоутримувачу (30% та ПДВ) за ОСОБА_3 оренди №4321 за березень та квітень 2015 року, в звязку з чим виникла заборгованість з орендних платежів, яку відповідач сплатив тільки 11.09.2015 р.

Виходячи з цього у відповідача виникла заборгованість перед балансоутримувачем з орендних платежів (30% орендної плати включаючи ПДВ), які він повинен був сплачувати Балансоутримувачу, в загальному розмірі 60 508,71 грн., з яких:

- 54 316,61 грн. - орендна плата (30% та ПДВ) за березень 2015 року;

- 6 192,10 грн. - орендна плата (30% та ПДВ) за період з 01 по 03 квітня 2015 року (дата закінчення терміну дії договору).

Вказану заборгованість відповідач погасив балансоутримувачу 11 вересня 2015р.

За статтею 1 ОСОБА_2 України «Про оренду державного та комунального майна» цим законом регулюються відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності.

Статтею 29 цього ж ОСОБА_2 за невиконання зобов'язань за договором оренди, в тому числі за зміну або розірвання договору в односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором.

Додатково згідно ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача стягується плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошових зобовязань (ч. 1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2).

За змістом ст. 546, 549, 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, які можуть забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. З ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно розрахунку, доданого до позовної заяви, в звязку з простроченням сплати орендної плати відповідач станом на дату складання цієї позовної заяви (06.07.2016р.) зобов'язаний сплатити на користь ДП «Спецагро» штраф, пеню, 3% річних та інфляційні збитки в наступних розмірах:

- штраф- 5 150,71грн.;

- пеня- 41 555,86 грн;

- 3% річних - 2 115,74 грн.;

- інфляційні збитки - 23 068,46 грн.

Строк дії договору оренди №4321 від 03.06.2009 сплинув 03 квітня 2015 року відповідно до умов п. 1 ОСОБА_3 №4321/05 від 09.10.2013 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №4321 від 03.06.2009 р.

Листом від 16.04.2015 р. вих. №30-06/3975 регіональне відділення ФДМУ по м. Києву повідомило орендаря та балансоутримувача, про те, що не має наміру продовжувати строк дії зазначених договорів оренди на наступний термін та просило балансоутримувача у 10-денний термін з моменту отримання листа прийняти майно з орендованого користування, оформивши належним чином та направивши на адресу регіонального відділення підписані акти приймання- передачі (повернення) у 3 (трьох) примірниках, в іншому випадку повідомити про звільнення (незвільнення) орендарем орендованих площ.

Таким чином відповідно до ч. 2 ст. 17 ОСОБА_2 України «Про оренду державного та комунального майна» та ст.764 ЦК України договір оренди №4321 від 03.06.2009 є припиненими.

Листом від 19.05.2015 р. вих. № 30-06/5098 «Про оформлення повернення орендованого майна» регіональне відділення ФДМУ по м. Києву звернулося до ДП «Спецагро» та просило балансоутримувача надати інформацію щодо звільнення об'єкта оренди, зазначивши дату звільнення орендованих площ та надати відповідні акти.

Державне підприємство «Спецагро», в свою чергу, на виконання вимог двох вказаних вище листів РВ ФДМУ по м. Києву та на виконання пунктів 10.9 та 10.10 договору оренди звернулось до т.в.о. Голови правління ПАТ «Фінбанк» ОСОБА_5 листом від 02.06.2015 р. вих.№240/54-13, в якому просило орендаря 09 червня 2015 року на 10 год. 00 хв. направити уповноваженого представника для належного оформлення повернення орендованого нерухомого майна та підписання відповідних актів.

Зазначений лист був залишений орендарем без уваги та відповіді, орендовані приміщення не були звільнені та не були повернуті балансоутримувачу.

Додатково ДП «Спецагро» зверталось до орендаря листом від 08.07.2015р. вих. №292/54-13, яким направило орендарю акт приймання-передачі (повернення) нерухомого майна в 3 (трьох) екземплярах за ОСОБА_3 оренди №4321 від 03.06.2009 р., та просило підписати їх, скріпити печаткою та повернути на адресу ДП «Спецагро».

Вказаний лист також був залишений орендарем без задоволення та відповіді.

Згідно п. 10.9 ОСОБА_3 оренди №4321 від 03.06.2009 у разі припинення або розірвання цього ОСОБА_3 майно протягом трьох робочих днів повертається ОСОБА_4 Орендодавцю/ Балансоутримувачу. У разі, якщо ОСОБА_4 затримав повернення ОСОБА_3, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Згідно п.п. 10.6.1 п. 10.6 ОСОБА_3 оренди №4321 від 03.06.2009 (в редакції ОСОБА_3 №4321/01 від 11.02.2010) чинність цього ОСОБА_3 припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ОСОБА_2 України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1).

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (ч. 2).

Відповідно до п. 10.9 ОСОБА_3 оренди №4321 у разі припинення або розірвання цього ОСОБА_3 протягом трьох робочих днів повертається ОСОБА_4 Орендодавцю/ Балансоутримувачу. Уразі, якщо ОСОБА_4 затримав повернення ОСОБА_3, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Виходячи з того, що датою припинення ОСОБА_3 оренди №4321 від 03.06.2009 є 03 квітня 2015 року (пятниця), то відповідач повинен був повернути орендоване майно не пізніше 08 квітня 2015 року.

ОСОБА_4 (відповідач) не виконав вказаного обов'язку та не повернув орендоване нерухоме майно по теперішній час на ні балансоутримувачу ні орендодавцю, що підтверджує відповідний двосторонній Акт обстеження від 07.08.2015 р., складений та підписаний уповнова женими представниками ДП «Спецагро» та Регіонального відділення ФДМУ по м. Києву.

В зв'язку з викладеним перший заступник прокурора Шевченківського району м.Києва звернувся до суду в інтересах Регіонального відділення ФДМУ по м. Києву з позовом до ПАТ «Фінбанк» з вимогою про стягнення заборгованості з орендної плати, штрафних санкцій і неустойки, а також звільнення орендованого приміщення.

Так в провадженні господарського суду Одеської області знаходилась справа №910/18096/15 за позовом першого заступника прокурора Шевченківського району м. Києва в інтересах держави в особі регіонального відділення ФДМУ по місту Києву до ПАТ «Фінбанк» про стягнення грошових коштів (70% оренди та неустойки) та зобов'язання звільнення орендованого приміщення.

Державне підприємство «Спецагро» з метою вступу у вказану справу №910/18096/15 в якості третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору (стягнення 30% орендної плати) на стороні позивача зверталось 07 липня 2016 року до суду із відповідною позовною заявою.

Але ухвалою судді господарського суду Одеської області від 07 липня 2016 року у справі №910/18096/15 зазначену позовну заяву було повернуто заявнику (ДП «Спецагро») в звязку з неповязаністю позовних вимог (30% та 70% орендної плати за умовами договору оренди №4321 від 03.06.2009).

У вказаній ухвалі додатково було зазначено про право ДП «Спецагро» звернутись до суду із самостійним позовом.

Додатково відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до п. 10.11 ОСОБА_3 (в редакції ОСОБА_3 №4321/04 від 27.04.2012 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №4321 від 03.06.2009) - «За відмову орендаря на вимогу орендодавця повернути орендоване майно, у разі припинення/розірвання за рішенням суду договору, орендар відшкодовує орендодавцю неустойку у розмірі подвійної щомісячної орендної плати за весь час, що відраховується від дати припинення або розірвання договору до підписання акта приймання-передачі (повернення), який підтверджує фактичне повернення орендованого майна».

В пункті 5.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» зазначено, що застосовуючи приписи статті 785 ЦК України у розгляді справ зі спорів про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов'язань з повернення об'єкта оренди, господарським судам слід звертати увагу на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення,

Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня). Таким чином, застосування до відповідних позовів спеціальної позовної давності, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, є неправильним.

Крім того, слід враховувати, що передбачені статтею 785 ЦК України наслідки пов'язані з моментом припинення договору оренди (найму). Підстави припинення даного виду договорів визначені в частині другій статті 291 ГК України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Водночас, у розгляді справ зі спорів, що виникають з договорів оренди будівель або інших капітальних споруд, господарські суди мають враховувати умови договору та спеціальні норми статті 795 ЦК України, в силу яких договір найму припиняється з моменту оформлення відповідних документів (актів), що підтверджують повернення наймачем предмета договору найму.

Таким чином в даному випадку датою припинення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №4321 від 03.06.2009 р. є 03.04.2015 р.

Але відповідач по теперішній час не виконав обов'язку щодо повернення орендованого майна, що є підставою для стягнення з нього неустойки.

Виходячи з цього нарахування неустойки, передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України, правомірно розпочинати з 09.04.2015 р. з врахуванням положень п. 10.9 договору.

Так як відповідно до п. 3.6 ОСОБА_3 оренди №4321 від 03.06.2009 р. та п. 17 ОСОБА_1 розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. №786 орендна плата розподіляється в пропорції 70% та 30 % (до державного бюджету та балансоутримувачу відповідно), то, відповідно, і неустойка повинна бути розподілена в такій же пропорції - 70 % та 30 %.

Згідно розрахунку, доданого до позовної заяви, розмір неустойки, передбаченої ч. 2 ст.785 ЦК України, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ДП «Спецагро» (з 30% орендної плати), складає 2810654,52 грн.

Щодо оподаткування орендних платежів податком на додану вартість (ПДВ).

Відповідно до п. 3.2 ОСОБА_3 оренди №4321 від 03.06.2009 нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Згідно з п. 17 ОСОБА_1 №786 у разі якщо орендодавцем майна є Фонд державного майна, його регіональне відділення або представництво, орендна плата спрямовується: - за нерухоме майно державних підприємств, організацій - 70% орендної плати до державного бюджету. 30% - державному підприємству, організації, на балансі яких перебуває це майно.

Положення вказаної ОСОБА_1 повністю дотримані в п. 3.6 ОСОБА_3 оренди №4321 від 03.06.2009 р. щодо розподілу орендної плати 30% та 70%.

У зв'язку з тим, що згідно з вказівками Фонду державного майна України, орендар самостійно спрямовує, згідно з п. 17 ОСОБА_1, частини орендної плати безпосередньо до бюджету і підприємству-балансоутримувачу, то таке підприємство, на балансі якого перебуває орендоване майно, оформляє платіжні документи окремо на частину вартості орендної плати з обліком ПДВ і окремо - на суму ПДВ. що припадає на частину орендної плати, яка орендарем безпосередньо перераховується до бюджету.

Додатково згідно ОСОБА_5 Державної податкової адміністрації України від 12.05.2000р. №6514/7/16-1201 "Щодо обкладення податком на додану вартість сум орендної плати за використання державного майна", вищезазначені операції, пов'язані з договорами оренди, згідно з підпунктом 3.1.1 ст. З ОСОБА_2 України "Про податок на додану вартість" є об'єктом для обкладення ПДВ. Тому у підприємства, майно якого передане в оренду за договором між Фондом державного майна України і орендарем, виникають податкові зобов'язання на дату, визначену п. 7.3 ст. 7 ОСОБА_2 України "Про податок на додану вартість". База для оподаткування, відповідності ло п. 4.1 ст. 4 цього ОСОБА_2, визначається виходячи з повної вартості орендної плати, незалежно від того, хто (орендар чи підприємство) здійснює процедуру розмежування вартості орендної плати в розмірах, визначених пунктом 17 ОСОБА_1.

ОСОБА_2 України "Про податок на додану вартість" втратив чинність в зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України.

Відповідно до положень Податкового кодексу України операції з надання нерухомого майна в оренду, в тому числі і державного, так само підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, орендар, окрім орендної плати, сплачує також суму ПДВ. яка обраховується, виходячи з повної суми орендної плати.

Так, пунктом 185.1 ст. 185 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до п. 196.15 ст. 196 ПК України не є обєктом оподаткування операції з оплати орендної плати чи концесійного платежу за договорами відповідно оренди чи концесії цілісного майнового комплексу державного чи комунального підприємства (його структурного підрозділу), якщо орендодавцями чи концесієдавцями за договорами виступають органи державної влади чи органи місцевого самоврядування, а платежі відповідно до закону зараховуються до Державного бюджету України або місцевого бюджету.

Оскільки за договором оренди №4321 від 03.06.2009 Відповідачу було передано нерухоме майно, що не є цілісним майновим комплексом, підстави для звільнення від оподаткування операцій з його оренди відсутні, а відтак вони підлягають оподатковуванню на загальних підставах.

Разом з тим, зважаючи на те, що Фонд державного майна України та його регіональні відділення не є платниками ПДВ, сума податку не включається до рахунку по сплаті частини орендної плати, яка перераховується до Державного бюджету (70%). Податок на додану вартість, що нараховується на цю частину орендної плати, сплачується орендарем окремим платежем на рахунок балансоутримувача. який в подальшому перераховує його до Державного бюджету.

Таким чином, окрім 30% орендної плати, орендар повинен був сплачувати ДП «Спецагро» також суму ПДВ, нараховану на всю суму орендної плати (ПДВ на 30% орендної плати та ПДВ на 70% орендної плати).

Вказану правову позицію підтверджує і усталена судова практика в господарських справах в аналогічних спорах.

Щодо залучення РВ ФДМУ по м. Києву до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача.

Згідно ч. 1 ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Підставою подання даного позову є несвоєчасна сплата відповідачем орендних платежів та неповернення відповідачем державного нерухомого орендованого майна з орендного користування.

Відповідно до пунктів 4 та 10 ч. 1 ст. 5 ОСОБА_2 України від 9 грудня 2011 року №4107-VI «Про фонд державного майна України» Фонд державного майна України:

4) у сфері оренди державного майна:

- виступає орендодавцем цілісних (єдиних) майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного капіталу господарських товариств у процесі приватизації (корпоратизації), що перебувають у державній власності;

- здійснює контроль за надходженням до Державного бюджету України плати за оренду державного майна;

10) проводить аналіз використання державного майна у випадках, визначених законодавством.

Таким чином підставою залучення відповідного територіального органу ФДМУ до участі у даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору є те, що рішення по даній справі може вплинути на обовязки третьої особи щодо контролю за сплатою орендної плати та аналізу використання державного нерухомого майна.

Згідно ч. 1 ст. 6 ОСОБА_2 України «Про фонд державного майна України» Фонд державного майна України здійснює свої повноваження безпосередньо і через регіональні відділення в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі та представництва у районах та містах, створених Фондом державного майна України, у разі необхідності.

Перевіривши наданий позвачем розрахунок стягнення суд приймає його до уваги та вважає правильним.

Вказані докази не викликають у суду сумніву і тому приймаються до уваги.

Зворотнього відповідачем в порядку ст. 33 ГПК України не доведено.

Аналізуючи викладене господарський суд вважає вимоги позивача такими, що відповідають наявним у справі доказами, є обґрунтованими, законними і тому підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України при задоволенні позову судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст.32,33,43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державного підприємства "Спецагро" - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Фінбанк» (, 65032, м. Одеса, пр. Шевченко, 4-А, р/р № 0001 в ПАТ «Фінбанк», МФО 328685, к/р 0 в Управлінні НБУ в Одеській області, МФО 328027) на користь Державного підприємства «Спецагро» (, 01001 м. Київ, вул. Хрещатик, 24, п/р 000 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005) за умовами ОСОБА_3 оренди №4321 нерухомого майна, що належить до державної власності від 03.06.2009 р. неустойку в розмірі 2810654,52 грн. (два мільйони вісімсот десять тисяч шістсот пятдесят чотири гривні 52 копійки), пеню у розмірі 41555,86 грн. (сорок одна тисяча пятсот пятдесят пять гривень 86 копійок), штраф у розмірі 5150,71 грн. (пять тисяч сто пятдесят гривень 71 копійка), 3% річних у розмірі 2115,74 грн. (дві тисячі сто пятнадцять гривень 74 копійки), інфляційні збитки у розмірі 23068,46 грн. (двадцять три тисячі шістдесят вісім гривень 46 копійок).

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Фінбанк» (, 65032, м. Одеса, пр. Шевченко, 4-А, р/р № 0001 в ПАТ «Фінбанк», МФО 328685, к/р 0 в Управлінні НБУ в Одеській області, МФО 328027) на користь Державного підприємства «Спецагро» (, 01001 м. Київ, вул. Хрещатик, 24, п/р 000 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005) судовий збір у розмірі 43238 грн. 18 коп. (сорок три тисячі двісті тридцять вісім гривень 18 копійок).

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 03 жовтня 2016 р.

Суддя М.І. Никифорчук