РІШЕННЯ

22.09.2016Справа №910/13293/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/13293/16

за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О.С., м. Київ,

до приватного акціонерного товариства «Готель «Салют», м. Київ,

про стягнення 398 863 712,39 грн.,

за участю представників:

позивача - Хуторянець О.В. (довіреність від 10.06.2016 № 3-243500/7451);

відповідача - Барсук О.О. (довіреність від 13.09.2016 № 51).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О.С. (далі - Банк) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Готель «Салют» (далі - Товариство) про стягнення за неналежне виконання умов кредитного договору від 19.11.2004 № 915-01-04 (далі - Договір): 233 625 000 грн. основної заборгованості; 100 646 972,73 грн. простроченої заборгованості по відсоткам; 64 591 739,66 грн. пені, а всього 398 863712,39 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2016 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 16.08.2016.

12.08.2016 Банк подав суду документи для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

16.08.2016 позивач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2016 розгляд справи було відкладено на 13.09.2016 у зв'язку з неявкою представників відповідача.

30.08.2016 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) подав суду письмові пояснення по справі, в яких позовні вимоги Банку підтримав та просив задовольнити.

09.09.2016 позивач подав суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 13.09.2016 представник відповідача заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що довіреність на представництво відповідача отримав лише 13.09.2016 та не мав змоги ознайомитися з матеріалами справи та виконати вимоги ухвали суду.

Також представник відповідача подав клопотання про продовження строку вирішення спору.

Суд визнав клопотання відповідача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та визнав за необхідне оголосити перерву у судовому засіданні 13.09.2016 до 22.09.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 було продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів.

14.09.2016 ОСОБА_4 подав суду: заяву про вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору); клопотання про здійснення фіксації судового засідання.

22.09.2016 відповідач подав суду:

- відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на таке: позивачем документально не підтверджено розміру грошової заборгованості відповідача і як наслідок не обґрунтовано розмір позовних вимог; Банком неправомірно було нараховано відсотки за користування кредитними коштами після відкликання банківської ліцензії.

- клопотання про призначення судової економічної експертизи, проведення якої Товариство просило доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України;

на вирішення експертизи відповідач просив поставити такі питання:

« 1) Яка сума основного боргу по тілу кредиту у валюті кредиту, наданого ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «ГОТЕЛЬ «САЛЮТ» відповідно до кредитного договору № 915-01-04 від 19.11.2004 р. з наступними змінами і доповненнями, станом на дату подання позову?»;

« 2) Яка сума заборгованості по відсотках за користуванням кредитними коштами у валюті кредиту, наданого ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «ГОТЕЛЬ «САЛЮТ» відповідно до кредитного договору № 915-01-04 від 19.11.2004 р. з наступними змінами і доповненнями, станом на дату подання позову?»;

« 3) Чи підтверджується документально факт нарахування ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, якщо підтверджується, то який є розмір пені за несвоєчасне повернення позичальником тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, виходячи з умов кредитного договору № 915-01-04 від 19.11.2004 р. з наступними змінами і доповненнями та з урахуванням приписів чинного законодавства?»;

« 4) Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ГОТЕЛЬ «САЛЮТ» (по сплаті процентів за кредит та штрафних санкцій, погашення основної суми боргу) перед ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору № 915-01-04 від 19.11.2004 р. з наступними змінами і доповненнями та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цими кредитними договорами?»;

« 5) Чи відповідає метод нарахування банком процентів за кредитним договором № 915-01-04 від 19.11.2004 р. з наступними змінами і доповненнями вимогам Положення про кредитування ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ»?».

Суд, розглянувши заяву ОСОБА_4 про залучення як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача до участі у справі; заслухавши думку учасників процесу, дійшов висновку про відмову у її задоволенні, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої та другої статті 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Заява ОСОБА_4 мотивована тим, що вказана фізична особа є вкладником Банку та офіційно визнаним кредитором, членом громадської організації «Національне благо України», а тому рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки ОСОБА_4

Відповідно до пункту 1.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі. Саме лише зазначення в позовній заяві та/або у вступній частині судового рішення певного підприємства чи організації як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, без вирішення судом питання щодо її допущення або залучення до участі у справі не надає їй відповідного процесуального статусу.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Слід зазначити, що предметом даного позову є стягнення заборгованості та пені за Договором, сторонами якого є Банк та Товариство.

Заявник не підтвердив як саме рішення з даного господарського спору безпосередньо вплине на його права та обов'язки.

Представник відповідача у судовому засіданні 22.09.2016 підтримав заявлене клопотання про призначення судової експертизи.

Представник Банку заперечив проти задоволення вказаного клопотання та просив суд відмовити у його задоволенні повністю.

Відповідно до частини першої статті 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідач мотивує призначення судової експертизи тим, що Банк невірно здійснює розрахунки, проте не подає викладеному жодного документального підтвердження; Товариство не вказує в чому саме полягає невірність розрахунків та не подає суду контррозрахунок позовних вимог.

Крім того, вказані відповідачем у клопотанні питання не потребують спеціальних знань та підлягають вирішенню в процесі судового розгляду спору по суті на основі наявних у справі доказів.

Разом з тим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Отже, призначення судової експертизи в даній справі з визначеними відповідачем питаннями, є недоцільним і таким, що суперечить принципу розумності строку вирішення спору.

Представник позивача у судовому засіданні 22.09.2016 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача надав пояснення по суті спору; проти задоволення позовних вимог заперечив.

У судовому засіданні 22.09.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.11.2004 Банком і Товариством (позичальник) укладено Договір, за умовами якого:

- Банк надає позичальнику кредит у сумі 55 000 000 грн., а позичальник зобов'язується повернути отримані грошові кошти до 21.11.2006 і сплатити за користування кредитом відсотки у розмірі 19% річних (пункт 1.1 Договору);

- видача кредиту здійснюється в строк з 19.11.2004 по 26.12.2004 за письмовою заявкою позичальника, за погодженням Банку шляхом перерахування грошових коштів з позичкового на поточний рахунок позичальника, якщо інше не вказано у письмовій заявці (пункт 2.1 Договору);

- позичальник зобов'язався повернути кредит Банку до 20.11.2006 шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок (пункт 2.2 Договору);

- позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту за процентними ставками: а) 19% річних за період з дня надання, до терміну повернення кредиту, що зазначено в пункті 2.2 Договору; б) 38% річних за період з 22.11.2006 до дня фактичного погашення основної заборгованості (пункт 3.1 Договору);

- нарахування і сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щоквартально. Банк проводить нарахування, а позичальник сплачує проценти в строк до з 22 по 25 число останнього місяця поточного кварталу. У вказаний строк нараховуються і сплачується проценти за користування кредитними коштами у звітному періоді з 23 числа останнього місяця попереднього кварталу до 22 числа останнього місяця поточного кварталу (пункт 3.4 Договору);

- Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (пункт 8.5 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача начальником центру управління корпоративним бізнесом Шапкіним О.А., який діяв на підставі довіреності від 18.10.2004 № 12626, та від відповідача головою правління Хорозовим А.М., який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками.

Разом з тим, до Договору сторонами були укладені додаткові угоди та внесені зміни, зокрема, такі:

- додатковою угодою від 21.02.2006 Договору внесено зміни у пункт 1.1 Договору і викладено в новій редакції: « 1.1. Банк надає Позичаньнику кредит на загальну суму 55 000 000 (п'ятдесят п'ять мільйонів) гривень 00 копійок, а Позичальник зобов'язується повернути отримані кредитні кошти 21 лютого 2008 року включно.»;

- додатковою угодою від 17.04.2006 до Договору змінено назву Договору і викладено в такій редакції: «Договір про мультивалютну кредитну лінію № 915-01-04 від 19.11.2004 року», та внесено зміни в підпункт 1.1.1 пункту 1.1 Договору і викладено в новій редакції: «Надання кредитних коштів здійснюватиметься окремими частинами на умовах, визначених договором в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості у сумі 58 535 000,00 (п'ятдесят вісім мільйонів п'ятсот тридцять п'ять тисяч) гривень 00 копійок.»;

- додатковою угодою від 16.06.2006 до Договору внесено зміни в підпункт 1.1.1 пункту Договору і викладено в новій редакції: «Надання кредитних коштів здійснюватиметься окремими частинами на умовах, визначених договором в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості у сумі 59 788 834,00 (п'ятдесят дев'ять мільйонів сімсот вісімдесят вісім тисяч вісімсот тридцять чотири) гривні 00 копійок; змінено та викладено в такій редакції пункт 2.5 Договору: «Позичальник зобов'язується повернути всі отримані кредитні кошти у валюті заборгованості по кожному траншу до « 20» серпня 2007 року.»;

- додатковою угодою від 20.08.2007 до Договору змінено та викладено в такій редакції пункт 2.5 Договору: «Позичальник зобов'язується повернути всі отримані кредитні кошти у валюті заборгованості по кожному траншу до « 20» серпня 2008 року»;

- додатковою угодою від 20.08.2008 до Договору внесено зміни в підпункт 1.1.1 пункту 1.1 Договору і викладено в новій редакції, а саме: «Надання кредитних коштів здійснюватиметься окремими частинами на умовах, визначених договором в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості у сумі 99 788 834,00 (дев'яносто дев'ять мільйонів сімсот вісімдесят вісім тисяч вісімсот тридцять чотири) гривні 00 копійок»; змінено та викладено в такій редакції пункт 2.5 Договору: «Позичальник зобов'язується повернути всі отримані кредитні кошти у валюті заборгованості по кожному траншу до « 20» серпня 2010 року.»;

- додатковою угодою від 25.06.2010 до Договору внесено зміни в підпункт 1.1.1 пункту 1.1 Договору і викладено в новій редакції: «Надання кредитних коштів здійснюватиметься окремими частинами на умовах, визначених договором в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості у сумі 471 207 500 (чотириста сімдесят один мільйон двісті сім тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок»; змінено та викладено в такій редакції пункт 2.5 Договору, а саме: «Позичальник зобов'язується повернути всі отримані кредитні кошти у валюті заборгованості по кожному траншу до « 25» жовтня 2011 року.»;

- додатковою угодою від 26.10.2011 до Договору внесено зміни в підпункт 1.1.1 пункту 1.1 Договору і викладено в новій редакції: «Надання кредитних коштів здійснюватиметься окремими частинами на умовах, визначених договором в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості у сумі 470 521 140 (чотириста сімдесят мільйонів п'ятсот двадцять одна тисяча сто сорок) гривень 00 копійок.»; змінено та викладено в такій редакції пункт 2.5 Договору, а саме: «Позичальник зобов'язується повернути всі отримані кредитні кошти у валюті заборгованості по кожному траншу до « 24» жовтня 2013 року.»;

- додатковою угодою від 24.10.2013 до Договору внесено зміни в підпункт 1.1.1 пункту 1.1 Договору і викладено в новій редакції: «Надання кредитних коштів здійснюватиметься окремими частинами на умовах, визначених договором в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості у сумі 234 000 000 (двісті тридцять чотири мільйони) гривень 00 копійок.»; змінено та викладено в такій редакції пункт 2.5 Договору: «Позичальник зобов'язується повернути всі отримані кредитні кошти у валюті заборгованості по кожному траншу до « 23» жовтня 2015 року»;

- додатковою угодою від 21.02.2006 до Договору внесено зміни Договору, а саме: « 3.1 Банк нараховує, а Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами окремо по кожному траншу, виходячи з наступних процентних ставок: а) - 19 % (дев'ятнадцять) процентів річних за період з дня видачі по 31.05.2005 року; б) -16 % (шістнадцять) процентів річних за період з 01.06.2005 року до строку повернення кредиту, вказаного в п. 2.2 Договору; с) - 32% (тридцять два) процентів річних за період з 22.02.2008 року до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом»;

- додатковою угодою від 29.04.2014 до Договору внесено зміни Договору, а саме: « 3.1 Банк нараховує, а Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами окремо по кожному траншу, виходячи з наступних процентних ставок: а) - 10,25 % (десять цілих двадцять п'ять сотих) процентів річних у валюті гривні за період з 01.02.2011 року по 30.04.2014 року; - 23 % (двадцять три) процентів річних у валюті гривні за період з 01.05.2014 року по 23.10.2015 року; - 8,3 % (вісім цілих три десятих) процентів річних у валюті гривні за період з 01.02.2011 року до 25.10.2015 року; - 10,25 % (десять цілих двадцять п'ять сотих) процентів річних у валюті гривні за період з 01.02.2011 року по 25.10.2015 року; - 23,00% (двадцять три) процентів річних у валюті гривні за період з 01.05.2014 року до строку, вказаного в п.2.5. цього Договору - 25.10.2015 року; - 8,3 % (вісім цілих три десятих) процентів річних у валюті доларів США за період з 01.02.2011 року до 25.10.2015 року; б) у випадку порушення Позичальником встановленого Графіком погашення кредитної лінії, вказаного в п.2.5 Договору: - по кредиту в Національній валюті України - гривні - процентна ставка встановлюється в розмірі 46,00 % (сорок шість) процентів річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання по кредиту згідно вищевказаного Графіку, за період з моменту не погашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї ссудної (основної) заборгованості; - по кредиту США - 16,7 % (шістнадцять цілих сім десятих) процентів річних за період з дня, наступного за датою, вказаною в п.25. Договору до дня фактичного погашення заборгованості; в) - по кредиту в Національній валюті України - гривні - процентна ставка встановлюється в розмірі 46,00 % (сорок шість) процентів річних за період с дати, вказаного в п.2.5 Договору, до дня фактичного погашення заборгованості; - по кредиту США - 16,7 % (шістнадцять цілих сім десятих) процентів річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання по кредиту згідно вищевказаного Графіку, за період з моменту не погашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї поточної (основної) заборгованості.».

Також згідно з додатковими угодами до Договору було змінено пункт 3.4 Договору, а саме: нарахування і сплата процентів за користування кредитними коштами в національній валюті України - гривні, які враховуються на рахунку № 26 06 здійснюється щомісячно. Позичальник сплачує проценти в строк з 26 числа кожного місяця та не пізніше за останній робочий день кожного місяця. У зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця (включно); нарахування процентів за користування кредитними коштами в національній валюті України - гривні, які враховуються на рахунку № 2063 7 023076980; № 26 05; № 26 03; проводиться щомісячно. Сплата процентів за користування кредитними коштами в національній валюті України - гривні, які враховуються на рахунку № 2063 7 023076980; № 26 05; № 26 03; проводиться щоквартально; нарахування процентів за користування кредитними коштами отриманими в доларах США проводиться щоквартально. Сплата процентів за користування кредитними коштами в доларах США, проводиться щомісячно.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є кредитним договором.

Згідно з частиною другою статті 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач на виконання умов Договору видав відповідачу кредит (55 000 000 грн. було видано 19.11.2004; 37 608 035 грн. - 18.06.2008; 96 700 грн. - 24.10.2008; 800 523 грн. - 04.06.2009; 2 435 810 грн. - 07.08.2009; 50 000 000 грн. - 15.03.2010; 50 000 000 грн. - 18.03.2010; 260 900 000 грн. - 31.03.2010; 100 000 000 грн. - 02.06.2010; 20 000 000 грн. - 10.08.2010; 34 782 000 грн. - 31.03.2011), що підтверджується банківськими виписками.

Відповідач зобов'язання за Договором не виконав належним чином та станом на 27.05.2016 заборгованість Товариства перед Банком складає: 233 625 000 грн. простроченої заборгованості за кредитом та 100 646 972,73 грн. простроченої заборгованості за відсотками.

Банк неодноразово звертався до Товариства з вимогами погасити заборгованість за Договором (лист від 26.10.2015 № 3-20440/20652; лист від 02.11.2015 № 3-2044210/21086/1; від 01.12.2015 № 3-204220/23137; від 12.01.2016 № 3-204220/380; від 11.02.2016 № 3-204110/2032; від 13.10.2015 № 3-200110/1955; від 02.10.2015 № 3-204110/18762).

У свою чергу, Товариство залишило вимоги позивача без належного реагування та відповіді.

Відповідач не подав суду жодного документального підтвердження погашення заборгованості за Договором.

Посилання Товариства на те, що Банк не підтвердив документально розмір заборгованості спростовуються матеріалами справи, зокрема, банківськими виписками.

Що ж до тверджень відповідача про невірність розрахунків, то Товариство не подало контррозрахунок та не спростувало суми, які нараховані Банком.

Інші доводи відповідача, викладені ним у відзиві тощо, суд вважає непереконливими та такими, що не відповідають приписам чинного законодавства, спростовуються матеріалами та встановленими обставинами справи.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом у сумі 233 625 000 грн. та процентами за користування кредитом у сумі 100 646 972,73 грн. підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 64 591 739,66 грн. пені. Позивач визначає період прострочення з 26.10.2015 по 26.05.2016.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України (далі - ГК України) і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписом частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Разом з тим, пунктом 7.1 Договору передбачено, що за прострочення повернення кредитних коштів та/або погашення процентів та/або комісійних витрат позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України від простроченої суми за кожен день прострочення.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони правильні.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Готель «Салют» (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 11-Б; ідентифікаційний код 22950541) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців (Артема), 60; ідентифікаційний код 09807856): 233 625 000 (двісті тридцять три мільйони шістсот двадцять п'ять тисяч) грн. заборгованості за кредитом; 100 646 972 (сто мільйонів шістсот сорок шість тисяч дев'ятсот сімдесят дві) грн. 73 коп. заборгованості по процентам; 64 591 739 (шістдесят чотири мільйони п'ятсот дев'яносто одна тисяча сімсот тридцять дев'ять) грн. 66 коп. пені та 206 700 (двісті шість тисяч сімсот) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 27.09.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук