КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2016 р. Справа№ 910/235/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Тищенко О.В.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Гройсберг К.М.

за участю представників

від позивача: не з'явилися

від відповідача: Степанюк В.І. - директор, Ліщинський В.С. - дов. від 29.01.2015 року б/н

від третьої особи: не з'явилися

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства „Укравтоматика" на рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2016 року

у справі № 910/235/16 (суддя Андреїшина І.О.)

за позовом Приватного підприємства „Укравтоматика" (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Еліт Інжиніринг" (м. Київ)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

Приватне підприємство „Імексброк" (м. Київ)

про стягнення 156 158 грн. 61 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулося Приватне підприємство „Укравтоматика" з позовом (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Еліт Інжиніринг" про стягнення з відповідача на користь позивача суми неустойки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 6 871 грн. 31 коп., суми штрафу у розмірі 15% вартості товару у розмірі 149 287 грн. 30 коп.

Ухвалою від 09.03.2016 року господарський суд міста Києва залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Приватне підприємство „Імексброк".

Рішенням від 06.04.2016 року господарський суд міста Києва у позові відмовив повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням місцевого господарського суду ПП „Укравтоматика" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2016 року по справі № 910/235/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення 156 158 грн. 61 коп. задовольнити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2016 року у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Майданевич А.Г., ПП „Укравтоматика" було відновлено строк на апеляційне оскарження, його апеляційна скарга була прийнята до провадження та призначено розгляд справи № 910/235/16 у судовому засіданні за участю представників сторін та третьої особи.

В зв'язку з перебуванням суддів учасників колегії Суліма В.В. та Майданевича А.Г. у відпустці, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 25.07.2016 року було визначено склад колегії суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), Тищенко О.В., Отрюх Б.В.

В судове засідання 22.09.2016 року повноважні представники позивача та третьої особи не з'явилися та про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового засідання був повідомлені належним чином. Після обговорення судова колегія дійшла висновку, що неявка повноважних представників позивача та третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

В судовому засіданні 22.09.2016 року представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Cт. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи 30.09.2014 року Приватне підприємство „Укравтоматика" (покупець) та Товариство з обмеженою відповідальністю „Еліт Інжиніринг" (постачальник) уклали договір на поставку обладнання № 2609, відповідно до умов якого постачальник зобов'язався за замовленням покупця передати у власність (поставити) покупцю товар по найменуванню, комплектності, з технічними характеристиками, з зазначенням країни та фірми-виробника, в кількості, за ціною і вартістю згідно п. 3.1 даного договору, а покупець зобов'язався прийняти замовлений товар та оплатити його на умовах даного договору.

Під товаром у цьому договорі розуміється обладнання, згідно специфікації за формою, що зазначена в додатку № 1.

На виконання п. 1.1, п. 1.2 вказаного договору сторони склали додаток № 1 до нього, оформивши специфікацію обладнання, включивши до неї паровий котел ICI Caldaie як набір товару у комплекті з 7 елементів (котловий блок, комплекти арматури пару, рампа для приладів контрольного тиску, група живильної води, група продувки, автоматичний регулятор рівня, електрична шафа управління котлом) у кількості 3 шт. за ціною 33 366 євро; економайзер ECXV 8-12 (B) у кількості 3 шт. за ціною 6 158,00 євро за одиницю, групу контролю солевмісту TDS у кількості 3 шт. за ціною 7 980,00 євро за одиницю, автоматичну нижню продувку у кількості 3 шт. за ціною 2 665,00 євро за одиницю, групу модуляції рівня живильної води у кількості 3 шт. за ціною 8 102,00 євро за одиницю, охолоджувач відбору проб у кількості 3 шт. за ціною 1 117,00 євро за одиницю, аварійну сигналізацію верхнього рівня у кількості 3 шт. за ціною 280,00 євро за одиницю.

Відповідно до п. 1.3 договору від 30.09.2014 року № 2609 передача обладнання відбувається за адресою: Україна, м. Дніпропетровськ, вул. Столєтова, 21.

Згідно з п. 2.1, п. 2.2 договору загальна його сума на момент підписання складає 3 001 181 грн. 06 коп. з ПДВ, що еквівалентно 179 004,00 євро та розраховано по міжбанківському курсу з додаванням 1,0% на день складання договору із розрахунку 1 євро = 16,766 грн.

Ціна договору в євро є незмінною на весь час дії договору (п. 2.3).

У п. 2.4 договору від 30.09.2014 року № 2609 було погоджено, що у зв'язку з тим, що обладнання, яке вказується в табличній частині специфікації є імпортним, сторони домовилися, що на дату попередньої оплати та на дату остаточної оплати вартість товару перераховується на валютний курс євро до гривні за даними міжбанку + 1 % та фіксується шляхом підписання додаткової угоди.

Згода щодо умов оплати товару була досягнута в розділі 3 договору та передбачала наступне:

- покупець до початку поставки обладнання перераховує на розрахунковий рахунок постачальника аванс у розмірі 887 395,69 грн., що еквівалентно 52 928,29 євро по курсу міжбанку + 1 % і такий аванс відкриває замовлення на виготовлення обладнання у заводів-виробників (п.п. 3.1.1);

- залишок від вартості обладнання (126 075,71 євро, що еквівалентно по курсу міжбанку + 1% і попередньо становить 2 113 785 грн. 35 коп. з ПДВ) покупець перераховує на розрахунковий рахунок постачальника протягом трьох банківських днів з моменту письмового повідомлення покупця про готовність обладнання до відвантаження заводами-виробниками. Остаточна вартість залишку обладнання в грн. буде розрахована відповідно до п. 3.4 (п.п. 3.1.2);

- оплата здійснюється на підставі рахунка-фактури, виставленого постачальником протягом трьох днів з дня підписання договору (п. 3.2);

- розрахунки між сторонами здійснюються в національній валюті (українська гривня) шляхом банківського переказу коштів на рахунок постачальника (п. 3.3);

- датою оплати за обладнання вважається дата, коли постачальник купив валюту для розрахунку з заводами-виробниками на міжбанківському валютному ринку (на момент укладання договору, постачальник може купити валюту лише на третій день після подачі заявки на купівлю валюти свого банку). Також, сторони домовилися, що вартість обладнання в євро буде перерахована за курсом євро на міжбанку + 1% , який буде на цю дату (п. 3.4);

- сторони домовилися підписати акт звірки не пізніше 30.12.2014 року (п. 3.5).

За умовами п. 4.1 та п. 4.2 договору поставка здійснюється постачальником на умовах DDP, Україна, м. Дніпропетровськ, вул. Столєтова, 21 (Іncoterms 2000) тільки після виконання покупцем всіх умов п. 3.1 цього договору. Строк поставки - до 70 календарних днів від дати відкриття замовлення. Датою відкриття замовлення є дата отримання постачальником авансу (п.п. 3.1.1) на свій розрахунковий рахунок.

Постачальник письмово повідомляє покупця про свою готовність передати обладнання (п. 4.4).

Відповідно до п. 4.9 при поставці постачальник передає покупцю рахунок-фактуру, видаткову накладну, податкову накладну, сертифікати (паспорти) відповідності (якості), інструкції по експлуатації та інші необхідні, у разі наявності, документи.

У п. 11.1 договору сторони дійшли згоди про те, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін.

Якщо в ході виконання договору буде змінена кількість та асортимент обладнання або матеріалів, які поставляються, перед початком поставки обладнання, матеріалів, сторони підписують додаткову угоду з вказаною новою вартістю (п. 11.2).

Термін дії договору встановлено сторонами у п. 14.1, де вказано, що договір набирає чинності з моменту підписання та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2015 року, а щодо виконання зобов'язань сторонами - до повного їх виконання.

Ч. 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

07.10.2014 року покупець перерахував 931 388 грн. 37 коп. попередньої плати згідно з рахунком на оплату від 02.10.2014 року № 021201 887 395 грн. 69 коп., а 10.10.2014 року постачальник купив валюту згідно з умовами п. 3.4 договору.

Таким чином відповідно до п.п. 3.1.1, 3.1.2, п. 3.4 та п. 4.3 договору від 30.09.2014 року поставка мала відбутися до 19.12.2014 року (10.10.2014 року + 70 днів), але не раніше повної оплати поставленого товару.

16.12.2014 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору від 30.09.2014 року № 2609, посилаючись, при цьому, на зміну обсягів поставки.

Виходячи з додаткової угоди № 1, поставка товару, що вказаний в додатку № 1, виконуватиметься у два етапи:

- 1-й етап поставки грудень 2014 року, в який поставлятиметься паровий котел ICI Caldaie як набір товару у комплекті з 7 елементів (котловий блок, комплекти арматури пару, рампа для приладів контрольного тиску, група живильної води, група продувки, автоматичний регулятор рівні, електрична шафа управління котлом) у кількості 3 шт. по ціні 33 366 євро та аварійна сигналізація верхнього рівня у кількості 3 шт. за ціною 280 євро за одиницю;

- 2-й етап поставки січень-лютий 2015 року, в який поставлятиметься економайзер ECXV 8-12 (B) у кількості 3 шт. за ціною 6 158 євро за одиницю, група контролю солевмісту TDS у кількості 3 шт. за ціною 7 980 євро за одиницю, автоматична нижня продувка у кількості 3 шт. за ціною 2 665 євро за одиницю, група модуляції рівня живильної води у кількості 3 шт. за ціною 8 102 євро за одиницю, охолоджувач відбору проб у кількості 3 шт. за ціною 1 117 євро за одиницю.

Згідно з п. 11.3 договору від 30.09.2014 року № 2609 у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Таким чином після підписання додаткової угоди строк поставки змінився з 19.12.2014 року до 31.12.2014 року (відповідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України), проте залишилася умова щодо здійснення поставки не раніше повної оплати.

У заяві про зменшення позовних вимог позивач вказує, що відповідач поставив товар 09.01.2015, тоді як відповідно до умов додаткової угоди мав це зробити у грудні 2014 року, тобто, прострочив поставку на 9 днів.

З матеріалів справи вбачається, що 02.12.2014 року постачальник виставив покупцю рахунок № 021201 на суму 971 388 грн. 37 коп. на проведення доплати за товар згідно з додатковою угодою № 1 від 02.12.2014 року;

24.12.2014 року постачальником було оформлено видаткову накладну № 12 на суму 1 239 189 грн. 36 коп. з поставки парового котла та аварійної сигналізації верхнього рівня;

26.12.2014 року платіжним дорученням № 3 та платіжним дорученням № 930 позивач перерахував відповідачу 26 000 грн. та 14 000 грн. часткової попередньої плати за договором.

29.12.2014 року постачальником складено видаткову накладну № 13 на суму 619 594 грн. 70 коп. з поставки парового котла та аварійної сигналізації верхнього рівня.

Згідно з додатковою угодою № 1, поставка першого етапу товару на умовах DDP, Україна, м. Дніпропетровськ, вул. Столєтова, 21 (Іncoterms 2000) мала відбутися у грудні 2014 року.

Термін DDP „поставка зі сплатою мита" означає, що продавець товар, що пройшов митне очищення та без розвантаження з транспортного засобу, на якому він прибув у розпорядження покупця у названому місці призначення.

Матеріалами справи підтверджується, що поставка товару за договором відбувалася з використанням послуг компанії-перевізника. Так, товарно-транспортною накладною № Р12 підтверджується виконання постачальником обов'язку з відвантаження товару вартістю 1 212 525 грн. 24 коп., а саме: двох парових котлів та двох аварійних сигналізацій верхнього рівня, перевізником якого було Товариство з обмеженою відповідальністю „Камаз-Транс-Сервіс".

Після отримання вищезазначеного вантажу (двох парових котлів та двох аварійних сигналізацій верхнього рівня) позивач звернувся до перевізника Товариство з обмеженою відповідальністю „Іннек", який відповідно до товарно-транспортної накладної № 114Р від 25.12.2014 року поставив його Публічному акціонерному товариству „Інтерпайп Нижньодніпровський".

Відповідно до товарно-транспортною накладною № Р13 від 27.12.2014 року постачальник поставив товар вартістю 606 262 грн. 62 коп., а саме: один паровий котел та одну аварійну сигналізацію верхнього рівня 24.12.2014 року, перевізником якого було Товариство з обмеженою відповідальністю „Камаз-Транс-Сервіс".

В подальшому відповідно до товарно-транспортної накладної № 116Р від 09.01.2015 року позивач звернувся до перевізника Товариство з обмеженою відповідальністю „Іннек", який поставив його Публічному акціонерному товариству „Інтерпайп Нижньодніпровський".

З наявних у справі копій товарно-транспортних накладних не вбачається дат поставки, оскільки вони були подані позивачем не заповненими.

Також, щодо останньої поставки товару відповідно до товарно-транспортної накладної № 116Р від 09.01.2015 року, то колегія суддів встановила, що замовником цього перевезення був сам позивач, а відповідної товарно-транспортної накладної № Р13 від 27.12.2014 року не вбачається факту прострочення поставки, оскільки вона не заповнена повністю.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що позивач не довів факту прострочення поставки.

Лист без дати та номеру від ПП „Імексброк" директору ТОВ „Еліт Інжиніринг" не може бути належним доказом факту прострочення, оскільки в товарно-транспортних накладних зазначені інші перевізники та замовники перевезень.

Також колегія суддів враховує той факт, що відповідно до п. 4.3 договору від 30.09.2014 року № 2609 поставка мала відбуватися після виконання всіх умов п. 3.1 договору (п. 3.1.2 - повна оплата вартості обладання), проте позивачем доказів повної оплати надано не було.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивач просив суд стягнути з відповідача 6 871 грн. 31 коп. пені та 149 287 грн. 30 коп. штрафу за несвоєчасну поставку третього котла з першого етапу поставки за договором.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України в постанові від 21.10.2015 року № 6-2003цс15 цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За таких обставин колегія суддів, враховуючи правову позицію Верховного Суду України, приходить до висновку, що з відповідача не підлягали стягненню одночасно пеня та штраф.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги ПП „Укравтоматика" до ТОВ „Еліт Інжиніринг" є необґрунтованими, недоведеним та не підлягають задоволенню.

Отже доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства „Укравтоматика" на рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2016 року у справі № 910/235/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2016 року у справі № 910/235/16 залишити без змін.

3. Справу № 910/235/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді О.В. Тищенко

Б.В. Отрюх