КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2016 р. Справа№ 910/11537/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Мальченко А.О.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Дмитрук В.Я.- директор,

Маліков С.В., дов. № 1 від 01.01.2016р.,

Маліков В.В., дов. № 2 від 01.01.2016р.;

від третьої особи - не з'явився;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Науково-виробничого колективного підприємства «Мітіс»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 16.07.2015 року

у справі № 910/11537/15 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку

«Політех»

до Науково-виробничого колективного підприємства «Мітіс»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство «ГІОЦ»

про стягнення 26 553,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.07.2015 року по справі № 910/11537/15 позов задоволено повністю. Стягнуто з Науково-виробничого колективного підприємства «Мітіс» на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» заборгованість за комунальні послуги по квартирі № 21 у сумі 26 553,31 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2015 року у справі № 910/11537/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016 року змінено рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2015 року та викладено резолютивну частину рішення в новій редакції. Позов задоволено частково.

Стягнуто з Науково - виробничого колективного підприємства «МІТІС» на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» заборгованість в сумі 20 228,16 грн. та судовий збір у розмірі 1 391,80 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.06.2016 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016 року у справі № 910/11537/15 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 року справу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Мальченко А.О. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.08.2016 року.

25.08.2016 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Науково-виробничого колективного підприємства «Мітіс» надійшло клопотання про витребування доказів з метою встановлення сум наданих послуг.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2016 року було продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 07.09.2016 року.

07.09.2016 року через Відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» надійшли письмові пояснення щодо переривання строку позовної давності.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2016 року було витребувано докази щодо підтвердження розміру наданих послуг та відкладено розгляд справи на 07.09.2016 року.

09.09.2016 року через Відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» надійшли письмові пояснення щодо неможливості надання витребуваних документів через досить стислі строки та відсутність необхідності надання вказаних документів, оскільки об'єми послуг підтверджуються наданими раніше матеріалами справи.

09.09.2016 року через Відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Науково-виробничого колективного підприємства «Мітіс» надійшли письмові пояснення, в яких відповідач просить апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в позові.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представники Науково-виробничого колективного підприємства «Мітіс» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили суд рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2015 року у справі № 910/11537/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Представники Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» та Комунального підприємства «ГІОЦ» у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

При цьому, представник Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» у поясненнях, наданих у судовому засіданні 07.09.2016 року, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представник Комунального підприємства «ГІОЦ» у поясненнях, наданих у судовому засіданні 07.09.2016 року, залишив вирішення спору на розсуд суду.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції по даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивача та третьої особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» (далі - позивач, ОСББ «Політех») діє відповідно до Статуту ОСББ «Політех», який затверджено установчими зборами 18.02.2005 року (протокол № 1).

Відповідно до п. 1.1 Статуту ОСББ «Політех», об'єднання створено власниками квартир та приміщень багатоквартирного будинку № 145 по вул. Борщагівській в м. Києві відповідно до Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Пунктом 2.2 Статуту передбачено, що метою створення об'єднання є забезпечення захисту прав його членів та дотримання ними обов'язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Відповідно до п. 2.2 Статуту завданням та предметом діяльності об'єднання є:

- належне утримання будинку та прибудинкової території;

- забезпечення реалізації прав власників приміщень будинку на володіння та користування спільним майном членів об'єднання;

- забезпечення сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання;

- здійснення господарської діяльності для забезпечення власних потреб.

15.08.2005 року Науково-виробниче колективне підприємство «МІТІС» (далі - відповідач, НВКП «МІТІС») передало, а ОСББ «Політех» прийняло на баланс житловий будинок № 145 по вулиці Борщагівській в місті Києві, що підтверджується копією акта приймання-передачі з балансу на баланс від 15.08.2005 року.

НВКП «МІТІС» є власником квартири № 21 по вул. Борщагівська у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 13.07.2006 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСББ «Політех» зазначає, що НВКП «МІТІС» неналежним чином виконує свої зобов'язання по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість по квартирі № 21 за період з 01.03.2011 року по 30.04.2015 року, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, у розмірі 26 553,31 грн., яка складається з: боргу за опалення - 16 388,36 грн.; боргу за утримання будинку - 14 759,20 грн. та за вирахуванням 4 594,25 грн. - проплат відповідача, зарахованих в оплату квартири № 21.

Під час попереднього розгляду справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 16.07.2015 року позовні вимоги про стягнення з НВКП «МІТІС» заборгованості у сумі 26 553,31 грн. задоволено повністю.

Постановою Київський апеляційний господарський суд від 15.02.2016 року, рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2015 року змінено, позов задоволено частково. Стягнуто з НВКП «МІТІС» на користь ОСББ «Політех» заборгованості у сумі 20 228,16 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач обґрунтовано зарахував в оплату боргу по кв. № 20 суму в розмірі 15 987,19 грн. з платіжного доручення № 117, та в оплату боргу по кв. № 11 - 20 000,00 грн. з платіжного доручення № 223 та дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог у сумі 20 228,16 грн., з яких 10 829,47 грн. борг за опалення та 14 759,20 грн. боргу за утримання будинку - за вирахуванням 5 360,51 грн. проплат відповідача, зарахованих в оплату квартири № 21).

Постановою Вищого господарського суду України від 14.06.2016 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016 року у справі № 910/11537/15 скасовано з направленням справи на новий апеляційний розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Скасовуючи попередні судові рішення, Вищий господарський суд України звернув увагу на заяву НВКП «МІТІС» про застосування строку позовної давності.

Стосовно визначення заборгованості, судова колегія зазначає наступне.

До позову включена вимога позивача про стягнення боргу за опалення у сумі 16 388,36 грн.

Колегія суддів відмічає, що при здійсненні розрахунку за теплову енергію були застосовані розпорядження КМДА № 99 та № 101 від 27.01.2011 року, які не пройшли необхідну реєстрацію в органах юстиції, тобто не набрали чинності, а також визнані незаконними і нечинними з моменту їх прийняття постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 21.03.2014 року по справі № 2а/761/4/14, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2014 року.

Підставою скасування вказаних розпоряджень КМДА стала відсутність їх обов'язкової реєстрації в органах юстиції.

Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду України вміщену в постановах від 28.11.2011 року та від 02.12.2014 року за якою такі розпорядження підлягають обов'язковій реєстрації.

Таким чином, розпорядження КМДА, на підставі яких, під час подачі позову, позивачем було здійснено розрахунок боргу за опалення, не були зареєстровані та були визнані в судовому порядку незаконними і нечинними з моменту їх прийняття.

Відповідно до п. 2 ст. 19 Закону України «Про Національну комісію регулювання ринку комунальних послуг України» Національна комісія регулювання електроенергетики України виконує функції державного регулювання у сфері теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення до закінчення процесу формування Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України, що має бути завершено до 01.01.2011 року. До встановлення Національною комісією регулювання електроенергетики України тарифів на теплову енергію, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) мережами, постачання теплової енергії, а також тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення діють тарифи, що встановлені відповідно органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку.

Пунктом 13 Положення про Національну комісію регулювання електроенергетики України, затвердженого Указом Президента України від 21.04.1998 року № 335/98, діючого на момент виникнення правовідносин, встановлено, що НКРЕ в межах своїх повноважень на основі та на виконання законодавства приймає рішення у вигляді постанов і розпоряджень, які є обов'язковими для виконання підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності.

Керуючись наданими повноваженнями Національною комісію регулювання електроенергетики України було прийнято, зокрема, наступні постанови:

- 14.12.2010 року постанову № 1729, що набрала чинності 01.01.2011 року та діяла до 23.06.2014 року;

- 06.06.2014 року постанову № 650 (із змінами внесеними згідно з постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг 18.06.2014 року № 756 та № 757), що діяла з 01.08.2014 року по 21.11.2014 року;

- 17.10.2014 року постанову № 146, що діє з 21.11.2014 року.

Таким чином, при визначенні вартості наданої відповідачу енергії за період після 01.01.2011 року слід застосовувати тарифи, що встановлені вказаними постановами.

Судом апеляційної інстанції при попередньому розгляді справи, з урахуванням перерахунку позивача та застосуванням вірних тарифів, було встановлено, що борг відповідача за опалення складає 10 829,47 грн.

Проте, за повторним розрахунком наданим під час повторного апеляційного перегляду, який також підтверджено письмовими поясненнями позивача, ця заборгованість становить 10 729,71 грн. Вказана заборгованість розрахована з урахуванням пропорційності всіх опалювальних площ до опалювальної площі квартири № 21.

Стосовно заборгованості за утримання будинку в розмірі 14 759,20 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Позивачем на вимогу апеляційного суду надано належні та допустимі докази, які підтверджують надання послуг відповідачу.

Заперечення апелянта щодо надання позивачем послуг є необґрунтованими, оскільки у матеріалах справи містяться платіжні доручення, якими відповідачем у спірний період здійснювалися оплати послуг. Доказів надання послуг в іншому обсязі апелянтом не надано.

Позивачем було застосовано обґрунтовані тарифи, встановлені рішеннями Загальних зборів ОСББ «Політех» від 18.03.2011 року та від 13.02.2015 року, які визначені на підставі ст. 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку». Вказані рішення не оскаржувалися, а відповідно є чинними.

Таким чином, підстави для застосування тарифів відмінних від вказаних у суду відсутні.

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в загальній сумі 14 759,20 грн.

Щодо висновку суду про зменшення встановлених вище сум, які підлягають стягненню, з огляду на вирахуванням проплат відповідача, зарахованих в оплату квартири № 21, колегія суддів зазначає наступне.

Слід погодитись з доводами відповідача, що позивачем помилково було здійснено розподіл оплат здійснених відповідачем 30.07.2013 року.

30.07.2013 року відповідачем було здійснено 2 оплати: на суму 31 000 грн. (платіжне доручення № 205 від 30.07.2013 року) та 19 000 грн. (платіжне доручення № 172 від 30.07.2013 року).

З обох вказаних оплат позивачем було зараховано 37 130,10 грн. в рахунок повного погашення боргу по квартирі № 165.

Проте, не обґрунтованим є такий розподіл коштів за платіжним дорученням № 172 на суму 19 000 грн.

Тобто, необхідно було пропорційно розподілити суми сплачені саме за вказаним платіжним дорученням з наступних підстав.

У платіжному дорученні № 205 від 30.07.2013 року на суму 31 000 грн. у призначенні платежу вказано наступне: сплата заборгованості за тепло і комунальні послуги по кв. № 11, 21, 121, 123, 151, 163, 185, 186 (в т.ч. кв. 165 повністю) буд. 145 по вул. Борщагівська.

У призначенні платежу за платіжним дорученням № 172 від 30.07.2013 року на 19 000 грн. значиться наступне призначення платежу: сплата заборгованості за тепло і комунальні послуги по кв. № 11, 21, 121, 123, 151, 163, 165, 185, 186 у буд. 145 по вул. Борщагівська.

Враховуючи вказані призначення платежів, позивач повинен був зарахувати в погашення боргу по квартирі № 165 тільки 31 000 грн., яка була перерахована платіжним дорученням № 205 від 30.07.2013 року.

Зарахування позивачем решти вказаної суми - 6 130,10 грн. (37 130,10 грн. - 31 000 грн.) є необґрунтованим.

Сума в 19 000 грн., сплачена за платіжним дорученням № 172 від 30.07.2013 року підлягала пропорційному розподілу між усіма вказаними в ній квартирами та без пріоритету зарахування в оплату по квартирі № 165.

Судом здійснено пропорційний перерозподіл коштів у сумі 19 000 грн. за платіжним дорученням № 172 від 30.07.2013 року між 8 квартирами, які вказані у платіжних дорученнях та за якими обліковується борг.

Таким чином, у рахунок оплати по квартирі № 165 визнається обґрунтованою сума 31 000 грн. за платіжним дорученням № 205, а не зарахована позивачем сума 37 130,10 грн.; та відповідно у рахунок оплати по спірній квартирі № 21, в результаті пропорційного перерозподілу коштів у сумі 19 000 грн. за платіжним дорученням № 172 підлягала зарахуванню додатково сума 766,26 грн.

Стосовно платіжних доручень № 117 від 05.04.2013 року на суму 20 000 грн. та № 223 від 09.08.2013 року на суму 20 000 грн. доводи відповідача про необґрунтоване зарахування сум позивачем є безпідставними.

У призначенні платежу за платіжним дорученням № 117 від 05.04.2013 року вказано: оплата заборгованості за тепло і комунальні послуги по кв. № 11, 20, 21, 121, 123, 151, 163, 165, 185, 186 (в т. ч. за кв. 20 повністю) в буд. 145 по вул. Борщагівська.

У призначенні платежу за платіжним дорученням № 223 від 09.08.2013 року - сплата заборгованості за тепло і комунальні послуги по кв. № 21, 121, 123, 151, 163, 185, 186 (в тому числі за кв. 11 повністю) в буд. 145 по вул. Борщагівська.

З урахуванням призначення платежу, позивач обґрунтовано зарахував у оплату боргу по кв. № 20 суму в розмірі 15 987,19 грн. з платіжного доручення № 117, та в оплату боргу по кв. № 11 - 20 000 грн. з платіжного доручення № 223.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість заявлених позивачем вимог у сумі 20 128,40 грн. (10 729,71 грн. заборгованість за опалення + 14 759,20 грн. заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території - 5 360,51 грн. за вирахуванням проплат у рахунок квартири № 21).

Стосовно суми вимоги про стягнення неоплачених відповідачем внесків до ОСББ у розмірі 5 978,43 грн., колегія суддів відмічає наступне.

Вказана сума не заявлялася при подачі позову до суду та не розглядалися місцевим господарським судом, вона була заявлена вже під час апеляційного перегляду справи.

Право на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви.

Апеляційна інстанція переглядає лише ті вимоги які були предметом розгляду в місцевому господарському суді.

Вказана сума заборгованості неоплачених відповідачем внесків до ОСББ у розмірі 5 978,43 грн. місцевим господарським судом не розглядалася та відповідно не може розглядатися в суді апеляційної інстанції.

Судова колегія звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутись до суду з окремим позовом про стягнення з відповідача зазначеної суми коштів.

Вищий господарський суд України зазначив, що у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Таким чином, під час нового розгляду справи необхідно встановити підстави для застосування строків позовної давності та чи відбулося їх переривання.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Згідно з ч. 3 ст. 264 Цивільного кодексу України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Платежі за опалення та утримання будинку є періодичними, тобто у випадку, якщо сторона, яка отримувала послуги, оплату проводила з визначенням конкретного періоду наданих послуг, то переривання строку позовної давності можливе лише до визначеного стороною періоду.

Проте, колегія суддів відмічає, що у випадку, якщо платіж був здійснений без визначення конкретного періоду за який він сплачувався, то відбувається переривання строку позовної давності по відношенню до заборгованості, яка виникла на дату сплати.

Позивач просить стягнути заборгованість по квартирі № 21 за період з 01.03.2011 року по 30.04.2015 року. Платіжним дорученням № 205 від 30.07.2012 року сплачувалась заборгованість, зокрема за квартиру № 21, за період з 03.2011 року, тобто відбулося переривання строку позовної даності.

Крім того, як встановлено вище, платіжним дорученням № 172 від 30.07.2013 року, яким відбулося часткове погашення заборгованості, зокрема по кв. № 21, неможливо встановити у призначенні платежу за який період відбулось погашення.

Таким чином, заява відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки відбулося переривання такого строку.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача 20 128,40 грн. заборгованості за надані послуги.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Науково-виробничого колективного підприємства «Мітіс» в апеляційній скарзі, знайшли часткове підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2015 року по справі № 910/11537/15 прийнято з неповним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Науково-виробничого колективного підприємства «Мітіс» підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення зміні.

У зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на сторін пропорційно.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Науково-виробничого колективного підприємства «Мітіс» задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2015 року по справі № 910/11537/15 змінити.

3. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«1. Позов Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» до Науково-виробничого колективного підприємства «Мітіс», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - КП «ГІОЦ» про стягнення 26 553,31 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Науково - виробничого колективного підприємства «МІТІС» (03083, м. Київ, просп. Науки, буд. 76, ідентифікаційний код 13668308) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 145, ідентифікаційний код 33492064) заборгованість у сумі 20 128,40 грн. та 1384,93 грн. судового збору за подання та розгляд позову.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.».

4. Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 145, ідентифікаційний код 33492064) на користь Науково - виробничого колективного підприємства «МІТІС» (03083, м. Київ, просп. Науки, буд. 76, ідентифікаційний код 13668308) 3,43 грн. судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги.

5. Доручити видачу відповідних наказів Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/11537/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

А.О. Мальченко

Повний текст рішення складено 19.09.2016 року.