РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2016Справа №910/12827/16
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна»
до за участюТовариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача Приватного акціонерного товариства «Арсенал Страхування»
простягнення страхового відшкодування в розмірі 8 427 грн. 35 коп.

Представники:

від Позивача: Ястреб Т.І. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

від Третьої особи: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (надалі також - «Відповідач») про стягнення страхового відшкодування в розмірі 8 427 грн. 35 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 04 серпня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал» (Страховик) та Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» (Перестраховик) було укладено Договір факультативного перестрахування № 2014/27-ТЗ, предметом якого є перестрахування транспортного засобу «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Як зазначає Позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал» внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплатило страхове відшкодування власнику автомобіля «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким скоєно ДТП, застрахована у Відповідача на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5421672, а тому Позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на Відповідача. За таких підстав, враховуючи вищевикладене та користуючись правом, наданим Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал» Позивачу за довіреністю, Відповідач повинен здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі 8 427 грн. 35 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.07.2016 року порушено провадження у справі № 910/12827/16, судове засідання призначено на 27.07.2016 року.

27.07.2016 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представники сторін вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 15.07.2016 року не виконали.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача надати письмові пояснення з посиланням на умови Договору факультативного перестрахування №2014/27-ТЗ від 04.08.2014 року та норми чинного законодавства України щодо переходу саме до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" права вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта", оскільки виплату страхового відшкодування здійснило Приватне акціонерне товариство "Альфа Страхування".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.07.2016 року відкладено розгляд справи на 07.09.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

28.07.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 15.07.2016 року.

01.08.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 15.07.2016 року.

07.09.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання, в якому просить Суд відкласти розгляд справи, залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство "Арсенал Страхування" та клопотання про витребування доказів у Позивача.

07.09.2016 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник позивача подав документи на виконання вимог ухвали суду від 27.07.2016 року.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи.

Також, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку задовольнити клопотання Відповідача про витребування доказів та зобов'язати Позивача надати:

- документ, що підтверджує факт сплати страхувальником страхового платежу (премії) за договором добровільного страхування № 2014/28-ТЗ;

- документ, що підтверджує факт дії договору перестрахування (факт внесення перестрахової премії - п. 15 договору перестрахування);

- документ, що підтверджує факт понесення Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Країна" збитку в розмірі суми позовних вимог (здійснення оплати перестрахового платежу за договором перестрахування).

Щодо клопотання Відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство "Арсенал Страхування", Суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Відповідно до п. 1.6 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ст. 27 ГПК передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін. З підстав, зазначених у третьому і четвертому реченнях частини першої згаданої статті, господарський суд залучає певну особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, й за відсутності згаданих заяви чи клопотання. Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали та обставини справи Суд вважає, за необхідне задовольнити клопотання Відповідача та залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача - Приватне акціонерне товариство "Арсенал Страхування".

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача направити копію позовної заяви Приватному акціонерному товариству "Арсенал Страхування" та надати Суду докази на підтвердження направлення;

2) Приватне акціонерне товариство "Арсенал Страхування" надати письмові пояснення по суті позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна".

Також, представник позивача подав клопотання про продовження строків розгляду спору на 15 днів.

Суд, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання представника позивача про продовження строків розгляду спору, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.09.2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача - Приватне акціонерне товариство "Арсенал Страхування", продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 21.09.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, залученням до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, витребуванням додаткових доказів по справі.

19.09.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення на заперечення Відповідача.

21.09.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи виписки по рахунку Третьої особи.

В судовому засіданні 21 вересня 2016 року представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання представники Відповідача та Третьої особи не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 07.09.2016 року у справі № 910/12827/16.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» є 01032, м.Київ, ВУЛИЦЯ САКСАГАНСЬКОГО, будинок 119, місцезнаходженням Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" є 03056, м. Київ, ВУЛИЦЯ БОРЩАГІВСЬКА, будинок 154.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/12827/16 направлялись на вказані адреси Сторін, зазначені на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач та Третя особа про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги, що Відповідач та Третя особа були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представників Відповідача та Третьої особи не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 21 вересня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

20 листопада 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал» та Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» було укладено Генеральний договір про порядок здійснення факультативного перестрахування (ретроцесії) №106ФП/13, предметом якого є здійснення взаємного факультативного перестрахування ризиків виконання своїх зобов'язань (їх частин) перед страхувальниками на визначених цим Договором умовах.

Оферта (пропозиція) конкретного ризику на перестрахування здійснюється у формі підписаного Перестрахувальником сліпу або шляхом передачі ковер - ноту, підписаного однією стороною. (п.4.1 Генерального договору)

Згідно з п.8.1 Генерального договору моментом настання страхового випадку згідно з ковер - нотом, укладеним на підставі цього договору, є виплата страхового відшкодування за оригінальним договором страхування.

Відповідно до п.8.1 Генерального договору в разі настання страхового випадку за оригінальним договором страхування, Перестрахувальник зобов'язаний протягом 2, як вказано в п.6.1.6, робочих днів з моменту одержання повідомлення про настання страхового випадку, повідомити про це Перестраховика, шляхом направлення факсимільного повідомлення, а останній повинен негайно за допомогою факсимільного зв'язку підтвердити отримання цього повідомлення.

Пунктом 8.10 Генерального договору передбачено, що при настанні страхового випадку, передбаченого оригінальним договором страхування і конкретним договором перестрахування, Перестраховик виплачує Перестрахувальнику (або Страхувальнику чи Вигодонабувачу, в разі неплатоспроможності Перестрахувальника) частину страхового відшкодування, що відповідає його частці або обсягу зобов'язань по конкретному ковер - нот, протягом 10 днів з дня одержання документів, передбачених п.8.8 цього Договору.

У п.13.1 Генерального договору встановлено, що він укладений на невизначений строк і набирає силу з моменту його підписання та діє до повного виконання зобов'язань Сторонами.

24 липня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал» (Страховик) та Публічним акціонерним товариством «Банк Восток» (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 2014/28-ТЗ, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом, що зазначені в Додатку 1 до цього Договору.

Додатком №1 до Договору добровільного страхування наземного транспорту № 2014/28-ТЗ від 24.07.2014 року сторони узгодили предмет страхування - транспортний засіб «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

04 серпня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал» (Страховик) та Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» (Перестраховик) було укладено Договір факультативного перестрахування перестраховий сліп № 2014/27-ТЗ, предметом якого є перестрахування транспортного засобу «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, період дії перестрахування з 11.09.2014 р. по 10.09.2015 р.

Відповідно до умов Договору факультативного перестрахування перестраховий сліп № 2014/27-ТЗ від 04.08.2014 року Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» прийняло на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку за укладеним Перестрахувальником Договором добровільного страхування наземного транспорту № 2014/28-ТЗ від 24.07.2014 року виплатити свою частину страхового відшкодування у межах відповідальності перестраховика (90,00 % від загальної страхової суми), безпосередньо Страхувальнику, незалежно від оплат Перестрахувальника.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.07.2015 року по вул. Веринській - вул. Вятській у м. Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить Публічному акціонерному товариству «Банк Восток», під керуванням ОСОБА_2, та транспортного засобу «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що підтверджується Довідкою №68870290 про дорожньо - транспортну пригоду.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал» автомобіль «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

21.07.2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк Восток» звернулось до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал» з повідомленням про настання страхового випадку.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 20.08.2015 року у справі №640/13666/15-п ОСОБА_3, водія транспортного засобу «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

09.09.2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк Восток» звернулось до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал» з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до Страхового акту з вхідного перестрахування №34/36451/2.1.5.1 від 25.09.2015 року Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» здійснило виплату страхового відшкодування Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Арсенал» в розмірі 8 484 грн. 62 коп., що підтверджується платіжним дорученням №10886 від 25.09.2015 року із зазначенням призначення платежу: «страхове відшкодування по стр/а №34/36451/2.1.5.1 від 25.09.2015 р. (стр. ПрАТ «СК «Арсенал») НОМЕР_1»

Відповідно до Страхового акту №2015/каско/13 від 16.09.2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал» здійснило виплату страхового відшкодування ТОВ «Автомобільний дім «Соллі - Плюс» в розмірі 9 427 грн. 35 коп., що підтверджується платіжним дорученням №387 від 01.10.2015 року із зазначенням призначення платежу: «страхове відшкодування зг акту№2015/каско/13 від 16.09.2015 р.»

25.11.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал» та Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» була укладена Додаткова угода (адендум) №1 до Генеральний договір про порядок здійснення факультативного перестрахування (ретроцесії) №106ФП/13 від 20.11.2013 року, якою сторони дійшли згоди викласти пункти договору в новій редакції. Зокрема, п.8.10 виклали в наступній редакції: «При настанні страхового випадку, передбаченого оригінальним договором страхування і конкретним договором перестрахування, Перестраховик виплачує Перестрахувальнику частину страхового відшкодування, що відповідає його частці або обсягу зобов'язань по конкретному ковер - ноту, протягом 10 днів з дня одержання документів, передбачених п.8.8 та п.8.9 даного Договору, без вимоги пред'явлення виплати Перестрахувальником своєї частки страхового відшкодування. Після чого Перестрахувальник здійснює повну виплату страхового відшкодування».

Відповідно до п.8.13 Генерального договору про порядок здійснення факультативного перестрахування (ретроцесії) №106ФП/13 від 20.11.2013 року в редакції Додаткової угоди (адендум) №1 від 25.11.2015 року Перестрахувальник після виплати страхового відшкодування передає Перестраховику в межах фактичних витрат право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи (осіб), відповідальної (их) за завдані збитки.

У п.18 Додаткової угоди (адендум) №1 від 25.11.2015 року визначено, що вона набуває чинності з дати її підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення підписів печатками.

Відповідно до інформації наданої МТСБУ на запит Суду, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на момент настання страхової події була застрахована у Відповідача на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5421672, розмір франшизи згідно з вказаним Полісом складає 1000 гривень 00 копійок.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач посилається на те, що відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким скоєно ДТП, застрахована у Відповідача на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5421672, а тому Позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на Відповідача. Крім того, Позивач зазначає, що відповідно до п.8.13 Генерального договору про порядок здійснення факультативного перестрахування (ретроцесії) №106ФП/13 від 20.11.2013 року в редакції Додаткової угоди (адендум) №1 від 25.11.2015 року він, виконавши свої зобов'язання за договором перестрахування, отримало від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал» (після виплати ним страхового відшкодування Публічному акціонерному товариству «Банк Восток») право вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (особи, відповідальної за завдані збитки) в межах фактичних витрат у розмірі 9 427 грн. 35 коп. За таких підстав, враховуючи вищевикладене та користуючись правом, наданим Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал» Позивачу за довіреністю, Відповідач повинен здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі 8 427 грн. 35 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Положення статті 22 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Також, статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як встановлено Судом, 20 листопада 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал» та Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» було укладено Генеральний договір про порядок здійснення факультативного перестрахування (ретроцесії) №106ФП/13, предметом якого є здійснення взаємного факультативного перестрахування ризиків виконання своїх зобов'язань (їх частин) перед страхувальниками на визначених цим Договором умовах.

04 серпня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал» (Страховик) та Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» (Перестраховик) було укладено Договір факультативного перестрахування перестраховий сліп № 2014/27-ТЗ, предметом якого є перестрахування транспортного засобу «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, період дії перестрахування з 11.09.2014 р. по 10.09.2015 р.

Відповідно до умов Договору факультативного перестрахування перестраховий сліп № 2014/27-ТЗ від 04.08.2014 року Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» прийняло на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку за укладеним Перестрахувальником Договором добровільного страхування наземного транспорту № 2014/28-ТЗ від 24.07.2014 року виплатити свою частину страхового відшкодування у межах відповідальності перестраховика (90,00 % від загальної страхової суми), безпосередньо Страхувальнику, незалежно від оплат Перестрахувальника.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про страхування", перестрахування - це страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

Відповідно до ст. 987 Цивільного кодексу України, за договором перестрахування страховик, який уклав договір страхування, страхує в іншого страховика (перестраховика) ризик виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» на виконання зобов'язань за Договором факультативного перестрахування перестраховий сліп № 2014/27-ТЗ від 04.08.2014 року, предметом якого є перестрахування транспортного засобу «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, було відшкодовано на користь Перестрахувальника (Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал») 8 484 грн. 62 коп.

В свою чергу, Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал» на виконання зобов'язань за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 2014/28-ТЗ від 24.07.2014 року, предметом якого є страхування транспортного засобу «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, було відшкодовано на користь Страхувальника 9 427 грн. 35 коп.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.07.2015 року по вул. Веринській - вул. Вятській у м. Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить Публічному акціонерному товариству «Банк Восток», під керуванням ОСОБА_2, та транспортного засобу «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що підтверджується Довідкою №68870290 про дорожньо - транспортну пригоду.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал» автомобіль «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено Судом, що вина особи, яка керувала транспортним засобом «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку Постановою Київського районного суду м. Харкова від 20.08.2015 року у справі №640/13666/15-п, якою ОСОБА_3, водія транспортного засобу «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Відповідно до частини 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абзац 16 статті 9 Закону України „Про страхування").

Абзацем 18 статті 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Суд звертає увагу, що Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов»язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року у справі №3-50гс15.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Вищого господарського суду України від 23 серпня 2011 року у справі № 42/92.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач посилається на те, що відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким скоєно ДТП, застрахована у Відповідача на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5421672, а тому Позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на Відповідача. Крім того, Позивач зазначає, що відповідно до п.8.13 Генерального договору про порядок здійснення факультативного перестрахування (ретроцесії) №106ФП/13 від 20.11.2013 року в редакції Додаткової угоди (адендум) №1 від 25.11.2015 року він, виконавши свої зобов'язання за договором перестрахування, отримало від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал» (після виплати ним страхового відшкодування Публічному акціонерному товариству «Банк Восток») право вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (особи, відповідальної за завдані збитки) в межах фактичних витрат у розмірі 9 427 грн. 35 коп.

Судом встановлено, що відповідно до умов Договору факультативного перестрахування перестраховий сліп № 2014/27-ТЗ від 04.08.2014 року Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» прийняло на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку за укладеним Перестрахувальником Договором добровільного страхування наземного транспорту № 2014/28-ТЗ від 24.07.2014 року виплатити свою частину страхового відшкодування у межах відповідальності перестраховика (90,00 % від загальної страхової суми), безпосередньо Страхувальнику, незалежно від оплат Перестрахувальника.

25.11.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал» та Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» була укладена Додаткова угода (адендум) №1 до Генеральний договір про порядок здійснення факультативного перестрахування (ретроцесії) №106ФП/13 від 20.11.2013 року, якою сторони дійшли згоди викласти пункти договору в новій редакції. Зокрема, п.8.10 виклали в наступній редакції: «При настанні страхового випадку, передбаченого оригінальним договором страхування і конкретним договором перестрахування, Перестраховик виплачує Перестрахувальнику частину страхового відшкодування, що відповідає його частці або обсягу зобов'язань по конкретному ковер - ноту, протягом 10 днів з дня одержання документів, передбачених п.8.8 та п.8.9 даного Договору, без вимоги пред'явлення виплати Перестрахувальником своєї частки страхового відшкодування. Після чого Перестрахувальник здійснює повну виплату страхового відшкодування».

Відповідно до п.8.13 Генерального договору про порядок здійснення факультативного перестрахування (ретроцесії) №106ФП/13 від 20.11.2013 року в редакції Додаткової угоди (адендум) №1 від 25.11.2015 року Перестрахувальник після виплати страхового відшкодування передає Перестраховику в межах фактичних витрат право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи (осіб), відповідальної (их) за завдані збитки.

У п.18 Додаткової угоди (адендум) №1 від 25.11.2015 року визначено, що вона набуває чинності з дати її підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення підписів печатками.

Відповідно до статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. (стаття 253 Цивільного кодексу України)

Згідно зі статтею 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Суд звертає увагу, що Додаткова угода (адендум) №1 до Генерального договору про порядок здійснення факультативного перестрахування (ретроцесії) №106ФП/13 від 20.11.2013 року, якою розділ 8 доповнено статтею 8.13 наступного змісту «Перестрахувальник після виплати страхового відшкодування передає Перестраховику в межах фактичних витрат право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи (осіб), відповідальної (их) за завдані збитки», почала свою дію саме 25.11.2015 року. При цьому, умови Додаткової угоди (адендум) №1 від 25.11.2015 року не містять положень про те, що відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України умови договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення.

При цьому, Суд зазначає, що страховий випадок - дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить Публічному акціонерному товариству «Банк Восток», сталась 21.07.2015 року, з настанням якої у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал» та Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» виник обов'язок по виплаті страхового відшкодування. Зазначене зобов'язання було виконано Позивачем і Третьою особою 25.09.2015 року та 01.10.2015 року відповідно, тобто до початку дії Додаткової угоди (адендум) №1 від 25.11.2015 року.

За таких підстав, Суд приходить до висновку, що дія Додаткової угоди (адендум) №1 від 25.11.2015 року до Генерального договору про порядок здійснення факультативного перестрахування (ретроцесії) №106ФП/13 від 20.11.2013 року не розповсюджується на правовідносини сторін, які виникли у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить Публічному акціонерному товариству «Банк Восток».

Крім того, Судом розглянуті та відхилені доводи Позивача щодо надання йому права на стягнення з Відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 9 427 грн. 35 коп. Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал» на підставі довіреності, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал» уповноважило Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» представляти інтереси Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал» виключно з питань, що пов'язані з виконанням Генерального договору для врегулювання страхових випадків та реалізацією права вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, у взаємовідносинах зі всіма органами державної та місцевої влади та управління, судовими та правоохоронними органами, в тому числі, але не виключено, в усіх судах, що складають систему судоустрою, для чого надаються наступні права, зокрема, складати, підписувати, подавати та отримувати листи, заяви, запити, претензії, вимоги, повідомлення, пояснення, досудові попередження, запити, фотознімки, довідки, інші документи та інформацію, у зв'язку з реалізацією права вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, в межах Генерального договору; складати, підписувати та подавати позови, бути представником у якості сторони по справі, третьої особи по всіх питаннях, пов'язаних з захистом прав та законних інтересів ПрАТ «СК «Арсенал» з питань, що пов'язані з виконанням Генерального договору, для врегулювання страхових випадків та реалізацією права вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, передбачених КпАП України, ЦПК України, ГПК України, КАС України, КПК України, що підтверджується довіреністю б/н від 25.11.2015 року зі строком дії до 25.11.2016 року включено.

Відповідно до статті 244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи (ст. 246 ЦК України).

За змістом цієї норми довіреністю є письмовий документ, що підтверджує повноваження представника діяти від імені довірителя у відносинах з третіми особами.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що довіреність видана Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал» Публічному акціонерному товариству «Страхова компанія «Країна», надає лише право останньому представляти інтереси Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал» у відносинах з третіми особами з урахуванням того, що Позивача уповноважили бути представником у якості сторони по справі, третьої особи по всіх питаннях, пов'язаних з захистом прав та законних інтересів ПрАТ «СК «Арсенал» з питань, що пов'язані з виконанням Генерального договору, для врегулювання страхових випадків та реалізацією права вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а не діяти самостійно від свого імені у вказаних правовідносинах з третіми особами, про що зазначає Позивач.

Таким чином, Суд зазначає, що відповідно до норм ст. 512, 514 Цивільного кодексу України до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування за Договором факультативного перестрахування перестраховий сліп № 2014/27-ТЗ від 04.08.2014 року перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до особи, відповідальної за заподіяний збиток - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» у розмірі 90% від загальної суми страхового відшкодування (9 427 грн. 35 коп.)

Згідно зі статтею 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Судом розглянуті та відхилені заперечення Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» щодо ненадання Позивачем доказів дії Договору добровільного страхування наземного транспорту № 2014/28-ТЗ від 24.07.2014 року, предметом якого є транспортний засіб «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, оскільки матеріали справи місять докази перерахування 11.09.2014 року Публічним акціонерним товариством «Банк Восток» страхового платежу, що підтверджується випискою по рахунку Третьої особи та меморіальним ордером №77869 від 11.09.2014 року на суму 15 990 грн. 00 коп.

Отже, враховуючи визначені Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5421672 розміри лімітів відповідальності та франшизи, Суд приходить до висновку, що Відповідач зобов'язаний відшкодувати Позивачу витрати в розмірі 7 584 грн. 62 коп. ((9 427 грн. 35 коп. сума страхового відшкодування - 1 000 грн. 00 коп. франшизи) * 90%)

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (01032, м.Київ, ВУЛИЦЯ САКСАГАНСЬКОГО, будинок 119, ідентифікаційний код юридичної особи 35265086) на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (04176, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЕЛЕКТРИКІВ, будинок 29А, ідентифікаційний код юридичної особи 20842474) 7 584 (сім тисяч п'ятсот вісімдесят чотири) грн. 62 (шістдесят дві) коп. та судовий збір у розмірі 1 240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 20 (двадцять) коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 26 вересня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин