КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2016 р. Справа№ 925/813/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

за участю представників cторін:

позивача: не з'явився,

відповідача: ОСОБА_2., договір про надання правової допомоги б/н від 25.07.2016.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.08.2016

у справі №925/813/16 (суддя Скиба Г.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 7 762,67 грн заборгованості та санкцій

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 7 762,67 грн, з яких: 3 808,43 грн основного боргу за теплопостачання за період з листопада 2015 року по квітень 2016 року, 180,78 грн інфляційних витрат, 46,49 грн 3% річних та 3 726,97 грн пені.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 11.08.2016 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 11.08.2016 у справі №925/813/16 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов ТОВ "Сміла Енергоінвест" до ФОП ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував і порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційний господарський суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест", а рішення Господарського суду Черкаської області від 11.08.2016 у справі №925/813/16 залишити без змін, з огляду на його законність та обґрунтованість.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №925/813/16 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Андрієнка В.В., суддів Шапрана В.В., Буравльова С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 22.09.2016.

В судове засідання, яке відбулось 22.09.2016 не з'явився представник позивача (апелянта). Про час та дату судового засідання позивач був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення (ухвала суду від 01.09.2016) під №046 та під №040. Причини неявки представник позивача суду не повідомив, відповідних заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Відповідно до п. 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами пленуму ВГСУ від 16.12.2015) розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників судового процесу про дату та місце судового засідання, колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності представника позивача (апелянта).

Представник відповідача в судовому засіданні, яке відбулось 22.09.2016 надав суду усні пояснення щодо доводів наведених в апеляційній скарзі.

За таких обставин постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.09.2013 Товариство з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест", як уповноважена особа за договором про спільну діяльність від 05.05.2010 №47-2V (позивач, постачальник) та ОСОБА_3 (споживач, відповідач) уклали договір поставки теплової енергії №ПТ-007 (далі - Договір). Об'єктом теплопостачання є нежитлове приміщення (магазин), що розташоване АДРЕСА_1.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що за цим Договором постачальник в порядку та на умовах, встановлених цим Договором, приймає на себе зобов'язання поставити (передати у власність) споживачу теплову енергію шляхом подачі теплоносія до опалювальної системи об'єкта теплопостачання, а споживач приймає на себе зобов'язання у порядку та строки, встановлені цим Договором оплатити постачальником теплову енергію.

Позивач за рішенням виконкому Смілянської міської ради визначений як постачальник тепла жителям м. Сміла.

Тарифи на послуги з постачання тепла позивачем затверджені національною комісією.

Позивач стверджував, що ним було поставлено тепло на об'єкт відповідача за період з листопада 2015 року по квітень 2016 року. Таким чином, як зазначив позивач, він виконав умови договору, здійснивши протягом опалюваних сезонів 2015-2016рр. для потреб відповідача поставку теплової енергії, що підтверджується рахунками та актами прийому-передачі теплової енергії.

Позовні вимоги обґрунтовані рахунками на оплату тепла, які позивач направляв відповідачу. Внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за договором у нього утворилась заборгованість в розмірі 3 808, 43 грн. На суму боргу позивачем нараховано інфляційні витрати, 3% річних та пеню за грошовим зобов'язанням.

Відповідач доводи позивача спростовує тим, що в серпні 2015 року до початку опалювального сезону 2015-2016 рр. з дозволу власника житла він виконав від'єднання від мереж централізованого теплопостачання та встановив електроопалення. На 2015-2016 рр. договір з позивачем про теплопостачання його приміщення відсутній. Позивач відмовився надати технічні умови на від'єднання мереж. Відповідач заперечував щодо отримання послуг з теплопостачання в опалювальному сезоні 2015-2016 рр.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест", місцевий господарський суд виходив з наступного.

Сторони у справі є суб'єктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 21.06.2007р. №661 позивача визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді по м. Сміла

Як було зазначено вище, 09.09.2013 між позивачем ТОВ "Сміла Енергоінвест" - як уповноважена особа в договорі про спільну діяльність (постачальник послуг), та фізичною особою ОСОБА_3 (споживач послуг) було укладено договір поставки теплової енергії №ПТ-007.

За своєю правовою природою договір про поставку теплової енергії №ПТ-007 є договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу, та відповідає вимогам статті 714 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Позивачем було підтверджено постачання теплої енергії згідно умов договору та розмежування відповідальності лише до теплового колодязя ТК-15 біля будинку по АДРЕСА_1, де розташоване приміщення відповідача.

Разом з тим, позивач не підтвердив, а відповідач заперечив підписання додаткової угоди №1 до Договору.

Крім того, позивач не підтвердив належними доказами наявність договірних відносин з приватним підприємцем ОСОБА_3 на надання послуг з теплопостачання на 2015-2016р.р.

ОСОБА_3 є власником магазину по продажу дитячого одягу та взуття, що знаходится за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем було направлено відповідачу рахунки на оплату теплової енергії (наростаючим підсумком):

- від 31.10.2015р. - 285,88 грн. (з ПДВ);

- від 30.11.2015р. - 835,09 грн. (з ПДВ);

- від 31.12.2015р. - 1574,19 грн. (з ПДВ);

- від 31.01.2016р. - 2606,67 грн. (з ПДВ);

- від 26.02.2016р. - 3222,76 грн. (з ПДВ);

- від 31.03.2016р. - 3801,18 грн. (з ПДВ);

- від 07.04.2016р. - 3808,43 грн. (з ПДВ). Окремі рахунки направлялись відповідачу засобами поштового зв'язку. Судом встановлено, що в наданих суду документах відсутні докази вручення позивачем рахунків на оплату тепла та листів відповідачу.

Позивачем підтверджено, що відповідач звертався до нього з заявою про надання технічних умов на встановлення індивідуального опалення. На думку позивача, у відповідача відсутні технічні можливості відключення його об'єкту від централізованого опалення. Суть цих технічних умов та перешкод до відключення від централізованого теплопостачання не пояснив.

В той же час, позивач підтвердив, що підприємство не є власником теплових мереж та не здійснює обслуговування внутрібудинкових мереж.

Позивачем не надано суду доказів про готовність об'єкту АДРЕСА_1 з жовтня 2015 року прийняти теплоносій від позивача приєднаними мережами.

На спростування доводів позивача відповідач надав суду документи, а саме рішення у вигляді протоколу №4 від 16.07.2015р. засідання постійно діючої міжвідомчої комісії з питань відключення від мереж централізованого опалення Смілянського виконавчого комітету, яким надано дозвіл на відключення приміщення, що є об'єктом надання послуг, а саме квартири АДРЕСА_1 від центрального опалення та встановлення індивідуального електричного опалення, що підтверджується актом №42 від 04.08.2015р. про відключення квартири відповідача від внутрішньо будинкових мереж - АДРЕСА_1, а також актом №46 від 04.08.2015р. робочої комісії про прийняття устаткування після комплексного випробування за замовленням відповідача.

Акти затверджені власником житла - міською радою.

Позивач зазначив, що у нього відсутні дані документи і відповідач має сплачувати заборгованість за отримане тепло.

Відповідач надав суду лист позивача за вих. №3340 від 23.09.2015р. щодо повідомлення про відключення від мереж централізованого опалення, який свідчить, що позивач був належно повідомлений про припинення споживання послуг позивача та про від'єднання відповідача від мереж теплопостачання.

Вказані документи не спростовані позивачем у належний спосіб. За таких обставин суд приходить до висновку, що зобов'язання відповідача по отриманню та оплаті тепла від позивача є припиненими з 04.08.2015.

Позивачем не доведено належними доказами постачання тепла відповідачу після 04.08.2015 через від'єднані централізовані мережі теплопостачання до АДРЕСА_1.

Згідно вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, позивач не надав суду належних доказів на підтвердження своїх вимог в розумінні положень ст.ст. 33, 34 ГПК України. Крім того, позивачем при зверненні до суду із даним позовом використано неналежний, в розумінні вимог ст. 16 Цивільного кодексу України, спосіб захисту його права. Натомість, в діях позивача є ознаки зловживання правом та монопольним становищем постачальника послуг, що є неприпустимим відповідно до приписів ст. 13 Цивільного кодексу України.

Відповідач а свою чергу, вимоги позивача спростував в належний спосіб. Також, судом враховано наявність офіційних документів власника житла про встановлення електроопалення за спірною адресою відповідача.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення суми основного боргу у розмірі 3 808,43 грн належить відмовити з підстав їх недоведеності.

Крім суми основного боргу позивач також просив суд стягнути з відповідача 180,78 грн інфляційних витрат, 46,49 грн 3% річних та 3 726,97 грн пені.

Відповідно до ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що судом першої інстанції було правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест"в частині стягнення заборгованості у розмірі 3 808,43 грн, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх вимог, тому вимоги позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат у розмірі 180,78 грн, 3% річних в розмірі 46,49 грн, пені у розмірі 3 726,97 грн також не підлягають задоволенню як похідні вимоги від основного зобов'язання, в задоволенні якого судом було відмовлено.

На підставі вищенаведеного та з урахуванням встановлених обставин справи, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 7 762,67 грн в повному обсязі.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги вищенаведене, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду Черкаської області від 11.08.2016 у справі №925/813/16 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" задоволенню не підлягає.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на апелянта (позивача у справі).

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.08.2016 у справі №925/813/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 11.08.2016 у справі №925/813/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №925/813/16 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов