РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2016Справа № 910/12699/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанія "Нафтогаз України"

до Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз"

про стягнення 4 458 669,60 грн.

за участю представників:

від позивача:Мирутенко О.М. - представник за довіреністю № 139/16 від 01.02.2016 р.
від відповідача:Некрасов Д.А.- представник за довіреністю № 2-80 від 21.03.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулась Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України") з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - ПАТ "Укртрансгаз") про стягнення 4 458 669,60 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/9175/13, що набрало законної сили, яким з ПАТ "Укртрансгаз" стягнуто заборгованість за договором про закупівлю товарів за державні кошти № з15/11-142/1/1-482 від 25.08.2011 р. Оскільки відповідач вказане рішення виконав з порушенням строків, останньому були нараховані суми матеріальних втрат, які поніс позивач внаслідок несвоєчасного отримання присуджених йому грошових коштів.

У позові ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 3 758 251,32 грн. та 3 % річних у сумі 700 418,28 грн., а всього - 4 458 669,60 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав спливу строків позовної давності, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.08.2011 між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (покупець) був укладений договір про закупівлю товарів за державні кошти № з15/11-142/1/11-482 (далі - договір), відповідно до якого постачальник зобов'язується на протязі 5 робочих днів з моменту укладення цього договору поставити покупцю товар, зазначений в специфікації, яка є невід?ємною частиною даного договору, а покупець прийняти і оплатити цей товар.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.12.2013 р. у справі № 910/9175/13, встановлено, що відповідач свої зобов'язання за договором про закупівлю товарів за державні кошти виконав неналежним чином, не сплатив повну вартість поставленого товару, у зв'язку з чим з нього була стягнута основна заборгованість у сумі 17 102 900, 02 грн., 18 619, 34 грн. - збитків від інфляції за період з грудня 2011 року по квітень 2013 р., 816 830, 28 грн. - 3 % річних за період з 27.11.2013 р. по 15.05.2013 р.

Вказане рішення набрало законної сили згідно з постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2014 р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 25.06.2014 р.

Частиною 3 ст. 35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, вищевказаним рішенням була встановлена наявність заборгованості відповідача, яка була стягнута з нього в судовому порядку.

Позивач вважає, що оскільки відповідач користувався присудженими ПАТ "Укртрансгаз" грошовими коштами, він має сплатити за це матеріальні втрати, а саме - інфляційну складову суму боргу у розмірі 3 758 251,32 грн. за період з жовтня 2013 р. по листопад 2014 р. та 3 % річних у сумі 700 418,28 грн. за період з 08.07.2013 р. по 20.11.2014 р.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України, ст. 174 ГК України підставами виникнення прав та обов'язків у особи можуть бути, зокрема, договори та правочини, та інші юридичні факти.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Як зазначив Пленум Вищого господарського суду України в п. 5.4 Постанови від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" за приписом частини п'ятої статті 11 ЦК України грошове зобов'язання може виникати з рішення суду. Відтак якщо певне зобов'язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим, відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу.

Отже, в даному випадку господарське зобов'язання у відповідача виникло на підставі судового рішення, що є окремою підставою, яка не тотожна господарському договору (інша підстава).

Відповідно до ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Відповідно до ст. 105 ГПК України постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Як вже було встановлено судом рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2013 р. у справі № 910/9175/13 набрало законної сили 10.04.2014 р. згідно з постановою Київського апеляційного господарського суду та з наступного за цим днем підлягало виконанню.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що вказане судове рішення було виконано відповідачем наступним чином: 28.02.2014 р. - шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 175 929,60 грн., що підтверджується відповідною заявою ПАТ "Укртрансгаз" № 1538/12-001 від 28.02.2014 р., 21.11.2014 р., інша частина боргу на суму 16 926 970,42 грн. була сплачена платіжним дорученням № 6083 від 21.11.2014 р. Окрім основного боргу відповідачем були сплачені 3 % річних у сумі 8 16 830,28 грн. та інфляційні втрати у сумі 18 619,34 грн., про що свідчать платіжні доручення № 6085 від 21.11.2014 р. та № 6086 від 21.11.2014 р.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7.1 постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних з моменту невиконання та до повного виконання грошового зобов'язання (судового рішення).

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства, суд вважає вимоги про стягнення інфляційної складової боргу та 3 % річних такими, що заявлені правомірно.

Разом з тим, враховуючи, що підставою нарахування вказаних матеріальних втрат є рішення суду (а не договір), яке набрало законної сили 10.04.2014 р., суд вважає, що період нарахування матеріальних втрат починається з 11.04.2014 р. та закінчується 20.11.2014 р., оскільки 21.11.2014 р. відбулась повна сплата стягнутої з ПАТ "Укртрансгаз" заборгованості рішенням у справі № 910/9175/13.

При цьому частина основного боргу в сумі 75 929,60 грн., що була сплачена 28.02.2014 р., не береться до уваги для нарахування матеріальних втрат, оскільки була погашена до набрання рішенням законної сили, а значить - обов'язку сплати на 28.02.2014 р. у відповідача не виникло, і відповідно не було прострочення зобов'язання.

Отже, у період з 11.04.2014 р. по 20.11.2014 р. відповідач прострочив виконання судового рішення на суму 16 926 970,42 грн.

З урахуванням викладеного, провівши перерахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат за встановлені судом період та суму заборгованості, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційні втрати у сумі 2 992 695,22 грн. та 3 % річних у сумі 311 641,76 грн.

У той же час, відповідачем подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності до заявлених вимог про стягнення матеріальних втрат за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Як вже було встановлено судом, прострочення зобов'язання (судового рішення) на суму 16 926 970,42 грн. відбулось у період з 11.04.2014 р. по 20.11.2014 р., отже і перебіг позовної давності для нарахування матеріальних втрат розпочинається з 11.04.2014 р. та спливає відповідно з 11.04.2017 р. При цьому з даним позовом до суду ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" звернулось 12.07.2016 р., тобто у межах строку позовної давності.

Інші вказані відповідачем у відзиві підстави для пропущення строку позовної давності щодо нарахування матеріальних втрат суд вважає необгрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальних втрат підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ст. 49 ГПК України у разі задоволення позову витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32 - 35, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення 4 458 669,60 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, ідентифікаційний код 30019801) на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ідентифікаційний код 31301827) інфляційну складову боргу у сумі 2 992 695 (два мільйона дев'ятсот дев'яносто дві тисячі шістсот дев'яносто п'ять) грн. 22 коп., 3 % річних в сумі 311 641 (триста одинадцять тисяч шістсот сорок одна) грн. 76 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 49 565 (сорок дев'ять тисяч п'ятсот шістдесят п'ять) грн. 05 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 19 вересня 2016 року.

Повний текст рішення підписаний 26 вересня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.