РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2016Справа №910/14351/16

за позовомПриватного підприємства "БИЗНЕС ДОМ "БОРДО"
до Публічного акціонерного товариства "АГРОХОЛДИНГ АВАНГАРД"
простягнення 2 374 526,19 грн
Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

від позивачаЗацарний О.І. (представник за довіреністю)
від відповідачаХарченко П.О. (представник за довіреністю)

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "БИЗНЕС ДОМ "БОРДО" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "АГРОХОЛДИНГ АВАНГАРД" про стягнення заборгованості за договором поставки № 22020 від 27.01.2016 у розмірі 2 374 526,19 грн з яких: 2 351 016,03 грн - основний борг, 23 510,16 грн - пеня.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/14351/16 та призначено розгляд справи на 30.08.2016.

Ухвалою від 30.08.2016 суд відклад розгляд справи на 20.09.2016.

В судовому засіданні 20.09.2016 судом оголошено перерву до 21.09.2016.

19.09.2016 до початку розгляду справи по суті Публічним акціонерним товариством "АГРОХОЛДИНГ АВАНГАРД" у справі № 910/14351/16 подано до суду зустрічну позовну заяву до Приватного підприємства "БИЗНЕС ДОМ "БОРДО" про визнання недійсним правочину.

Ухвалою від 21.09.2016 вказану зустрічну позовну заяву повернуто судом без розгляду на підставі ст.ст. 60, 63 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 21.09.2016 представник позивача обґрунтував обставини наявності у відповідача заборгованості, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував на суму 1 539 779,85 грн з підстав, викладених у поданому 19.09.2016 відзиві на позов.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.01.2016 між Приватним підприємством "БИЗНЕС ДОМ "БОРДО" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "АГРОХОЛДИНГ АВАНГАРД" (покупець) укладено договір поставки № 22020 (далі - договір поставки), відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується передати у власність покупця певний товар, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити комбікорм (товар).

Відповідно до п. 2.1 договору поставки кількість, ціна, вартість фактично поставленого товару визначається відповідно до належним чином оформлених видаткових накладних постачальника, які є невід'ємною частиною договору.

Право власності на товар і ризик випадкової загибелі товару переходить від постачальника до покупця в момент фактичної передачі товару. Моментом фактичної передачі товару є підписання покупцем видаткової накладної постачальника (п. 3.4 договору поставки).

Датою поставки товару вважається дата підписання покупцем видаткової накладної постачальника на поставку товару, що проводиться після розвантаження в місці призначення. Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом (п. 3.5 договору поставки).

Згідно з п.п. 4.1, 4.2 договору поставки ціна за одиницю товару, загальна вартість товару, що поставляється, кількість поставки, відображається у відповідних видаткових накладних на товар. Розрахунки за поставлений товар згідно договору здійснюються шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок постачальника на умовах 100%-ї передоплати, по факту поставки в день поставки, або відстрочення платежу терміном 14 календарних днів з моменту отримання даної партії товару (відповідно до видаткової накладної).

На підтвердження виконання своїх договірних зобов'язань позивачем було подано до суду копії та оригінали видаткових накладних за період з 04.02.2016 по 23.05.2016, за якими загальна вартість поставленого товару становить 20 358 854,03 грн.

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково, сплативши постачальнику 17 707 568,00 грн, на підтвердження чого в матеріали справи останнім подано платіжні доручення.

15.06.2016 позивачем було направлено відповідачу вимогу про виконання грошового зобов'язання за договором поставки на суму 2 651 016,03 грн, за результатами розгляду якої позивач отримав в рахунок погашення заборгованості від відповідача 100 000,00 грн (пліт жне доручення № 114 від 06.07.2016) та 200 000,00 грн (платіжне доручення № 136 від 07.07.2016).

Зважаючи неоплату решти поставленого товару відповідачем у сумі 2 351 016,03 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За наслідками дослідження видаткових накладних та платіжних документів на предмет кількості товару за договором поставки, який був поставлений продавцем та оплачений покупцем, вбачається, що відповідач дійсно не оплатив увесь оплачений позивачем товар, вартість якого в загальному розмірі складає 2 351 016,03 грн.

Що стосується заперечень відповідача, то вони спростовуються наявністю оформлених належним чином видаткових накладних, підписаних представниками обох сторін. Доказів на підтвердження викладених у відзиві доводів відповідачем в матеріали справи подано не було.

Оскільки з встановлених обставин вбачається наявність у відповідача перед позивачем невиконаних грошових зобов'язань за договором поставки розміром 2 351 016,03 грн, строк виконання яких настав, факт чого боржником не спростований, то позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

У п. 6.4 договору поставки сторони погодили, що у випадку прострочення оплати або не повної оплати товару в строки, зазначені у договорі, покупець зобов'язується на вимогу постачальника сплатити останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період прострочення платежу від вартості неоплаченого або вартості частково оплаченого товару за кожен день прострочення оплати, але не більше 1% від вартості неоплаченого товару.

У зв'язку з простроченням відповідача, на підставі вказаного положення договору поставки позивачем було заявлено до стягнення поряд із сумою основного боргу суму пені розміром 23 510,16 грн. за період з 08.07.2016 по 22.07.2016.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок пені, здійснений у період прострочення відповідача, суд вважає його арифметично правильним та таким, що співвідноситься з нормами чинного законодавства та умовами договору поставки, тому вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 23 510,16 грн підлягають задоволенню.

Відповідачем обставини порушення взятих на себе грошових зобов'язань за договором поставки належними доказами не спростовано, доказів оплати товару або ж контррозрахунку позову не подано, підстав звільнення від відповідальності за прострочення виконання зобов'язань не наведено.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АГРОХОЛДИНГ АВАНГАРД" (03115, м. Київ, просп. Перемоги, 121-В, ідентифікаційний код 00851519) на користь Приватного підприємства "БИЗНЕС ДОМ "БОРДО" (73002, м. Херсон, вул. Перекопська, 20, ідентифікаційний код 34458176) 2 351 016 (два мільйони триста п'ятдесят одну тисячу шістнадцять) грн. 03 коп. основного боргу, 23 510 (двадцять три тисячі п'ятсот десять) грн. 16 коп. пені та 35 617 (тридцять п'ять тисяч шістсот сімнадцять) грн 90 коп. судового збору.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 29.09.2016

Суддя О.М. Ярмак