Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "19" вересня 2016 р. Справа № 906/148/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №61 від 04.02.16.)

від відповідача: ОСОБА_2 (директор)

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом ОСОБА_3 селищної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 плюс"

про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки від 06.03.13.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки від 06.03.13. між ОСОБА_3 селищною радою та ТОВ "ОСОБА_4 Плюс".

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі заяви ТОВ"Мальвіна ОСОБА_4 плюс" від 25.01.13 ОСОБА_3 селищною радою прийнято рішення від 21.02.2013 року продовжити ТОВ"Мальвіна ОСОБА_4 плюс" термін оренди земельної ділянки площею 0,4162 га для здійснення комерційної діяльності в смт.Черняхів по вул.Леніна,6 на три роки, встановивши орендну плату в розмірі 12% від її нормативно-грошової оцінки. Директор ТОВ "ОСОБА_4 Плюс" ОСОБА_2 особисто отримав примірники договору оренди, про що розписався в книзі реєстрації договорів оренди під №23. Натомість, станом на день подачі позову, договір оренди із ОСОБА_3 селищною радою не підписаний. На звернення щодо необхідності підписання договору останній жодним чином не відреагував, та користується земельною ділянкою без належного оформлення відповідного права.

14.03.2016 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що рішення про надання в оренду земельної ділянки відповідачу ОСОБА_3 селищною радою не приймалось, відповідач не був повідомлений про умови договору оренди, договір відповідач від позивача не отримував та не підписував його.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

На підставі договору купівлі-продажу приміщення від 02.03.09 Товариство з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" передало у власність (продало), а Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 плюс" прийняло у власність (купило) приміщення магазину літ."А", цегла, загальною площею 2051,2кв.м., що знаходиться за адресою :смт.Черняхів, вул.Леніна,6 (а.с.8).

У зв'язку із продажем приміщення магазину, ТОВ"Патріа-Баланс" звернулось до ОСОБА_3 селищної ради із заявою №1115 від 28.07.09 про розірвання договору оренди земельної ділянки (а.с.32), а ТОВ "ОСОБА_4 плюс" листом від 25.07.09 просило ОСОБА_3 селищну раду повідомити перелік документів для оформлення користування земельною ділянкою під будівлею магазину (а.с.31).

Відповідно до частини другої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок (будівлю, споруду), що знаходяться на земельній ділянці, наданій у користування, до набувача переходить право користування відповідною земельною ділянкою в тому ж обсязі, що був у попереднього землекористувача. Отже, якщо попередній власник житлового будинку (будівлі, споруди) користувався земельною ділянкою, на якій розміщено відповідне нерухоме майно на підставі договору оренди, новий власник може вимагати переоформлення права користування земельною ділянкою на своє ім'я шляхом укладення договору оренди.

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі», до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку.

Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Рішенням 15 сесії ОСОБА_3 селищної ради від 26.12.12 затверджено ТОВ "ОСОБА_4 плюс" технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та складання документу, що посвідчує право оренди на земельну ділянку площею 0,4162 га для здійснення підприємницької діяльності в смт.Черняхів по вул. Леніна,6 (а.с.14).

25.01.13 ТОВ"Мальвіна ОСОБА_4 плюс" звернулося із заявою до ОСОБА_3 селищної ради, в якій просило встановити термін оренди земельної ділянки на три роки та розмір орендної плати від її нормативно-грошової оцінки, яка становить 550316,92грн.(а.с.15).

За результатами розгляду вказаної заяви, 21.02.13,ОСОБА_3 селищною радою прийнято рішення продовжити ТОВ"Мальвіна ОСОБА_4 плюс" термін оренди земельної ділянки площею 0,4162 га для здійснення комерційної діяльності в смт.Черняхів по вул.Леніна,6 на три роки, встановивши орендну плату в розмірі 12% від її нормативно-грошової оцінки, яка становить 550316,92грн. (а.с.16).

Позивач зазначає про те, що 06.03.13 ОСОБА_3 селищною радою підготовлено проект договору оренди землі , який у трьох екземплярах було вручено директору ТОВ"Мальвіна ОСОБА_4 плюс" ОСОБА_2, про що свідчить його підпис у книзі реєстрації договорів оренди під номером 23 (а.с.37).

Відповідач заперечував отримання проекту договору оренди та зазначив про те, що директор не розписувався у книзі реєстрації договорів оренди.

З метою з'ясування питання про належність директору ТОВ"Мальвіна ОСОБА_4 плюс" ОСОБА_2 підпису в книзі реєстрації договорів оренди земельних ділянок судом призначалась судова криміналістична почеркознавча експертиза, за результатами якої експерт повідомив про неможливість проведення дослідження (а.с.57,76).

Рішенням ОСОБА_3 селищної ради №15 від 09.02.15 рекомендовано ТОВ "ОСОБА_4 плюс" заключити договір оренди земельної ділянки (а.с.24).

Однак, директор товариства ОСОБА_2 договір не підписав та не подав його на державну реєстрацію. Відтак, товариство продовжувало безпідставно та безоплатно користуватись вказаною земельною ділянкою, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

16.02.2015 року товариству був направлений лист з переліком документів, необхідних для оформлення оренди земельної ділянки. Вказаний лист був отриманий товариством 23.02.2015 року (а.с.41).

Однак і цю вимогу ОСОБА_2 проігнорував. Відтак, 05.03.2015 року рішенням 32 сесії ОСОБА_3 селищної ради 6 скликання ОСОБА_2 було знову рекомендовано підписати договір оренди земельної ділянки, однак вже з новим розміром орендної плати, однак ОСОБА_2 відмовився від підписання договору та від отримання його екземпляру, про що був складений Акт .

ОСОБА_3 селищної ради №196 від 18.03.15 та №422 від 25.06.15 свідчать про те, що договір оренди землі із відповідачем не був укладений.

Аналізуючи встановлені обставини справи суд приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних даних справи.

Згідно зі ст.13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, в томі числі і надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до Земельного кодексу України. Відповідно до ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно зі ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Частиною 2 статті 16 Закону України "Про оренду землі", визначено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Нормами ст.124 Земельного кодексу України та ст.16 Закону України "Про оренду землі", визначено, що надання земельної ділянки із земель комунальної власності в оренду шляхом укладання відповідного договору здійснюється на підставі рішення ради, прийнятого за результатом розгляду заяви (клопотання) особи, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду.

Отже, укладанню договору оренди землі передує розгляд органом місцевого самоврядування заяви (клопотання) особи, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду, поданої відповідно до ст.16 Закону України "Про оренду землі", та прийняття рішення за результатом такого розгляду.

Як встановлено судом, 21.02.13, ОСОБА_3 селищною радою прийнято рішення продовжити ТОВ"Мальвіна ОСОБА_4 плюс" термін оренди земельної ділянки на три роки та встановлено орендну плату.

При цьому, в силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 202 цього Кодексу, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України та ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

При цьому, за змістом ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України, при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно з нормами ст. 93 Земельного кодексу України, які кореспондуються зі ст. 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За змістом ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Згідно до ст. 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст.181 ГК України, проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Відповідач заперечив отримання від позивача будь-яким шляхом договору оренди землі.

Суду не надано належних доказів надання (надіслання) позивачем та отримання відповідачем проекту договору оренди землі, що є порушенням порядку укладення господарських договорів, встановленого нормами чинного законодавства, оскільки виключає факт ознайомлення відповідачем з текстом договору та прийняття його умов відповідачем, тому вказаний договір не можна вважати укладеним.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 26.09.16

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу