ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2016 р. Справа № 925/1048/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

представник позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю,

представник відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Амалтея"

до публічного акціонерного товариства "АЗОТ"

про стягнення 2 176 142 грн. 99 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 2 176 142 грн. 99 коп., зокрема 1 864 829 грн. 47 коп. боргу за поставлений товар по договору № 3-411 від 04.01.2016 з урахуванням індексу інфляції за прострочення розрахунку по травень 2016 року, 21 717 грн. 40 коп. три проценти річних та 289 596 грн. 12 коп. пені за прострочення оплати товару по 04.07.2016.

Відповідач не подав суду письмовий відзив на позов.

У судовому засіданні:

представник позивача підтримав позов з підстав, викладених у позовній заяві, просив повністю задовольнити позов, відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати, прийняти рішення у даному судовому засіданні;

представник відповідача пояснила, що відповідач борг у заявленій сумі визнає повністю, в частині нарахування інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені відповідач позов не визнає.

У судовому засіданні 21.09.2016 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи представників сторін, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Амалтея" (Постачальник за договором, позивач у справі) та публічне акціонерне товариство "АЗОТ" (Покупець за договором, відповідач у справі) уклали договір № 3-411 від 04.01.2016, далі - Договір, за умовами якого Постачальник зобовязався передати у власність, а Покупець зобовязався прийняти та оплатити мішки поліпропіленові, далі - ОСОБА_3, в кількості та на умовах, визначених у додатках (Специфікаціях), які є невідємною частиною договору.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що ціна за одиницю товару, кількість, загальна вартість ОСОБА_3 і загальна сума Договору визначаються і обумовлюються Сторонами в Додатках (Специфікаціях) до даного Договору.

В пункті 3.1 Договору вказано, що Покупець зобовязується провести оплату Постачальнику шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника за кожну поставлену партію ОСОБА_3 по цінах, що обумовлені в Додатках (Специфікаціях) до даного Договору протягом 5 - ти календарних днів від дати поставки ОСОБА_3 на склад Покупця.

Відповідно до пункту 4.1. Договору поставка ОСОБА_3 здійснюється протягом 2016 року - січня 2017 року погодженими партіями згідно письмової заявки Покупця і специфікацій, які є невідємною частиною Договору, протягом 10-ти календарних днів з дати отримання Постачальником заявки по електронній пошті або факсу. Письмова заявка направляється Постачальнику за 10 календарних днів до початку поставки ( п. 4.1 Договору).

Виходячи із змісту пункту 4.2. Договору партією ОСОБА_3 є ОСОБА_3, що поставлений по кожній окремій товарно-транспортній накладній.

За приписами пункту 7.3 Договору у випадку за порушення строків оплати ОСОБА_3 Покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка дялає в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

За доводами позивача він поставляв відповідачу ОСОБА_3 згідно специфікацій № 2 від 04.01.2016, № 3 від 28.01.2016, № 4 від 26.02.2016, № 5 від 12.04.2016 по видаткових накладних, що підписані повноважними представниками сторін відповідно до довіреностей, копії яких додані до позовної заяви. Відповідач розрахувався з позивачем частково. Залишок боргу відповідача становить 1 765 000 грн.

Оскільки відповідач не виконав свої зобовязання за Договором та не сплатив позивачу кошти за отриманий ОСОБА_3 у встановлений в Договорі строк, тому позивач звернувся з даним позовом до господарського суду та просить стягнути з відповідача основний борг з урахуванням індексу інфляції, три проценти річних та пеню.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими до задоволення, з огляду на таке.

Договір № 3-411 від 04 січня 2016 року, на підставі якого виникли зобов'язання сторін, за своєю правовою природою відноситься до договорів поставки. Він підписаний повноважними особами товариств, підписи яких скріплені печатками підприємств, містить всі істотні умови для договорів даного виду. Дійсність Договору сторонами не оспорюється.

Загальні положення поставки врегульовані параграфом 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписом частини 6 статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно статті 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Відповідно до статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статтей 193, 202 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач поставляв відповідачу, а останній отримував товар протягом 2016 року, розрахувався з позивачем частково, залишок боргу відповідача складає 1 765 000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач дійсно поставив відповідачу товар за умовами Договору на підставі підписаних сторонами специфікацій та видаткових накладних. Представником відповідача у судовому засіданні підтверджено борг відповідача перед позивачем в сумі 1 765 000 грн.

Вимога позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 1 765 000 грн. за поставлений товар відповідно до Договору № 3-411 від 04 січня 2016 року є законною, обґрунтованою, підтвердженою належними доказами у справі та є такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До загальних засад цивільного законодавства віднесено свободу договору, суть якої викладено у статті 627 Цивільного кодексу України та полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Відповідно до пункту 7.3 Договору у випадку порушення строків оплати товару Покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Пеня в сумі 289 596 грн. 12 коп. за період з 19.01.2016 по 04.07.2016 нарахована позивачем на прострочену суму та за періоди, коли фактично існувала заборгованість, строк нарахування не перевищує 6 місяців, при розрахунку пені враховано фактичну кількість днів у 2016 році (366).

Відповідач нараховану позивачем суму пені не оспорив та не спростував, чому він її не визнає - не пояснив, доводів на підтвердження заперечення проти нарахованої суми пені відповідач не навів та належних доказів не надав.

Перевіривши виконаний позивачем розрахунок пені, суд приходить до висновку, що він виконаний вірно, нарахування здійснені відповідно до умов Договору та вимог чинного законодавства, тому з відповідача підлягає стягненню пеня за прострочення розрахунку по 04.07.2016 в заявленій позивачем сумі 289 596 грн. 12 коп.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача 99 829 грн. 47 коп. інфляційних втрат по травень 2016 року та 21 717 грн. 40 коп. три проценти річних за період з 19.01.2016 по 04.07.2016 за прострочення розрахунку підлягають задоволенню у заявлених сумах, відповідно до припису статті 625 ЦК України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок трьох процентів річних та індексу інфляції позивачем виконаний вірно, відповідач його не оспорив, не подав суду контррозрахунки, отже вказані вимоги позивача підлягають задоволенню.

Тобто, позов підлягає задоволенню у заявленій позивачем сумі.

На підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу понесені останнім витрати на сплату судового збору в сплаченій сумі 32 642 грн. 14 коп.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "АЗОТ" (м. Черкаси, вул. Першотравнева, 72, ідентифікаційний код 00203826) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Амалтея" (м. Херсон, пров. Учбовий, 28/50, ідентифікаційний код 21298452) - 1 864 829 грн. 47 коп. (мільйон вісімсот шістдесят чотири тисячі вісімсот двадцять девять гривень 47 копійок) боргу з урахування індексу інфляції, 21 717 грн. 40 коп. (двадцять одну тисячу сімсот сімнадцять гривень 40 копійок) три проценти річних, 289 596 грн. 12 коп. (двісті вісімдесят девять тисяч пятсот девяносто шість гривень 12 копійок) пені, 32 642 грн. 14 коп. (тридцять дві тисячі шістсот сорок дві гривні 14 копійок) судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 23.09.2016

Суддя А.Д. Пащенко