ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2016 р.Справа № 916/4807/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Мишкіної М.А., Таран С.В.,

при секретарі судового засідання Шитря О.М.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю,

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Енергетичні інвестори»

на рішення господарського суду Одеської області від 18 лютого 2016 року

у справі №916/4807/15

за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА»

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Енергетичні інвестори»

про стягнення 219647,95 грн.

встановив:

У грудні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» (далі-позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Енергетичні інвестори» (далі-відповідач) про стягнення з останнього збитків у розмірі 219647,95 грн., які складаються зі збитків, понесених у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору фінансового лізину від 12.07.2013р. №00007873 у сумі 80878,99 грн., упущеної вигоди в вигляді несплачених щомісячних платежів у сумі 39617,12 грн. та упущеної вигоди у вигляді різниці між лізинговими платежами, що залишились несплаченими відповідно до графіку виплат, та ринковою вартістю обєкту лізингу в сумі 99151,84 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 18.02.2016р. (суддя Рога Н.В.) позов задоволено частково, а саме: стягнуто з відповідача на користь позивача збитки, понесені у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору фінансового лізину від 12.07.2013р. №00007873 в сумі 74877,99 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1123,17 грн. В решті позову відмовлено.

Господарський суд, задовольняючи частково позов виходив з того, що у звязку з порушенням відповідачем термінів сплати лізингових платежів, позивач для повернення заборгованості та обєкту лізингу звернувся до спеціалізованої організації ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» (договір про надання послуг з повернення майна (Обєктів лізінгу) від 03.02.2011р.) та до спеціалізованої організації ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» (договір про надання послуг з повернення майна (Обєктів лізингу) від 03.02.2011р., внаслідок чого поніс витрати на загальну суму 74877,36 грн., що підтверджується актами приймання-передачі послуг №49 від 02.07.2015р., №74 від 31.08.2015р., рахунками на оплату №191 від 02.07.2015р.,№271 від 31.08.2015р., платіжними дорученням №50023400 від 06.07.2015р., №50024357 від 07.09.2015р., актами наданих послуг №441 від 28.09.2015р., №442 від 30.09.2015р., рахунками-фактури №441 від 28.09.2015р, №442 від 30.09.2015р. та платіжними дорученнями №50024357 від 07.09.2015р. №50023549 від 14.07.2015р.

Таким чином, місцевий суд вважає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача витрат за надання послуг для повернення заборгованості, вчинення виконавчого напису нотаріуса, підготовки процесуальних документів для відкриття виконавчого провадження та супроводження повернення Обєкту лізингу в сумі 74877,36 грн.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача збитків в розмірі 138768,96 грн. (39617,12 грн. упущена вигода в вигляді несплачених щомісячних платежів та 99151,84 грн. упущена вигода в вигляді різниці між лізинговими платежами, що залишились несплаченими відповідно до графіку виплат та ринковою вартістю об`єкту лізингу), то суд не знайшов правових підстав для їх задоволення, оскільки при розгляді справи позивачем вказані обставини не доведені належними та допустимим доказами.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Господарський суд при прийнятті оскарженого рішення визнав правомірною вимогу позивача стосовно стягнення з відповідача 74877,36 грн. витрат за надання послуг для повернення заборгованості, вчинення виконавчого напису нотаріуса, підготовки процесуальних документів для відкриття виконавчого провадження та супроводження повернення Обєкту лізингу.

Скаржник вважає такий висновок місцевого господарського суду передчасним, оскільки позивач мав довести, що саме протиправні дії чи бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у позивача є безумовним наслідком такої протиправної поведінки, чого останнім зроблено не було.

Отримання ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» послуг з вчинення виконавчого напису нотаріуса, підготовки процесуальних документів для відкриття виконавчого провадження, супроводження повернення обєкту лізингу, послуг по юридичному консультуванню не є обовязковими витратами, які особа має зробити для відновлення свого порушеного права, а вибір представників, які будуть представляти його інтереси, є її правом.

За таких обставин, скаржник вважає, що витрати, які включені ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» до складу прямих збитків (збитків, завданих у звязку із порушенням відповідачем зобовязань за договором фінансового лізингу) не відповідають вимогам ст.22 Цивільного кодексу України та ст.225 Господарського кодексу України, а тому вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 74877,36 грн. збитків є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач її не визнає, вважає її вимоги безпідставними, а рішення господарського суду законним та обґрунтованим.

Представник скаржника в судове засідання не зявився та не сповістив суд про причини своєї неявки.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на неї.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника позивача, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12.07.2013р. між ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» (Лізингодавець) та ТОВ «Енергетичні інвестори» (Лізингодержувач) було укладено договір про фінансовий лізинг №00007873.

Відповідно до умов договору, Обєктом лізингу є транспортний засіб типу VW, модель Amarok DoubieCab 2.0 TSI, кузов WV1ZZZ2HZB8075175, двигун №CFP 001277, рік випуску 2011.

Із змісту п.4.1. договору, вбачається, що ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» зберігатиме за собою право власності на Обєкт лізингу, в той час як Лізингоодержувач матиме право на експлуатацію Обєкт лізингу впродовж усього строку дії контракту (окрім випадків, коли ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» матиме право розірвати цей контракт та вимагати повернення Обєкта лізингу, як зазначено в цьому контракті).

У відповідності до п.6.1. договору для експлуатації Обєкта лізингу Лізингоодержувач щомісяця виплачуватиме ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» лізингові платежі у відповідності до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), що являє собою невідємну частину цього контракту, та інших положень контракту. Кожний лізинговий платіж включає в себе:

відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування;

суму, яка відшкодовує частину вартості Обєкта лізингу;

комісії;

покриття витрат, повязаних з оплатою послуг та відшкодуванням, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим контрактом (включаючи, окрім іншого, витрати на ремонт Обєкта лізингу, реєстраційні платежі та інші витрати, передбачені або повязані з контрактом.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що лізингові платежі, передбачені цим договором, розраховуються в доларах США на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом банку, який буде обрано за рішенням ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА».

Як вбачається зі змісту п.6.5. договору лізингові платежі перераховуються Лізингоодержувачем на рахунок, зазначений ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування) не пізніше дати, вказаної у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування).

Позивач вказує, що починаючи з червня 2014 року відповідач систематично порушував умови договору щодо сплати щомісячних платежів, сплачуючи їх з порушенням строків, а з січня 2015р. взагалі припинив виконувати свої зобовязання за договором.

За приписами п.п.8.2., 8.2.3. договору у випадку прострочення сплати платежу до Лізингоодержувача застосовуються санкція, як то компенсація будь-яких витрат, понесених ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/невиплачені з метою відшкодування сум, не виплачених Лізингоодержувачем у відповідності до контракту.

Умовами п.8.3. договору передбачено, що якщо Лізингоодержувач прострочить виплату

лізингового протягом більш, ніж на 10 (десять) робочих днів, ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» має право: надіслати Лізингоодержувачу першу вимогу в письмовій формі. Якщо Лізингоодержувач не здійснить оплату протягом 7 (семи) робочих днів з моменту отримання першої вимоги, ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» надсилає в такий же спосіб другу вимогу, яка подовжує строк здійснення оплати ще на 8 (вісім) робочих днів. У випадку якщо Лізингоодержувач не здійснить оплату у вказаний термін, ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» має право направити Лізингоодержувачу третю вимогу щодо сплати та відмовитись від контратку в односторонньому порядку, за пунктом 12.6.1 контракту. Сторони погоджуються, що невиконання зобовязань після надсилання другої вимоги щодо сплати означає, що Лізингоодержувач не має наміру в подальшому виконувати свої зобовязань за цим контрактом.

Зі змісту п.8.3.2. договору вбачається, що якщо лізингоодержувач повністю, або частково не здійснить оплату 1 (одного) лізингового платежу, при цьому якщо прострочення платежу триває більш, ніж 30 днів, (у відповідності до Закону України «Про фінансовий лізинг»), ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» має право розірвати контракт і витребувати Обєкт лізингу від Лізингоодержувача у примусовому порядку, згідно з виконавчим написом нотаріуса.

Пунктом 12.6.1 договору передбачено, що ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» має право в односторонньому порядку розірвати договір та право на повернення Обєкту лізингу, якщо Лізингоодержувач не платив 1 (один) наступний Лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобовязання зі сплати перевищує 30 (тридцять) календарних днів.

В звязку з неналежним виконання відповідачем своїх зобовязань за договором, позивачем були направлені відповідачу нагадування про несплату та вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення Обєкта лізингу і повідомлення про відмову від Договору.

Згідно п. 12.13 договору, у випадках, передбачених, пунктами 12.6 та 12.12 Контракт вважається розірваним на 10-й (десятий) робочий день з дня надсилання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони. День, що вважається датою розірвання/відмови від Контракту, визначається ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» у відповідному повідомленні/вимозі (п.12.7 договору).

Згідно п.12.9. договору у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання Контракту відповідно до п.12, відмови Лізингоодержувача, придбати Обєкт лізингу, як передбачено пунктом 4.2., а також якщо ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» вимагає повернення Обєкта лізингу відповідно до інших положень контракту, Лізингоодержувач зобовязаний повернути Обєкт лізингу за свій власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані до головного офісу ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» впродовж 10 (десяти) робочих днів від дати одержання відповідного запиту. В цей же строк Лізингоодержувач сплачує компанії ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» будь-яку різницю між ринковою вартістю Обєкт лізингу та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до графіку виплат.

Відповідно до п.13.5. договору Лізингоодержувач відшкодовує всі та будь-які витрати, понесені ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» у звязку з вилученням Обєкта лізингу, у тому числі витрати повязані із залученням будь-яких третіх осіб, що надають послуги з вилученням Об'єкті лізингу. Якщо ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» не зможе здійснити свої права на вилучення (повернення), як передбачено у пункті 13, воно матиме право на вилучення Обєкту лізингу у Лізингоодержувача в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса (п.13.6 договору).

Звертаючись з позовом, позивач зазначив, що у звязку з систематичним порушенням термінів сплати лізингових платежів, позивач був вимушений з метою супроводження процесу повернення заборгованості та обєкта лізингу звернутись до спеціалізованої організації ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» (договір про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 року) та до спеціалізованої організації ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» (договір про надання послуг з повернення майна (Обєктів лізингу) від 03.02.2011р., внаслідок чого поніс витрати на загальну суму 74877,36 грн.

Крім того, за посиланнями позивача він поніс збитки на послуги по юридичному консультуванню, надані ТОВ «Юридична компанія Вернер» на підставі договору про надання юридичних послуг №17/2010 від 09.06.2010 р. в розмірі 6000грн.

Також позивач, посилаючись на умови договору та вимоги діючого законодавства України, просить стягнути з відповідача збитки у вигляді упущеної вигоди в вигляді несплачених щомісячних платежів у сумі 39617,12 грн. (за липень 2015р. у сумі 13019,52 грн., за серпень 2015р. у сумі 13064,10 грн., за вересень 2015р. у сумі 13533,50 грн.) та упущену вигоду у вигляді різниці між лізинговими платежами, що залишились несплаченими відповідно до графіку виплат та ринковою вартістю об`єкту лізингу у розмірі 99151,84 грн.

Відмовляючи у позові в частині стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, суд першої інстанції виходив з того, що право власності на предмет лізингу від позивача до відповідача не перейшло.

В цій частині рішення суду першої інстанції позивачем не оскаржувалось. В судовому засіданні при апеляційному перегляді справи представник позивача підтвердив, що погоджується з рішенням суду в цій частині.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення збитків у вигляді відшкодування отриманих юридичних послуг, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

За приписами ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно положень ст.224 Господарського кодексу України, які узгоджуються з положеннями ст.623 Цивільного кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками, згідно ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності відповідно до ст.ст.623, 1166 Цивільного кодексу України та ст.224 Господарського кодексу України.

Обовязковими умовами для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування збитків є: протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявність збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб; вина боржника.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у позивача безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, заявляючи позовні вимоги про стягнення збитків, позивач має довести вищезазначені умови в порядку ст.33 ГПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Витрати на оплату юридичних послуг не є збитками, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про фінансовий лізинг.

Отримання позивачем за первісним позовом послуг з вчинення виконавчого напису нотаріуса, підготовки процесуальних документів для відкриття виконавчого провадження, супроводження повернення обєкту лізингу, послуг по юридичному консультуванню, підготовці процесуальних документів та представництва інтересів позивача за первісним позовом в суді не є обовязковими витратами, які особа має зробити для відновлення свого порушеного права, а вибір представників, які будуть представляти його інтереси, є її правом.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що витрати, які включені позивачем до складу прямих збитків не відповідають вимогам ст.22 Цивільного кодексу України та ст.225 Господарського кодексу України, а тому вимога позивача про стягнення збитків у розмірі 74877,99 грн. є безпідставною, необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Відповідно, рішення суду першої інстанції про задоволення позову в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання позову покладаються на позивача, а витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодовуються відповідачу за рахунок позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 99, 101-105

Господарського процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 18 лютого 2016 року у справі №916/4807/15 скасувати частково в частині задоволення позову та стягнення судових витрат.

Прийняти в цій частині нове рішення про відмову у позові.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

« У задоволенні позову відмовити повністю.»

Стягнути з ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» на користь ТОВ «Енергетичні інвестори» 3624,19 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідній наказ із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 20.09.2016р.

Головуючий суддя: Будішевська Л.О.

Судді: Мишкіна М.А.

ОСОБА_3