ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2016 р. Справа № 917/623/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М. , суддя Істоміна О.А.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Скукіс В.В. (довіреність № б/н від 24.05.2016)

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність № 1083 від 05.07.2016)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Полтава (вх. №2299 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 05.07.2016 у справі № 917/623/16

за позовом Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці, м. Полтава

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Полтава

про розірвання договору та стягнення суми основного боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 05.07.2016 у справі № 917/623/16 (суддя Сірош Д.М.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці - 8076,40 грн. заборгованості, 2756,00 грн. судового збору; розірвано договір оренди окремо індивідуально визначеного майна спільної власності територіальних громад Полтавської області від 02.02.2015 №1, укладений Горбанівським геріатричним пансіонатом ветеранів війни та праці і ОСОБА_3.

ФОП ОСОБА_3, м. Полтава (відповідач) із даним рішенням суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 05.07.2016 у справі № 917/623/16 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Звертаючись із даною апеляційною скаргою, ФОП ОСОБА_3 просила суд апеляційної інстанції відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, у зв'язку із скрутним матеріальним становищем. Крім того, скаржник, посилаючись на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, просив відновити пропущений строк на її подання.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.08.2016 по справі № 917/623/16 задоволено клопотання відповідача про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Прийнято апеляційну скаргу відповідача до провадження та призначено до розгляду на 20 вересня 2016 р. об 11:30 год. Задоволено клопотання Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Полтава про відстрочення сплати судового збору. Відстрочено відповідачу сплату судового збору до ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення у даній справі. Відповідача зобов'язано надати суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору в розмірі 3031,60 грн. за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Полтавської області від 05.07.2016 року по справі № 917/623/16.

08.09.2016 на адресу суду від Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці, м. Полтава надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 8830), в якому позивач проти доводів відповідача категорично заперечує, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, в зв'язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції у даній справі просить залишити без змін.

Відповідач в судове засідання 20.09.2016 не з'явився, але через канцелярію суду його уповноваженим представником ОСОБА_2 надано клопотання (вх. № 9505), в якому представник відповідача просив розгляд справи відкласти на іншу дату та час, визнавши причини його неявки поважними, а також надати можливість забезпечити явку представника заявника апеляційної скарги під час проведення наступного судового засідання із розгляду скарги.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 20.09.2016 розгляд справи відкладено на 27 вересня 2016 р. о 10:00 год. Відповідача зобов'язано надати суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору в розмірі 3031,60 грн. за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Полтавської області від 05.07.2016 по справі № 917/623/16.

Відповідачем вимоги ухвал суду апеляційної інстанції не виконані та докази на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Полтавської області від 05.07.2016 по справі № 917/623/16 не надані.

Колегія суддів для забезпечення реалізації скаржником як відповідачем в господарському спорі принципу визначеного статтею 129 Конституції України щодо гарантування права на апеляційне оскарження, а також враховуючи роз'яснення, які містяться у пункті 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", вважає можливим розглянути справу в апеляційному порядку та за результатами її вирішення стягнути несплачену суму судового збору.

Згідно з частинами 1, 2 статті 101 та пункту 7 частини 2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши у судовому засіданні 27.09.2016 уповноважених представників позивача та відповідача, які підтримали свої правові позиції у справі, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з огляду на нижченаведене.

Із матеріалів справи вбачається, що 02.02.2015 між позивачем - Горбанівським геріатричним пансіонатом ветеранів війни та праці (Орендодавець) і відповідачем - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Орендар) було укладено договір № 1 оренди окремо індивідуально визначеного майна спільної власності територіальних громад Полтавської області (далі - Договір).

Згідно з пунктом 1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області (Горбанівського геріатричного пансіонату) приміщення (під буфет) загальною площею 35,76 кв.м, в тому числі корисна площа 26,3 кв.м на першому поверсі згідно поверхового плану пансіонату, розташованого в м. Полтава, вул. Сільськогосподарська, 21.

За умовами пункту 2.2. Договору передача майна не припиняє права оперативного управління на нього Орендодавця, а Орендар користується ним протягом терміну дії договору оренди.

У пункті 3.1. Договору сторони обумовили, що майно передається Орендареві в строкове платне користування на термін дії договору. Розмір орендної плати визначається відповідно до Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад області.

Відповідно до пункту 3.2. Договору розрахунок розміру орендної плати за користування Майном відображається в Акті узгодження розрахунків (Додаток №2) додається до цього Договору і є невід'ємною його частиною та на момент укладення Договору розмір орендної плати за перший місяць оренди складає 98,33 грн.

Пунктом 3.3. передбачено, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру плати за попередній місяць на індекс інфляції.

Нарахування орендної плати проводиться починаючи з 02.02.2015. Перерахування орендної плати проводиться до 10 числа наступного за звітним місяця на рахунок Орендодавця, з якої останній перераховує 50% - до обласного бюджету, про що Орендодавець подає щоквартальний звіт Управлінню Майном до 15 числа місяця наступного за звітним (пункт 3.4. Договору).

Пунктом 4.2.3. Договору встановлено обов'язок Орендодавця забезпечити своєчасне надання комунальних послуг.

Відповідно до пункту 4.1.3. Договору Орендар зобов'язався сплачувати вартість комунальних послуг (використання води, водовідведення, теплопостачання, електроенергії) згідно наданих рахунків Орендодавця до 25 числа поточного місяця, надавати копії чеків за оплату комунальних послуг в бухгалтерію пансіонату.

Згідно з пунктом 4.1.10. Договору Орендар взяв на себе зобов'язання своєчасно і в повному обсязі перераховувати на рахунок Орендодавця орендну плату.

Як свідчать матеріали справи та обґрунтовано встановлено господарським судом першої інстанції при розгляді даної справи по суті, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань систематично несвоєчасно здійснював сплату вартості комунальних послуг та порушував зобов'язання зі своєчасного перерахування орендної плати.

Так, 22.12.2015 відповідач перерахував на рахунок позивача вартість послуг за спожиту електроенергію в листопаді 2015 року, вартість послуг з теплопостачання - 24.12.2015, вартість послуг з водопостачання та водовідведення - 21.12.2015, а оренду плату за листопад 2015 року перерахував 21.12.2015.

Крім того, відповідачем в порушення договірних домовленостей було проведено сплату вартості використаної води та водовідведення в січні, лютому, березні 2016 року - 31.03.2016, а орендні платежі за січень - лютий 2016 pоку сплачено позивачу 01.04.2016.

Господарським судом першої інстанції на підставі наявних у матеріалах справи доказових матеріалів обґрунтовано встановлено, що відповідач не перерахував на рахунок позивача (Орендодавця) вартість наданих послуг з теплопостачання за грудень 2015 року в розмірі 978,76 грн, вартість спожитої електроенергії за грудень 2015 року в розмірі 972,73 грн, вартість послуг з теплопостачання за січень 2016 року в розмірі 842,57 грн, вартість спожитої електроенергії за січень 2016 року в розмірі 1659,33 грн, вартість спожитої електроенергії за лютий 2016 року в розмірі 663,74 грн, вартість послуг з теплопостачання за лютий 2016 року в розмірі 1592,70 грн, вартість послуг з теплопостачання за березень 2016 року в розмірі 754,33 грн, вартість спожитої електроенергії за березень 2016 року в розмірі 612,24 грн.

Всього, станом на 08.04.2016 розмір заборгованості ФОП ОСОБА_3 перед Горбанівським геріатричним пансіонатом за договором №1 оренди окремо індивідуально визначеного майна спільної власності територіальних громад Полтавської області складає 8076,40 грн.

У зв'язку із систематичним порушенням орендарем зобов'язань за договором, позивачем (Орендодавцем) 14.03.2016 письмово запропоновано ФОП ОСОБА_3 розірвати Договір (том 1 аркуш справи 33).

Однак дана пропозиція була залишена Орендарем (відповідачем) без задоволення, оскільки відповідач вважає нарахування позивачем послуг з теплопостачання та електроенергії за період з грудня 2015 року по лютий 2016 року невірними (лист від 29.03.2016, том 1 аркуш справи 34), посилаючись на необґрунтованість рахунків на оплату комунальних послуг, неможливість орендаря контролювати використану електроенергію та не відображення початкових та кінцевих результатів у виставлених рахунках, тощо.

У відповідь на даний лист позивач повідомив ФОП ОСОБА_3 про те, що обставини, на які посилається орендар, не підтверджені жодними доказами, та не є правовими підставами для несплати вартості спожитих комунальних послуг, що зазначені в отриманих відповідачем рахунках. При цьому, позивач звернув увагу відповідача на те, що останній до Орендодавця з питання контролю за обліком використаної електроенергії не звертався, що б дозволило розглянути можливість забезпечення доступу орендаря до відповідних електроустановок (лист вих. № 01-397 від 08.04.2016).

Відповідно до статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до господарського суду із даним позовом.

Предметом даного судового розгляду є вимога позивача про розірвання Договору оренди окремо індивідуально визначеного майна спільної власності територіальних громад Полтавської області № 1 від 02.02.2015 з підстав порушення відповідачем умов Договору щодо своєчасної сплати орендної плати та передбачених Договором платежів, а також стягнення заборгованості в сумі 8076,40 грн., яка виникла у зв'язку із несплатою вартості наданих комунальних послуг.

Приймаючи рішення у справі про задоволення позовних вимог у повному обсязі, місцевим господарським судом встановлено факт порушення відповідачем умов договору оренди щодо своєчасного внесення платежів (орендної плати та сплати вартості комунальних послуг), що є підставою для дострокового розірвання договору оренди у судовому порядку.

При цьому, господарським судом першої інстанції з'ясовано, що на момент пред'явлення позову і станом на час розгляду справи по суті, відповідач свої зобов'язання по Договору не виконав та заборгованість в сумі 8076,40 грн. не сплатив.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 8076,40 грн. заборгованості є обґрунтованими, документально підтвердженими, тому підлягають задоволенню і в цій частині.

Колегія суддів апеляційної інстанції повністю погоджується із даними висновками місцевого господарського суду, оскільки під час вирішення даного спору, ним правильно встановлені усі обставини, що мають значення для справи, яким до того ж судом надана вірна юридична оцінка, норми права застосовані вірно, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду по суті спору.

Надаючи власну правову кваліфікацію спірних правовідносин та правову оцінку обставин справи колегія суддів зазначає, що правовідносини сторін в даному випадку врегульовано договором оренди.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 283 Господарського кодексу України одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до пункту 3 статті 285 Господарського кодексу України та пункту 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (із змінами та доповненнями) орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, а одностороння відмова від договору оренди в силу пункту 1 статті 291 Господарського кодексу України та пункту 1 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не допускається.

Частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зі змісту спірного договору та додатків до нього №№1, 2 вбачається, що у ньому передбачені усі істотні умови передбачені для договорів даного виду, зокрема: предмет договору, цільове призначення об'єкту оренди, порядок передачі об'єкту оренди, строк дії договору, розмір орендної плати, порядок розрахунків, права та обов'язки сторін, порядок повернення майна, відповідальність сторін, а також підстави для розірвання договору.

Згідно з пунктами 3.4. та 4.1.3. Договору обов'язок відповідача (Орендаря) здійснювати перерахування орендної плати до 10 числа наступного за звітним місяця на рахунок Орендодавця, а також сплачувати вартість комунальних послуг (використання води, водовідведення, теплопостачання, електроенергії) згідно наданих рахунків Орендодавця до 25 числа поточного місяця, надавати копії чеків за оплату комунальних послуг в бухгалтерію пансіонату.

Статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з пунктами 1 та 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

В ході апеляційного розгляду справи колегією суддів встановлено, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань несвоєчасно здійснював сплату вартості комунальних послуг та орендних платежів, і ці обставини відповідачем не спростовані.

Відповідно до статті 291 Господарського кодексу України на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути розірвано з підстав передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму.

Стаття 651 Цивільного кодексу України передбачає, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань.

Згідно умов пункту 6.2. Договору в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань, обумовлених Договором оренди, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Пунктом 7.3. Договору сторони визначили, що на вимогу однієї із сторін, Договір може бути достроково розірваний за рішенням суду, в разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших причин, передбачених законодавством.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зазначене також кореспондується зі статтею 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, порушення відповідачем умов договору оренди щодо своєчасного внесення платежів, є порушенням зобов'язання, а тому у даному спірному випадку виникли правові підстави для дострокового розірвання договору оренди у судовому порядку.

При цьому, докази, які б спростовували суму заявленого боргу в розмірі 8076,40 грн., чи підтверджували оплату заборгованості, відповідачем не надані, що є підставою для стягнення зазначеної суми на користь позивача.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не врахував невиконання орендодавцем свого обов'язку щодо своєчасного надання комунальних послуг та надання рахунків орендарю до 25 числа поточного місяця щодо вартості комунальних послуг для здійснення їх оплати. При цьому, відповідач наголошує, що наявні в матеріалах справи рахунки на відшкодування отриманих комунальних послуг не містять доказів отримання їх орендарем та дати такого отримання. За наведених обставин відповідач вважає висновки суду першої інстанції щодо порушення строків виконання зобов'язання орендарем та умов Договору необґрунтованими, передчасними та такими, що не ґрунтуються на доказах, наявних в матеріалах справи.

Однак дані посилання відповідача є юридично неспроможними та такими, що не можуть бути підставами для скасування рішення у даній справі, оскільки зі змісту Договору вбачається, що направлення відповідачу рахунку на оплату його умовами не передбачено, і не є обов'язковою умовою для проведення розрахунків по орендній платі та комунальним платежам. Посилання відповідача про неотримання спірних рахунків не відповідає положенням чинного законодавства, яким закріплено принцип належного виконання стороною прийнятого на себе зобов'язання. При цьому, у відповідності до частини другої статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Натомість, умовами Договору передбачено обов'язок відповідача (Орендаря) здійснювати перерахування орендної плати до 10 числа наступного за звітним місяця на рахунок Орендодавця, а також сплачувати вартість комунальних послуг згідно наданих рахунків до 25 числа поточного місяця, із наданням копій чеків за оплату комунальних послуг в бухгалтерію пансіонат. Даний обов'язок своєчасного внесення платежів за умовами Договору не залежить від надсилання рахунків на оплату цих послуг.

Крім того, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами невиконання орендодавцем свого обов'язку щодо своєчасного надання комунальних послуг.

Відповідно частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Із наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності вбачається, що позивачем доведено наявність правових підстав для розірвання спірного Договору та стягнення суми боргу, а тому позовні вимоги були правомірно та правильно задоволені господарським судом першої інстанції.

Доводи відповідача, з яких подана апеляційна скарга, не спростовують правильних висновків місцевого господарського суду, які викладені в оскаржуваному рішенні, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Відповідач жодним чином не спростував обставин, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у справі, яка розглядається, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та не припустився порушень норм процесуального права, якими закріплено та визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходить при вирішенні даної справи. Наслідком виконання зазначених процесуальних дій є прийняття господарським судом Полтавської області цілком законного та обґрунтованого рішення у даній справі, через що правові підстави для його скасування у суду апеляційної інстанції відсутні.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу відповідача залишено колегією суддів апеляційної інстанції без задоволення, тому витрати по сплаті судового збору в порядку статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника. Оскільки ухвалою апеляційного господарського суду від 26.08.2016 скаржнику за його клопотанням було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення у даній справі та двічі зобов'язано відповідача надати суду докази сплати судового збору в розмірі 3031,60 грн. за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Полтавської області від 05.07.2016 року по справі № 917/623/16, але такі докази скаржником не надані, в зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне стягнути зі скаржника судовий збір за розгляд даної апеляційної скарги в доход Державного бюджету України при винесенні даної постанови.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 49, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 110 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Полтава залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 05.07.2016 у справі № 917/623/16 залишити без змін.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (адреса реєстрації: 36000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в доход Державного бюджету України (Отримувач коштів: УДКСУ у Дзержинському р-ні м. Харкова Харківської області; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37999654; Банк отримувача: ГУДКСУ у Харківській області; Код банку отримувача (МФО): 851011; Рахунок отримувача: 2003; Код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір в розмірі 3031,60 грн. за розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Істоміна О.А.