РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2016 р. Справа № 902/576/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Розізнана І.В.

судді Бучинська Г.Б. ,

судді Олексюк Г.Є.

при секретарі судового засідання Саган І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 18.08.2016р. у справі № 902/576/16 (суддя Тварковський А.А.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (м. Київ)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Фуд" (м. Тульчин, Вінницька область)

про стягнення 219848932 грн. 31 коп.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, представник за довіреністю від 29.05.2015р. №09-32/309;

відповідача - ОСОБА_2, представник за довіреністю від 15.02.2016р. №19, ОСОБА_3, представник за довіреністю від 15.02.2016р. №16;

Судом розяснено представникам права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулося до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Фуд" 21 984 8932, 31 грн. заборгованості.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 18.08.2016р. у справі №902/576/16 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз; провадження у справі зупинено до отримання висновку судової економічної експертизи.

Не погоджуючись з винесеною судом першої інстанції ухвалою, публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі та призначення судової економічної експертизи.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник вказує, що судом першої інстанції призначено судову економічну експертизу на основі лише усних заперечень відповідача не підтвердженими жодними доказами, що є неприпустимим та протиправним, оскільки в матеріалах справи відсутня необхідна взаємна суперечливість поданих доказів стосовно розбіжностей в наданих позивачем розрахунках, так як контррозрахунок заборгованості відповідачем до суду так і не був наданий. Скаржник вказує, що позивачем було надано до суду меморіальні ордери про видачу кредиту та виписки про рух коштів по рахунках нарахованих та прострочених процентів, а розмір і порядок нарахування процентів, які підлягають сплаті за користування кредитними коштами визначено умовами кредитного договору (включаючи договори про внесення змін до нього), а тому правильність нарахування процентів та підтвердження отримання кредиту повинен встановити суд, надавши свою оцінку поданим доказам, оскільки це належить до повноважень суду, а не судового експерта. Судом першої інстанції не встановлено, які саме надано суперечливі документи щодо видачі та погашення боргу, таких документів матеріали справи не містять. Скаржник звертає увагу суду на те, що поставлені судом першої інстанції перед експертом питання безпосередньо стосуються умов кредитного договору та можуть бути вирішені судом шляхом надання оцінки умовам договору в сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами. Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції про призначення судової економічної експертизи та зупинення провадження у справі винесена з порушенням ст. ст. 41, 79 ГПК України та підлягає скасуванню.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Терра Фуд" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. №24661/16 від 21.09.2016р.), в якому відповідач заперечує доводи апеляційної скарги, вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, тому просить залишити її без змін.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 08.09.2016р. апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження, справу призначено до слухання.

Представник скаржника в судовому засіданні 21.09.2016р. підтримав доводи апеляційної скарги, просить її задоволити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до місцевого господарського суду для розгляду по суті.

Представники відповідача в судовому засіданні 21.09.2016р. заперечили доводи апеляційної скарги, просять ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (банк, позичальник, позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер Фуд", правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю "Терра Фуд" (боржник, відповідач) укладений кредитний договір про відкриття мультивалютної кредитної лінії від 27.05.2011р. № 20-1435/2-1 (т.1, а.с. 12-20).

Згідно п. 2.1. договору банк зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом відкриття мультивалютної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 285 849 632, 09 грн. у національній валюті, (ліміт кредитної лінії) або в російських рублях, або в доларах США у сумі, еквівалент якої не може перевищувати 285 849 632, 09 грн. за курсом, встановленим НБУ в день надання коштів на умовах, встановлених цим договором, далі кредит або кредитна лінія, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором.

Відповідно до п. 2.2. договору дата остаточного повернення всіх отриманих в межах ліміту кредитної лінії сум кредиту - 12.04.2017 року.

Згідно п. 3.2. договору проценти за користування кредитом нараховуються банком на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами та сплачуються позичальником, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі: 18% річних за кредитом, наданим у гривні; 13% річних за кредитом, наданим в російських рублях; 11% річних за кредитом, наданих в доларах США.

Договорами про внесення змін до кредитного договору про відкриття мультивалютної кредитної лінії №20-1435/2-1 від 27.05.2011р., а саме: №20-3016/2-1 від 31.10.2011р., №20-2105/2-1 від 22.06.2012р., №20-0171/2-1 від 30.01.2013р., №20-0296/2-1 від 30.01.2014р., №20-2138/2-1 від 29.08.2014р., №20-0095/2-1 від 27.01.2015р., №20-1435/2-1-31082015 від 31.08.2015р. сторони змінювали ліміт кредитної лінії, термін повернення кредиту, графік погашення кредиту, розмір та порядок сплати процентів, визначені умовами кредитного договору (т. 1, а.с. 21-42).

30.01.2014 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (банк, позичальник, позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер Фуд", правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю "Терра Фуд" (боржник, відповідач) укладено договір про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування №20-0297/2-1 до кредитного договору, відповідно до п. 1 якого банк встановив позичальнику в межах ліміту кредитної лінії ліміт траншу в розмірі 245 449 632, 09 грн. (т. 1, а.с. 43-44).

Договорами про внесення змін до договору №20-0297/2-1 про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування від 30.01.2014р., зокрема: №20-0096/2-1 від 27.01.2015р., №20-0290/2-1 від 25.02.2015р., №20-0291/2-1 від 25.02.2015р., №20-1435/2-1-31082015/т1 від 31.08.2015р., №20-1435/2-1-31082015/т1/1 від 31.08.2015р., №20-1435/2-1-31082015/т1/5 від 31.08.2015р. сторони змінювали ліміт кредитної лінії та проценти за користування кредитом (т. 1, а.с. 45-51).

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії №20-1435/2-1 від 27.05.2011р. в розмірі 219 848 932, 31 грн., з яких: 209 849000 грн. - заборгованість за кредитом, 9 406 859,15 грн. - заборгованість за процентами, 593 073,16 грн. - сума пені за простроченими процентами.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 18.08.2016р. у справі № 902/576/16 призначено судову економічну експертизу, провадження у справі зупинено. Виносячи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що визначення дійсного розміру сум заборгованостей, заявлених позивачем до стягнення, потребує застосування спеціальних знань, що зумовлює необхідність призначення відповідної судової експертизи, оскільки обставини, які будуть встановлені експертизою можуть вплинути на оцінку доказів у справі, так як судовим експертом буде досліджено правомірність здійснених позивачем нарахувань, відповідність їх розмірів умовам передбаченим договором, із врахуванням змін внесених до нього договорами про внесення змін та з врахуванням погодженого сторонами порядку здійснення зарахувань по платежах передбачених договором та чинним законодавством.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності призначення у справі судової економічної експертизи та як наслідок зупинення провадження у справі, враховуючи наступне.

Зупинення провадження у справі є наслідком призначення судом експертизи, а отже ухвала в частині призначення судової експертизи та в частині зупинення провадження у справі перебувають у нерозривному зв'язку одна з одною. Призначення судової експертизи з одночасним зупиненням у зв'язку з цим провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розцінюватись як два самостійних акта окремо щодо призначення судової експертизи і щодо зупинення провадження у справі. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема, у постанові від 20.01.2009 у справі № 24/489, щодо одноактної (нерозривної) процесуальної дії.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Згідно ч. 1 ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

В силу п. п. 2, 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи. Про зупинення провадження у справі та його поновлення виноситься ухвала. Ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено.

При цьому, колегія суддів вважає, що оцінка підстав призначення судом першої інстанції експертизи знаходиться поза межами компетенції та повноважень суду вищої інстанції. Оцінка ж доказів, в тому числі висновку експерта є виключним правом суду який розглядає справу по суті, що кореспондує його ж процесуальному обовязку щодо всебічності, повноти та обєктивності розгляду справи по суті.

Згідно пп. 1.2.3 п. 1.2, п. 3.1. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. №53/5 одним із підвидів економічної експертизи є експертиза фінансово-кредитних операцій, одним із основних завдань якої є визначення документальної обґрунтованості оформлення та відображення в обліку операцій з видачі, використання та погашення кредитів.

Даною експертизою відповідно до п. 3.2. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. №53/5 вирішуються, зокрема, питання щодо відповідності вимогам чинного законодавства документального оформлення операцій (назва банку) з надання кредитів, з повноти та нарахування і сплати відсотків за користування кредитами позичальником (назва юридичної особи або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи) за кредитною угодою (номер, дата);

чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника (по сплаті процентів за кредит та погашення основної суми боргу) перед банком умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором?;

чи відповідає метод нарахування банком процентів за кредитним договором (зазначаються реквізити договору) вимогам Положення про кредитування банку (зазначається назва банківської установи)?

Таким чином, дана експертиза сприяє суду у правильному визначенні суми заборгованості, нарахованих процентів та штрафних санкцій, а також надані судом оцінки відповідності здійснених нарахувань умовам договору та положенню про кредитування.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що предметом даного позову є стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії №20-1435/2-1 від 27.05.2011р. з підстав неналежного його виконання.

Як встановлено судом, сторони договорами про внесення змін до кредитного договору про відкриття мультивалютної кредитної лінії №20-1435/2-1 від 27.05.2011р. неодноразово змінювали ліміт кредитної лінії, графік погашення кредиту, розмір та порядок сплати процентів, які визначені умовами кредитного договору. Також, договорами про внесення змін до договору №20-0297/2-1 про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування від 30.01.2014р. сторони неодноразово змінювали ліміт кредитної лінії та проценти за користування кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково погашав суму простроченої заборгованості, що підтверджується виписками з картки рахунку по сплаті кредиту, відсотків та комісії.

Суд апеляційної інстанції ознайомившись з розрахунком здійснених позивачем нарахувань, дослідивши відповідність їх розмірів умовам, які передбачені договором (враховуючи зміни до нього), беручи до уваги складність розрахунків та не визнання їх відповідачем, погоджується з висновком суду першої інстанції, що визначення дійсного розміру суми заборгованості заявленої позивачем до стягнення потребує застосування спеціальних економічних знань, оскільки обставини, які будуть встановлені експертизою сприятимуть у правильному визначенні суми заборгованості, нарахованих процентів, штрафних санкцій та надання судом оцінки відповідності нарахувань умовам договору (враховуючи численні зміни до нього).

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не надано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 18.08.2016р. у справі № 902/576/16 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Олексюк Г.Є.