РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2016Справа №910/16582/16
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «ОТІС»
до про Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» стягнення заборгованості у розмірі 30 233 грн. 57 коп.
Представники:

від Позивача: Самойленко М.Л. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Макусь Н.П. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство «ОТІС» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 30 233 грн. 57 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 30.10.2013 року між Приватним акціонерним товариством «ОТІС» (Підрядник) та Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (Замовник) було укладено Договір на капітальний ремонт ліфта D24T №258, відповідно до умов якого Замовник доручив, а Підрядник прийняв на себе обов'язки по виконанню капітального ремонту ліфта, розташованого за адресою: вул. Деміївська, 35 (3 під'їзд) реєстр №13177, та придбання необхідних матеріалів для виконання робіт за рахунок коштів Замовника, а Замовник зобов'язався сплатити Підряднику вартість робіт та матеріалів, яка визначена в договірній ціні. Як зазначає Позивач, він належним чином виконав умови цього Договору, що підтверджується Актом приймання виконаних будівельних робіт та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт на суму 30 233 грн. 57 коп., проте Відповідач в порушення умов Договору не здійснив оплату за виконані роботи у повному обсязі. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Приватним акціонерним товариством «ОТІС» становить 30 233 грн. 57 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.09.2016 р. порушено провадження у справі № 910/16582/16, судове засідання призначено на 28.09.2016 р.

22.09.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 09.09.2016 року.

26.09.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 09.09.2016 року, в тому числі і відзив на позовну заяву, в якому просить Суд розстрочити виконання рішення суду до 31.03.2017 року.

В судовому засіданні 28 вересня 2016 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи, викладені в позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, заперечив проти задоволення клопотання Відповідача про розстрочку виконання рішення суду. Представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив Суд розстрочити виконання рішення суду до 31.03.2017 року.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 28 вересня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

30.10.2013 року між Приватним акціонерним товариством «ОТІС» (Підрядник) та Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (Замовник) було укладено Договір на капітальний ремонт ліфта D24T №258, відповідно до умов якого Замовник доручив, а Підрядник прийняв на себе обов'язки по виконанню капітального ремонту ліфта, розташованого за адресою: вул. Деміївська, 35 (3 під'їзд) реєстр №13177, та придбання необхідних матеріалів для виконання робіт за рахунок коштів Замовника, а Замовник зобов'язався сплатити Підряднику вартість робіт та матеріалів, яка визначена в договірній ціні.

Відповідно до п.2.1 Договору вартість робіт, доручених Підряднику за даним договором, визначається дефектним актом та розрахунком договірної ціни на виконання капітального ремонту ліфта (Додаток №1), який є невід'ємною частиною договору і складає 30 233 грн. 57 коп.

Виконання робіт оформляється актом за формою КБ-2в та довідкою за формою КБ3 не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. (п.2.2 Договору)

Згідно з п.2.3 Договору оплата вартості капітального ремонту ліфта згідно з п.п.2.1 Договору здійснюється Замовником протягом 5 робочих днів з дня підписання акта виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки за формою КБ-3.

У п.5.1 Договору встановлено, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2013 р., а в частині розрахунків - до повного їх виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору на капітальний ремонт ліфта D24T №258 від 30.10.2013 року Позивач виконав капітальний ремонт ліфта, розташованого за адресою: вул. Деміївська, 35 (3 під'їзд) реєстр №13177, а Відповідач в свою чергу прийняв вказані роботи, що підтверджується Актом приймання виконаних будівельних робіт №1 за жовтень 2013 р. та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт1 за жовтень 2013 р. на суму 30 233 грн. 57 коп.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач в порушення умов Договору не здійснив оплату за виконані роботи у повному обсязі. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Приватним акціонерним товариством «ОТІС» становить 30 233 грн. 57 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ОТІС» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору на капітальний ремонт ліфта D24T №258 від 30.10.2013 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку,

переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору на капітальний ремонт ліфта D24T №258 від 30.10.2013 року Позивач виконав капітальний ремонт ліфта, розташованого за адресою: вул. Деміївська, 35 (3 під'їзд) реєстр №13177, а Відповідач в свою чергу прийняв вказані роботи, що підтверджується Актом приймання виконаних будівельних робіт №1 за жовтень 2013 р. та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт1 за жовтень 2013 р. на суму 30 233 грн. 57 коп., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку, проте Відповідач здійснив оплату за надані й виконані роботи з порушенням строків, передбачених умовами Договору.

Виконання робіт оформляється актом за формою КБ-2в та довідкою за формою КБ3 не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. (п.2.2 Договору)

Згідно з п.2.3 Договору оплата вартості капітального ремонту ліфта згідно з п.п.2.1 Договору здійснюється Замовником протягом 5 робочих днів з дня підписання акта виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки за формою КБ-3.

Таким чином, заборгованість Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» перед Приватним акціонерним товариством «ОТІС» за Договором на капітальний ремонт ліфта D24T №258 від 30.10.2013 року становить 30 233 грн. 57 коп.

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Приватному акціонерному товариству «ОТІС» в розмірі 30 233 грн. 57 коп.

Судом розглянуті та відхилені заперечення Відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо здійснення фінансування робіт за вказаним договором за рахунок коштів, отриманих від Комунального підприємства «Розрахунковий центр «Голосіїво», які не були отримані. Крім того, зазначив, що відсутня вина Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» у неоплаті виконаних робіт з урахуванням того, що дебіторська заборгованість споживачів, мешканців перед останнім становить 18 060 203 грн. 35 коп. з огляду на наступне.

За змістом ст. 511 Цивільного кодексу України, зобов'язання не може створювати обов'язку для третьої особи.

Крім того, згідно з ч.2 ст.528 Цивільного кодексу України, у випадку покладення виконання обов'язку боржником на іншу особу, відповідальним за виконання зобов'язання залишається боржник, а не така особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 194 Господарського кодексу України передбачено, що неналежне виконання зобов'язання третьою особою не звільняє сторони від обов'язку виконати зобов'язання в натурі.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

За таких підстав, Суд приходить до висновку, що відповідальним за виконання зобов'язання з оплати виконаних й прийнятих будівельних робіт за Договором на капітальний ремонт ліфта D24T №258 від 30.10.2013 року є саме Відповідач, а тому факт неотримання коштів від Комунального підприємства «Розрахунковий центр «Голосіїво» не є підставою для відмови від виконання зобов'язань за спірним договором.

Крім того, відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Враховуючи вищевикладене, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» самостійно відповідає за своїми зобов'язання, які виникли з Договору на капітальний ремонт ліфта D24T №258 від 30.10.2013 року, укладеного з Приватним акціонерним товариством «ОТІС».

Отже, Суд приходить до висновку, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату вартості виконаних та прийнятих робіт в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 30 233 грн. 57 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» на користь Приватного акціонерного товариства «ОТІС» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 30 233 грн. 57 коп.

Щодо Заяви Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про розстрочку виконання рішення суду до 31.03.2017 року шляхом сплати щомісячних платежів рівними частками, яка вмотивована тим, що Відповідач на сьогоднішній день не зможе виконати прийняте судом рішення, оскільки знаходиться в скрутному фінансовому становищі, Суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 6 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Розстрочка означає виконання рішення, частинами, встановленими господарським судом, з певним інтервалом в часі. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (пункт 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 р.).

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання. Тобто, суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Однак, Суд зазначає, що Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» не доведено наявність обставин, з якими пов'язана можливість розстрочки виконання рішення. Крім того, належних та допустимих доказів того, що у разі розстрочки виконання рішення суду заборгованість Відповідачем буде погашена суду також не надано.

Суд також звертає увагу на те, що пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України закріплено принцип обов'язковості рішень суду.

При цьому Суд зазначає, що під час розгляду заяв про розстрочку виконання судового рішення господарський суд також повинен враховувати інтереси кредитора. Так, в судовому засіданні представник Позивача заперечив проти розстрочки виконання рішення суду.

За таких підстав, враховуючи приписи чинного законодавства України, фактичні обставини справи, матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, Суд приходить до висновку, що заява Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про розстрочку виконання рішення суду до31.03.2017 року шляхом сплати щомісячних платежів рівними частками задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Приватного акціонерного товариства «ОТІС» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (03039, м.Київ, ПРОСПЕКТ ГОЛОСІЇВСЬКИЙ, будинок 17-Б, Ідентифікаційний код юридичної особи 32375554) на користь Приватного акціонерного товариства «ОТІС» (03062, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЧИСТЯКІВСЬКА, будинок 32, Ідентифікаційний код юридичної особи 14357579) заборгованість у розмірі 30 233 (тридцять тисяч двісті тридцять три) грн. 57 (п'ятдесят сім) коп. та судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 30 вересня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин