ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2016 р.Справа № 5017/2053/2012
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Морщагіної Н.С.

суддів: Гладишевої Т.Я., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Селиверстова М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача: ОСОБА_2;

від 3-ї особи: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс»

на рішення господарського суду Одеської області

від 11 травня 2016 року

у справі №5017/2053/2012

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватного малого підприємства «Лоцмен»

про: стягнення 11 872 758 грн. 81 коп.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_3» (позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс» (відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 196 від 31.03.2010 в сумі 11872758,81 грн., у тому числі 10299992,85грн. заборгованість за кредитом, 1423974,06грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 29352,61грн пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 65766,40грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту, 10194,66грн. інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту, 35736,24грн. інфляційні збитки за несвоєчасну сплату процентів, 7741,99грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Одеської області від 18.10.2013, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.08.2014, позов задоволено повністю: стягнуто з відповідача на користь позивача 9429992,85 грн. - строкової заборгованості за кредитом; 870000,00 грн. - простроченої заборгованості за кредитом; 1423974,06 грн. - боргу по процентам за користування кредитом; 29352,61 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту; 65766,40 грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту; 7741,99 - 3 % річних; 10194,66 грн. - інфляційних витрат, нарахованих за прострочення оплату кредиту; 35736,24 грн. - інфляційних витрат, нарахованих за прострочення по сплаті процентів та 64380 грн. понесених судових витрат по справі на оплату судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.10.2014 вищезазначені судові рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

При новому розгляді, ухвалою від 10.11.2014 судом в порядку ст. 41 Господарського процесуального кодексу України призначено судово-бухгалтерську експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі - зупинено до отримання висновку експерта.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 ухвалу господарського суду Одеської області у справі №5017/2053/2012 - скасовано, справу передано на розгляд до господарського суду Одеської області.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.04.2015 касаційну скаргу ТОВ «Спільне підприємство «Аквавінтекс» задоволено, скасовано постанову Одеського апеляційного господарського суду від 17.02.2015, а ухвалу господарського суду Одеської області від 10.11.2014 у справі № 5017/2053/2012 залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.03.2016 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Приватне мале підприємство «Лоцмен».

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.05.2016 позов задоволено: з відповідача на користь позивача стягнуто: строкову заборгованості за кредитом в сумі 9429992,85 грн., прострочену заборгованості за кредитом в сумі 870000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 1423974,06 грн., пеню за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 29352,61 грн., пеню за несвоєчасну сплату процентів по кредиту в сумі 65766,40грн., 3 % річних в сумі 7741,99 грн., інфляційні за прострочення по погашенню кредиту в сумі 10194,66 грн., інфляційні за прострочення по сплаті процентів в сумі 35736, 24 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 64380 грн.

Рішення мотивовано обґрунтованістю заявлених позивачем вимог, невиконанням відповідачем прийнятих на себе зобовязань за кредитним договором.

Не погодившись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Одеської області скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповним зясування обставин. Зокрема, скаржник зазначає на відсутності належних доказів направлення повідомлення про дострокове погашення зобовязань за кредитним договором № 196 від 31.03.2010, та як наслідок передчасність звернення позивача до господарського суду з даним позовом.

Ухвалою від 03.08.2016 судовою колегією частково задоволено подане відповідачем в порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України клопотання про витребування від позивача додаткових доказів.

Представник позивача в судовому засіданні, яке відкладалося та проводилось в режимі відеоконференції, проти доводів апеляційної скарги заперечив, надав відзив на апеляційну скаргу та письмові пояснення з додатками, просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник 3-ї особи в судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення місцевого суду скасувати, в позові - відмовити.

Відповідно до статей 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України, здійснена фіксація судового процесу технічними засобами здійснена та складено протокол судового засідання.

Згідно з положеннями ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

Згідно зі ст. ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Одеським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

31.03.2010 між сторонами у справі укладено Кредитний договір № 196 (Кредитний договір), за умовами якого Кредитодавець надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, на умовах , визначених цим Договором та Додатковими угодами до нього.

Кредит надається в сумі 11320673,28грн. з терміном остаточного повернення 01.08.2016 включно, зі сплатою за користування кредитом 16,0% річних - до 31.03.2010, 18,0% річних - з 01.04.2010, 20.0% річних з 01.10.2010, 22.0% річних з 01.04.2011, 24.0% річних - з 01.10.2011 (п.п. 1.1.1, 1.1.2, 1.1.3 Кредитного договору).

Договір згідно з п. 7.4 набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань.

Додатковими угодами до Кредитного договору сторони внесли зміни до кредитного договору, а саме: визначили, що кредит надається у сумі 1117164,86 гривень, зі сплатою за користування кредитом 16,0% річних - до 31.03.2010, 18,0% річних - з 01.04.2010, 20.0% річних - з 01.10.2010, 16.0% річних - до 01.03.2011, 18,0% річних з 01.09.2011, 20.0% річних - з 01.03.2012, 22.0% річних з 01.09 1012, 24.0% річних з, 01.03.2013, терміном остаточного повернення - 30.12.2017, а також змінено графік погашення кредиту: починаючі з 31.01.2011 кожен місяць рівними частинами - по 145000.00 грн., а 30.12.2017 - 4992,85 грн.

Кредит, відповідно до п. 1.2 Кредитного договору надається Позичальнику на наступні цілі: рефінансування заборгованості по Кредитному договору № 03/08ю від 31.007.2008, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «СП «Аквавінтекс».

Згідно п. 1.1.3. Кредитного договору, ОСОБА_3 за користування кредитом нараховує проценти у відповідності до п.2.6. Кредитного Договору виходячи із фактичною суми заборгованості.

Відповідно до встановленого розділом 2 Кредитного договору порядку надання і повернення кредиту та сплати процентів, видача кредиту на цілі, визначені п. 1.2 кредитного договору здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника № 0238 в ВАТ «ВіЕйБі Банк», код Банку 380537.

Кредитні кошти направляються з позичкового рахунку на поточний рахунок при виконання Позичальником наступних умов:

- подача клієнтом заявки для покупки валюти;

- наявність платіжного доручення на погашення заборгованості по Кредитному договору № 03/08ю від 31.07.2008;

- наявність на поточному рахунку Позичальника, відкритого в ВАТ «ВіЕйБі Банк», суми, необхідної для здійснення платежів, повязаних з купівлею валюти на МВРУ.

Моментом (днем) надання траншу вважається день перерахування грошових коштів на відповідні рахунки, визначені п. 2.1 Кредитного договору, в сумі відповідного траншу.

Згідно п. 2.2. кредитного договору повернення кредиту здійснюється згідно графіку зазначеного у додатковій угоді на видачу Траншу.

За користування кредитом/траншем Банком нараховуються проценти. Порядок нарахування процентів визначений п. 2.6 Кредитного договору.

Нарахування процентів здійснюється з дня перерахування коштів з позичкового рахунку Позичальника до моменту фактичного повернення траншу (в тому числі і за період прострочення погашення траншу), виходячи з розміру процентної ставки, встановленої п. 1.1.3 Кредитного договору, на суму щоденного фактичного залишку заборгованості за траншем. Нарахування процентів проводиться щомісячно за поточний календарний місяць.

Сплата процентів згідно з п.2.7 Кредитного Договору (зі змінами внесеними Додатковими угодами), здійснюється щомісячно, не пізніше 15 календарного числа місяця, наступного за тим, за який вони нараховані. У випадку дострокового припинення дії цього Договору, Позичальник зобовязаний в день такого дострокового припинення дії цього Договору сплатити Банку проценти, нараховані за фактичний час користування такими коштами у місяці, в якому достроково припиняється дія цього Договору. Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день настання терміну остаточного повернення кредиту, зазначеного в п. 1.1.2 цього Договору, а у випадку, якщо Позичальник не поверне загальну заборгованість за Кредитом в такий день то нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення загальної заборгованості за Кредитом.

Відповідно до п 4.5. Кредитного договору сторони погодили, що ОСОБА_3 має право у разі невиконання Позичальником будь-якого із зобов'язань, визначених Кредитним договором, вимагати погашення кредиту, сплати процентів за фактичний час користування кредитом, комісій та штрафних санкцій, а Позичальник зобов'язаний виконати цю вимогу за реквізитами та у день, що вказані Банком у письмовій вимозі.

Згідно п. 7.3. усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином у разі, якщо вони здійсненні у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, курєром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення одержувача.

Відповідно до п. 7.5. кредитного договору у разі настання обставин, визначених у п. 4.5. цього договору,термін повернення Кредиту вважається таким, що настав і відповідно, позичальник зобовязаний повернути кредит, сплатити проценти за фактичний час користування кредитом, комісії, штрафні санкції у розмірах та на умовах, що визначенні цим договором.

На виконання вище вказаних умов кредитного договору, позивач 06.04.2010 надав відповідачеві грошові кошти в сумі 11179164,86 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою з особового рахунку відповідача (а.с.130 том 7).

У звязку з виникненням обставин невиконання зобовязань, передбачених умовами Кредитного договору, а саме виникнення простроченої заборгованості за сумою основного боргу, нарахованих процентів позивачем на адресу відповідача направлено письмову вимогу № 31-5257 від 15.06.2012 про дострокове погашення заборгованості, якою ОСОБА_3 вимагав від позичальника протягом десяти днів здійснити дострокове погашення заборгованості за кредитними договорами в повному обсязі, з визначенням розміру кожного з зобовязань.

Вказана вимога залишена відповідачем без задоволення, що й стало підставою звернення Кредитодавця до суду з даним позовом.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Одеський апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За своєю правовою природою укладений між сторонами правочин є договором про надання кредиту (договір позики) та підпадає під правове регулювання § 1 та § 2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України) .

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 Цивільного кодексу України, згідно з якою якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 Цивільного кодексу України).

У зв'язку з порушенням позичальником умов Кредитного договору щодо повернення кредиту позивач відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України та п.п. 2.10, 4.5 Кредитного договору використав право вимагати дострокового повернення коштів за Кредитним договором.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України змінив строк виконання основного зобов'язання, тобто позичальник був зобов'язаний виконати прийняті на себе зобовязання у строк, встановлений банком для дострокового повернення кредиту.

Проте, вимога позивача залишена позичальником без задоволення.

У відповідності до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути документи первинного бухгалтерського обліку та інформація з регістрів бухгалтерського обліку, оформлені у відповідності до вимог зазначеного Закону. За приписами ст. 9 наведеного Закону інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Бухгалтерський облік є процесом виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень ( ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Внесення відомостей щодо умов кредитування клієнтів та всіх здійснених фінансових операцій до програмного комплексу банку є, окрім іншого, вимогою положення «Про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2003 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 559/7880.

Факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором № 196 від 31.03.2010, станом на 05.07.2012 в сумі 9429992,85 грн. строкової заборгованості за кредитом, 870000,00 грн. простроченої заборгованості за кредитом та 1423974,06грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Що стосується висновків судово-економічної експертизи № 2251/2252 від 29.02.2016 в частині непідтвердження розміру заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 35238,32грн. за періоди травень 2010, серпень 2011 та грудень 2011, колегія суддів з урахуванням вимог ч. 5 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, а також приписів ст. ст. 43, 101 Господарського процесуального кодексу України, абз. 6 п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» зазначає наступне.

Пунктом 4.9. Кредитного договору Сторони погодили, що у разі порушення Позичальником вимог закріплених в п.3.3.4 та п.п. 3.3.20-3.3.23. Договору, процентна ставка за користування кредитним коштами, що діяла на момент виявлення порушення, буде збільшена на 2 % річних з першого календарного дня місяця, наступного за цим, в якому мало місце таке порушення. Збільшений таким чином розмір процентної ставки діє весь період, в який має місце порушення Позичальником умов п. 3.3.4 та п.п. 3.3.20-3.3.23 Договору, та може бути зменшений Кредитодавцем до розміру, встановленого на момент виявлення порушення з першого календарного дня місяця, наступного за тим, в якому таке порушення усунене Позичальником. Застосування процедури зміни процентної ставки, передбаченої цим пунктом, не потребує закріплення будь-яких додаткових договорах між сторонами, включаючи договори забезпечення, укладені відповідно до п. 1.3.1. Договору.

Згідно п. 3.3.4. Кредитного договору позивальник зобовязується щомісячно проводити через поточний рахунок в банку № 0238 не менше 100 % всіх своїх розрахунків.

Як вбачається з матеріалів справи, обіг грошових коштів відповідача за періоди з 01.06.2011 по 30.06.2011, з 01.10.2011 по 31.10.2011 та з 01.11.2011 по 30.11.2011 здійснювався через відкриті в філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Одеса», що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками відділення «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Одеса» з рахунків №№2060, 2060, 2060 відповідача за періоди з 01.06.2011 по 30.06.2011, з 01.10.2011 по 31.10.2011 та з 01.11.2011 по 30.11.2011.

Таким чином, обіг грошових коштів відповідача за періоди з 01.06.2011 по 30.06.2011, з 01.10.2011 по 31.10.2011 та з 01.11.2011 по 30.11.2011 здійснювався через відкриті в філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Одеса», що у розумінні п. 3.3.4. Кредитного договору є порушенням умов останнього.

Тобто, станом на 01.08.2011 позичальником не було виконано вищезазначену умову Кредитного договору.

Розпорядженням ПАТ «ВіЙеБі Банк» від 31.08.2011 № 10/1-1138 позивачем було прийнято рішення про зміну процентної ставки за користування кредитом на 18% річних з 01.08.2011 по 31.08.2011 та здійснено повідомлення позивача, що підтверджується повідомленням від 30.08.2011 (за вих. № ОД09/4/1-11/466).

Станом на 01.12.2011 позичальником не було виконано вищезазначену умову Кредитного договору.

Розпорядження ПАТ «ВіЙеБі Банк» від 29.12.2011 позивачем було прийнято рішення про зміну процентної ставки за користування кредитом на 20% річних з 01.12.2011 по 31.12.2011 та здійснено повідомлення позивача, що підтверджується повідомленням від 04.01.2012 (за вих. № ОД09/4/1-11/01).

Згідно п. 2.5. Кредитного договору № 196 від 31.03.2010, укладеного між сторонами у справі, з подальшими змінами та доповненнями платежі згідно з п. 1.1.2 (остаточне повернення кредиту), п. 1.6. (комісії), п. 2.2. (повернення кредиту згідно графіку), п. 2.7. (проценти) та п. 4 (штрафні санкції) цього договору вважаються здійсненими в установлений строк, якщо їх сума у повному обсязі надійшла на рахунок № 0090 в ВАТ «ВіЕйБі Банк», код банку 380537, в дати, встановлені цими пунктами. Якщо цей день не є робочим, то платіж повинен бути здійснений не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до п. 2.12 Кредитного договору погашення заборгованості позивальника за цим договором здійснюється в наступній черговості:

· проценти за користування кредитом, прострочені до сплати на строк понад 31 день,

· Комісії за договором, прострочені до сплати на строк до 31 дня,

· Проценти за користування кредитом,прострочені до слати на строк до 31 дня,

· Комісії за договором, прострочені до сплати на строк до 31 дня,

· Прострочені до повернення частина кредиту,

· Строкові проценти за користування кредитом,

· Строкові комісії за договором,

· Сума основного боргу за кредитом,

· Пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів та штрафи за порушення інших умов договору.

При цьому, у випадку переказу/перерахування коштів на погашення будь-яких грошових зобовязань Позичальника за цим Договором, Позичальник надає Кредитодавцю право перерозподілити кошти, що надійшли в рахунок погашення таких грошових зобовязань, всупереч встановленої цим пунктом черговості шляхом здійснення відповідних бухгалтерських проводок.

Таким чином, 07.05.2010 грошові кошти у сумі 25000 грн., що надійшли з рахунку № 0238 на рахунок № 0090 були зараховані за призначенням строкові проценти за користування кредитом у відповідності до п. 2.12 Кредитного договору та виписки по рахунку № 0090.

За встановлених обставин, висновок судово-економічної експертизи в частині необґрунтованості наданого позивачем розрахунку процентів за користування кредитом відхилений на підставі ч. 5 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідачем не надано належних у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України доказів здійснення у повному обсязі платежів за тілом кредиту та нарахованих за його користування процентів (або їх припинення у інший спосіб), що кваліфікується судом як порушення відповідних грошових зобовязань у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України. У такому випадку відповідач є таким, що їх прострочив відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України здійснення платежів перед позивачем.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки ( ст.611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст.550 Цивільного кодексу України). Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі (ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.4.3. Кредитного договору у разі несвоєчасного погашення Кредиту, сплати процентів та комісій, визначених цим Договором, Позичальник (Відповідач) сплачує Банку пеню в національній валюті України в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п.1.1.3. Договору, від суми відповідного непогашеного платежу за кожен день прострочення виконання, за реквізитами та у день, вказаний Кредитодавцем. При цьому, строк нарахування пені встановлюється з моменту виникнення факту прострочення заборгованості та закінчується в день погашення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі.

Статтею 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За поданим позивачем розрахунком розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту становить 29352,61 грн.

Розрахунок розміру пені здійснений позивачем за період з 04.01.2012 по 29.02.2012, перевірений, як місцевим, так і апеляційним судом та є правильним і вірним.

Разом з тим, здійснений позивачем розрахунок розміру пені починаючи з 01.03.2012 містить в собі арифметичні помилки.

Так, за період з 23.03.2012 по 05.07.2012 діяла облікової ставки НБУ у розмірі 7,5000 %, тобто подвійна облікової ставки НБУ у цей період становила 15,00%, а не 15,50%, як вбачається з розрахунку позивача, а тому розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту підлягає перерахуванню.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що розрахунок розміру пені здійснюється за формулою:

сума пені = сума заборгованості : 100 х подвійну облікову ставку НБУ : 365 х кількість днів прострочення.

Так, за період з 01.03.2012 по 22.03.2012, тобто за 22 дні прострочення, виходячи із суми боргу 290000,00 грн. та подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 15,50 % сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 2701,91 грн. (290000 : 100 х 15,50 % : 366 х 22 = 2701,91).

За період з 23.03.2012 по 02.04.2012, тобто за 13 днів прострочення, виходячи із суми боргу 290000,00 грн. та подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 15,00 % сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 1545,08 грн. (290000 : 100 х 15,00 % : 366 х 13 = 1545,08).

За період з 03.04.2012 по 03.05.2012, тобто за 31 днів прострочення, виходячи із суми боргу 435000,00 грн. та подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 15,00 % сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 5526,64 грн. (435000 : 100 х 15,00 % : 366 х 31 = 5526,64).

За період з 04.05.2012 по 31.05.2012, тобто за 28 днів прострочення, виходячи із суми боргу 580000,00 грн. та подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 15,00 % сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 6655,74 коп. (580000 : 100 х 15,00 % : 366 х 28 = 6655,74).

За період з 01.06.2012 по 02.07.2012, тобто за 32 дня прострочення, виходячи із суми боргу 725000,00 грн. та подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 15,00 % сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 9508,20 грн. (725000 : 100 х 15,00 % : 366 х 32 = 9508,20).

За період з 03.07.2012 по 05.07.2012, тобто за 3 дні прострочення, виходячи із суми боргу 870000,00 грн. та подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 15,00 % сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 1069, 67 грн. (870000 : 100 х 15,00 % : 366 х 3 = 1069,67).

Таким чином, відповідно до вищенаведеного розрахунку відповідач повинний сплатити позивачеві пеню за несвоєчасне повернення кредитних коштів станом після 01.03.2012 в загальній сумі 27007 грн. 24 коп. (2701,91 + 1545,08 + 5526,64 + 6655,74 + 9508,20 + 1069,67 = 27007,24).

Всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в загальній сумі 28788,05 грн. (27007,24 + 1780,81 = 28788,05), а не в сумі 29352,61 грн., як зазначив суд першої інстанції в оскарженому рішенні, внаслідок чого це рішення в цій частині підлягає зміні.

За поданим позивачем розрахунком розмір пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитних коштів становить 65766,40 грн.

Розрахунок розміру пені здійснений позивачем за період з 04.01.2012 по 16.02.2012 у сумі 10315,13 грн. (1662,73+918,51+7733,89=10315,13), перевірений, як місцевим, так і апеляційним судом та є правильним і вірним.

Разом з тим, здійснений позивачем розрахунок розміру пені починаючи з 17.02.2012 р. містить в собі арифметичні помилки.

Так, за період з 23.03.2012 по 05.07.2012 діяла облікової ставки НБУ у розмірі 7,5000 %, тобто подвійна облікової ставки НБУ у цей період становила 15,00%, а не 15,50%, як вбачається з розрахунку позивача, а тому розмір пені за несвоєчасне сплату процентів за користування кредитними коштами підлягає перерахуванню.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що розрахунок розміру пені здійснюється за формулою:

сума пені = сума заборгованості : 100 х подвійну облікову ставку НБУ : 365 х кількість днів прострочення.

Так, за період з 16.02.2012 по 22.03.2012, тобто за 36 днів прострочення, виходячи із суми боргу 783212,35 грн. та подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 15,50 % сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 11940, 78 грн. (783212,35: 100 х 15,50 % : 366 х 36 = 11940,78).

За період з 23.03.2012 по 26.03.2012, тобто за 4 дні прострочення, виходячи із суми боргу 783212,35 грн. та подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 15,00 % сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 1283, 95 грн. (783212,35 : 100 х 15,00 % : 366 х 4 = 1283,95).

За період з 27.03.2012 по 27.03.2012, тобто за 1 день прострочення, виходячи із суми боргу 900613,89 грн. та подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 15,00 % сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 369 грн. 10 коп. (900613,89 : 100 х 15,00 % : 366 х 1 = 369,10).

За період з 28.03.2012 по 17.04.2012, тобто за 21 день прострочення, виходячи із суми боргу 830613,89 грн. та подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 15,00 % сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 7148, 73 грн. (830613,89 : 100 х 15,00 % : 366 х 21 = 7148,73).

За період з 18.04.2012 по 02.05.2012, тобто за 15 днів прострочення, виходячи із суми боргу 987646,57 грн. та подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 15,00 % сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 6071, 60 грн. (987646,57 : 100 х 15,00 % : 366 х 15 = 6071,60).

За період з 03.05.2012 по 03.05.2012, тобто за 1 день прострочення, виходячи із суми боргу 937646,57 грн. та подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 15,00 % сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 381, 82 грн. (931646,57 : 100 х 15,00 % : 366 х 1 = 384,28).

За період з 04.05.2012 по 31.05.2012, тобто за 28 днів прострочення, виходячи із суми боргу 907646,57 грн. та подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 15,00 % сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 10415, 62 грн. (907646,57 : 100 х 15,00 % : 366 х 28= 10415,62).

За період з 01.06.2012 по 12.06.2012, тобто за 12 днів прострочення, виходячи із суми боргу 1062498,91 грн. та подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 15,00 % сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 5225, 40 грн. (1062498,91 : 100 х 15,00 % : 366 х 12= 5225,40).

За період з 13.06.2012 по 17.06.2012, тобто за 5 днів прострочення, виходячи із суми боргу 1052498,91 грн. та подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 15,00 % сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 2156, 76 грн. (1052498,91 : 100 х 15,00 % : 366 х 5= 2156,76).

За період з 18.06.2012 по 05.07.2012, тобто за 18 днів прострочення, виходячи із суми боргу 1226979,66 грн. та подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 15,00 % сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 9051, 49 грн. (1226979,66 : 100 х 15,00 % : 366 х 18= 9051,49).

Таким чином, відповідно до вищенаведеного розрахунку відповідач повинний сплатити позивачеві пеню за несвоєчасне повернення кредитних коштів станом після 15.02.2012 в загальній сумі 54047,71 коп. (11940,78 + 1283,95 + 369,10 + 7148,73 + 6071,60 + 384,28 + 10415,62 + 5225,40 + 2156,76 + 9051,49 = 54047,71).

Всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами в загальній сумі 64362,84 грн. (54047,71 + 10315,13), а не в сумі 65766,40 грн., як зазначив суд першої інстанції в оскарженому рішенні, внаслідок чого це рішення в цій частині підлягає зміні.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем за прострочення по погашенню кредиту нараховано відповідачу 3 % річних у сумі 7741,99 грн.

Перевіривши здійснений місцевим судом перерахунок розміру 3 % річних, колегія суддів вважає, що його зроблено методологічно та арифметично правильно, виходячи з суми простроченого платежу за кожний день прострочення з урахуванням здійснених відповідачем оплат.

За поданим позивачем розрахунком розмір інфляційних за несвоєчасне повернення кредиту становить 10194,66 грн.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012 року по справі № 37/64).

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 3.2 вищевказаної Постанови індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до п. 2 Інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012: згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті «Бизнес» від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах «Законодавство» і «Ліга».

З урахуванням викладеного, індекс інфляції, що підлягає стягненню, повинний бути розрахований виходячи із наступного розрахунку:

Сума інфляційних втрат = С х Пс - С, де С - сума заборгованості; Пс - сукупний індекс інфляції, який розраховано наступним чином:

Пс = (П-1: 100)*(П-2: 100)*(П-3: 100)*...*(П-Z :100), де П-1 - індекс інфляції за перший місяць прострочки; П-2 - індекс інфляції за другий місяць прострочки; П-3 - індекс інфляції за третій місяць прострочки; П-Z - індекс інфляції за останній місяць прострочки; виходячи з суми боргу та періоду прострочки.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним судовим рішенням інфляційні витрати стягнуто за період, що включає квітень 2010 р., квітень, травень, червень, липень, 2012 р.

При цьому, колегія суддів зауважує, що за вказаний період індекс інфляції становив 99,7%, 100%, 99,7%, 99,7% відповідно, тобто інфляційні процеси були відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку, що розрахунок позивача інфляційних витрат здійснено арифметично не вірно, оскільки під час розрахунку інфляційних витрат не враховано рекомендації абз.4 п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14 та листа Верховного Суду України «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997 № 62-97.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що сукупний індекс інфляції за період з лютого 2012 р. по червень 2012 р. (включно) становить 0,999, тобто інфляційні процеси були відсутні, а позивач не зазнав матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, у зв'язку з чим місцевий суд дійшов до передчасного висновку щодо стягнення інфляційних витрат за вищезазначений період.

Тому, розрахунок індексу інфляції за несвоєчасну повернення кредитних коштів підлягає перерахуванню.

За розрахунком апеляційного суду інфляційні витрати, нараховані на суму боргу з повернення кредитних коштів становить 5982.50 грн.

За поданим позивачем розрахунком розмір інфляційних за несвоєчасну оплату процентів за користування кредитними коштами становить 35736,24 грн.

Перевіривши розрахунок вимог щодо інфляційних колегія суддів зазначає, що позивач застосує до суми щомісячного нарахування індекс інфляції, визначений на місяць платежу. Між тим, за умовами договору сплата процентів здійснюється позичальником після 15 числа місяця, наступного за тим, в якому проводилось нарахування, що з урахуванням рекомендацій, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р унеможливлює застосування до відповідної суми індексу інфляції за цей місяць індексація може здійснюватися лише з наступного місяця. Крім того, розрахунок інфляційних здійснюється позивачем не в цілому за місяць, а щоденно.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку, що розрахунок позивача інфляційних витрат, нарахованих на заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами також здійснено арифметично не вірно, під час розрахунку інфляційних витрат не враховано рекомендації абз.4 п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 р. № 14 та листа Верховного Суду України «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997 № 62-97 (з урахуванням періоду, де інфляційні процеси були відсутні, не вірно застосовано методику нарахування інфляційних витрат).

За розрахунком апеляційного суду інфляційні витрати, нараховані на борг по сплаті відсотків за користування кредитними коштами становлять 14113,12 грн.

Посилання апелянта на те, що позивачем в супереч умовам договору кредиту не направлено письмової вимоги щодо повернення кредитних коштів та сплати штрафних санкцій є необґрунтованими та таким, що повністю спростовуються матеріалами справи, зокрема, поштовим повідомленням про вручення рекомендованого листа (а.с.194 том 4), зі змісту якого однозначно вбачається, що вказана поштова кореспонденція (вимога банку про оплату простроченої суми кредиту та сплати прострочених відсотків за користування кредитними коштами) була отримана відповідачем 26.06.2012. Оригінал вимоги та поштового повідомлення оглянутий судовою колегією в судовому засіданні від 22.09.2016. При цьому, незважаючи, що відповідна вимога отримана відповідачем після встановленого в ній терміну виконання, колегія суддів зауважує, що позичальник і протягом наступних десяти днів не здійснив погашення наявної заборгованості, а тому звернення кредитодавця до суду є правомірним.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати за подання позову та апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Виходячи з викладеного, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, з викладенням резолютивної частини рішення в новій редакції.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс» задовольнити частково.

2.Рішення господарського суду Одеської області від 11.05.2016 у справі № 5017/2053/2012 змінити та викласти його резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс» на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3»:

- строкову заборгованості за кредитом в сумі 9 429 992,85 грн.;

- прострочену заборгованості за кредитом в сумі 870 000,00 грн.;

- заборгованість по процентам за користування кредитом 1 423 974,06 грн.;

- пеню за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 28 788,05грн.;

- пеню за несвоєчасну сплату процентів по кредиту в сумі 64362,84 грн.;

- 3 % річних в сумі 7 741,99грн.;

- інфляційних витрат за прострочення по погашенню кредиту в сумі 5 982,50 грн.;

- інфляційних за прострочення по сплаті процентів в сумі 14 113,12грн.;

- витрати по сплаті судового збору за подання позову в сумі 64 225,49 грн.».

3.Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 169,96 грн.

4.Зобовязати господарський суд Одеської області видати накази із зазначенням усіх повних та необхідних реквізитів.

5.Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в порядку передбаченому розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя: Морщагіна Н.С.

Судді: Гладишева Т.Я.

ОСОБА_4