ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2016 року Справа № 904/4569/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),
суддів: Дармін М.О., Березкіна О.В.
при секретарі судового засідання: Погорєлова Ю.А.
представники сторін у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином,
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС", м. Київ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2016 року у справі № 904/4569/16
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС", м. Київ
до Васильківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, м. Васильківка, Дніпропетровська область
про стягнення збитків у сумі 2 229,38 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" з позовною заявою до Васильківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення збитків у сумі 2 229,38 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконанням Васильківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зобов`язань стосовно примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 01.10.2013 року по справі № 911/2920/13 про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп та фізичної особи-підприємця Войного Олександра Валентиновича на користь товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс 1000,00 грн. 3% річних, 80,26 грн. витрат з оплати послуг адвоката та 197,26 грн. судового збору. Та наказу господарського суду Київської області від 01.10.2013 року по справі № 911/2920/13 про стягнення з фізичної особи-підприємця Войного Олександра Валентиновича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс 1744,23 грн. 3% річних, 4790,84 грн. інфляційних втрат, 524,48 грн. витрат з оплати послуг адвоката та 1289,10 грн. судового збору.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2016 року (головуючий суддя Золотарьова Я.С.) відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Рішення мотивовано тим, що позивачем у встановленому порядку не було доведено наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між неотриманням позивачем грошових коштів в сумі 8 348,65 грн. та бездіяльністю Васильківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Не погодившись з зазначеним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
При цьому скаржник в апеляційній скарзі вважає рішення незаконним та необ`єктивним через невідповідність висновкам у рішенні суду, фактичним обставинам, що мали місце у сторін, дійсним матеріалам справи та чинному законодавству України.
Не погоджується з висновком господарського суду про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" не надало доказів того, що рішення господарського суду Київської області від 13.09.2016 року у справі №911/2920/13 могло бути виконано Васильківським РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровські області в період його перебування на примусовому виконанні, адже до суду надавались відповідні докази. А саме, докази перебування боржника - Войного О.В. серед власників (засновників) суб`єктів господарювання, що передбачає можливість отримання різного роду доходів, видатків, дивідендів, тощо. А також, докази того, що боржник працював та отримував заробітну плату у Філії "Дніпропетровський кінний завод №65" Державного підприємства "Конярство України", працює та отримує заробітну плату у Дніпропетровському обласному військовому комісаріаті.
Вважає, що при винесенні рішення господарським судом порушено приписи ч.2 ст.35 ГПК України, повторно надано оцінку доказам та обставинам, та по суті поставленого під сумнів та зведено нанівець законність та обґрунтованість ухвали господарського суду Київської області від 11.12.2014 року по справі №911/2920/13, що є неприпустимим.

Васильківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2016 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.09.2016 року прийнято апеляційну скаргу та призначено її до розгляду на 26.09.2016 року.
Представники скаржника (позивача) та відповідача, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 26.09.2016 року, не з`явились.
Беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, передбачені ст. 102 ГПК України, а також, враховуючи, що наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла висновку про можливість в порядку ст. 75 ГПК України розглянути справу у відсутність представників сторін.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.
Апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.
Рішенням господарського суду Київської області від 13.09.2013 року позов товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" задоволено частково, стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та фізичної особи-підприємця Войного Олександра Валентиновича на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 1000,00 грн. 3% річних, 80,26 грн. витрат з оплати послуг адвоката та 197,26 грн. судового збору; стягнуто з фізичної особи-підприємця Войного Олександра Валентиновича на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 1744,23 грн. 3% річних, 4790,84 грн. інфляційних втрат, 524,48 грн. витрат з оплати послуг адвоката та 1289,10 грн. судового збору; в іншій частині позову відмовлено.
01.10.2013 року на виконання рішення господарського суду Київської області від 13.09.2013 р., яке набрало законної сили 30.09.2013 р., було видано накази.
Постановою ВДВС Васильківського РУЮ Дніпропетровської області від 13.11.2013 року відкрито виконавче провадження №40691101 з виконання наказу господарського суду Київської області від 01.10.2013 р. у справі №911/2920/13 про стягнення з ФОП Войного Олександра Валентиновича на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" 1000,00 грн. 3% річних, 80,26 грн. витрат з оплати послуг адвоката та 197,26 грн. судового збору, всього 1277,52 грн.
Постановою ВДВС Васильківського РУЮ Дніпропетровської області від 13.11.2013 р. відкрито виконавче провадження №40691189 з виконання наказу господарського суду Київської області від 01.10.2013 р. у справі №911/2920/13 про стягнення з ФОП Войного Олександра Валентиновича на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" 1744,23 грн. 3% річних, 4790,84 грн. інфляційних втрат, 524,48 грн. витрат з оплати послуг адвоката та 1289,10 грн. судового збору, всього 8348,65 грн.
Оскільки, на виконанні в відділу державної виконавчої служби перебувало зведене виконавче провадження № 40815140 про стягнення заборгованості з Войного О.В., державний виконавець на підставі ст.33 Закону України "Про виконавче провадження" 19.11.2013 року виніс постанову про приєднання виконавчого провадження № 40691189 та виконавчого провадження №40691101 до зведеного виконавчого провадження № 40815140.
В рамках виконання вказаного зведеного виконавчого провадження державним виконавцем, керуючись статтями 5, 11 Закону України "Про виконавче провадження" здійснювалась перевірка майнового стану боржника шляхом направлення запитів до органів реєстрації.
Згідно отриманих відповідей за боржником відсутня реєстрація рухомого та нерухомого майна на яке можливо звернути стягнення, окрім напівпричепу бортового Е 2004 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 .
Державним виконавцем з метою виявлення місцезнаходження вказаного майна у рамках зведеного виконавчого провадження здійснювалися заходи щодо встановлення вказаного вище майна боржника, але майно не було знайдено.
Керуючись ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем при виконанні виконавчого провадження № 40691189 відкритого на підставі наказу господарського суду Київської області від 01.10.2013 р. у справі №911/2920/13 про стягнення з фізичної особи підприємця Войного Олександра Валентиновича на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко - Тайс" заборгованості на загальну суму 8348,65 грн., яке входило до складу зведеного виконавчого провадження 17.09.2015 року винесено постанову про розшук майна боржника та направлено до УДАІ ГУМВС України у Дніпропетровській області до виконання, сторонам виконавчого провадження до відома.
Ухвалою господарського суду Київської області від 11.12.2014 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс на бездіяльність ВДВС Васильківського РУЮ Дніпропетровської області щодо виконання наказів господарського суду Київської області від 01.10.2013 р. у справі № 911/2920/13 задоволено. Визнано бездіяльність ВДВС Васильківського РУЮ Дніпропетровської області під час виконання наказів господарського суду Київської області від 01.10.2013 р. у справі № 911/2920/13 незаконною та протиправною.
23.06.2015 року на адресу ВДВС Васильківського РУЮ Дніпропетровської області повторно надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко - Тайс" про відкриття виконавчого провадження №12-2/06 від 12.06.2015 року.
Постановою ВДВС Васильківського РУЮ Дніпропетровської області від 23.06.2015 року відкрито виконавче провадження №47943135 з виконання наказу господарського суду Київської області від 01.10.2013 р. у справі №911/2920/13 про стягнення з ФОП Войного Олександра Валентиновича на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" заборгованості у загальному розмірі 8 348,65 грн.
Згідно заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем на підставі ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" 23.06.2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
Оскільки, на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебувало зведене виконавче провадження №47943135 державним виконавцем на підставі ст.33 Закону України "Про виконавче провадження" 23.06.2015 року винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №47943135 до зведеного виконавчого провадження № 40815140.
14.01.2016 року в порядку ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" було направлено запит до Відділу адресно-довідкової роботи управління паспортної роботи, громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУ ДМС України в Дніпропетровській області для встановлення адреси реєстрації боржника, але згідно наданої відповіді боржник зареєстрований за адресою значеною у виконавчому документі.
Відповідно до відповідей наданих з Пенсійного фонду України, яка формується за допомогою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень боржник перебуває у трудових відносинах з філією "Одеський іподром" державного підприємства "Конярство України", яке знаходиться в м. Одеса, Малиновський район, вул. Фонтанська дорога, 6, що по територіальності відноситься до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області.
14.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про виведення виконавчого провадження № 47943135 із складу зведеного виконавчого провадження № 40815140, та виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 01.10.2013 р. у справі №911/2920/13 про стягнення з ФОП Войного Олександра Валентиновича на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" заборгованості у загальному розмірі 8348,65 грн. закінчено на підставі п. 10 ч. 1ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" шляхом винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, копії якої до відома направлено сторонам виконавчого провадження та до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області до виконання.
За твердженнями позивача, внаслідок незаконної бездіяльності Васильківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо невжиття заходів для своєчасного та повного виконання наказу господарського суду Київської області від 01.10.2013 у справі №911/2920/13 йому завдано збитки в сумі 2 229,38 грн., які складаються з 679,80 грн. -3% річних та 2186,80 грн. - інфляційних втрат, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України, які позивач просить стягнути з відповідача, що і є причиною виникнення спору.
Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Дане правило застосовується і до відшкодування позадоговірної майнової шкоди, визначеної статтею 1166 Цивільного кодексу України.
У відповідності до частини 3 статті 11 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачено, що шкода, заподіяна державним виконавцем юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.
За приписами частини 2 статті 87 Закону України "Про виконавче провадження" збитки, завдані державним виконавцем юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.
Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 Цивільного кодексу України).
Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів.
За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади (у даному випадку органу державної виконавчої служби) до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. При чому, неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди.
Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної виконавчої служби та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Оскільки ухвалою господарського суду Київської області від 11.12.2014 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс на бездіяльність ВДВС Васильківського РУЮ Дніпропетровської області щодо виконання наказів господарського суду Київської області від 01.10.2013 р. у справі № 911/2920/13 задоволено, визнано бездіяльність ВДВС Васильківського РУЮ Дніпропетровської області під час виконання наказів господарського суду Київської області від 01.10.2013 р. у справі № 911/2920/13 незаконною та протиправною, то колегія суддів погоджується з доводами позовної заяви та апеляційної скарги про доведеність позивачем протиправності (незаконності) поведінки органу державної виконавчої служби.

За приписами статті 1173 Цивільного кодексу України відшкодовуванню підлягає шкода, яка фактично завдана матеріальним благам особи незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади. У разі наявності лише незаконної бездіяльності державного органу без настання наслідків у вигляді шкоди, відсутні правові підстави для її відшкодування.
Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» у розгляді позовів про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями (бездіяльністю) державного виконавця, суди повинні виходити з положень статті 11 Закону України "Про державну виконавчу службу", статті 87 Закону України "Про виконавче провадження", статті 1174 Цивільного кодексу України, маючи на увазі, що в таких випадках відповідачами можуть бути відповідні органи Державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державної казначейської служби України, і враховуючи викладене в роз`ясненні президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.94 N 02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди" (в редакції роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.12.2007 N 04-5/239), зокрема в пункті 9 цього роз`яснення.
Як зазначено у п. 9 роз`яснення президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.94 N 02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди" (в редакції роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.12.2007 N 04-5/239) у вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок невиконання рішення суду, господарським судам слід враховувати, що для висновку про наявність безпосереднього причинного зв`язку між невиконанням судового рішення, яке набрало законної сили, та заподіяною шкодою недостатньо встановити тільки факт невиконання судового рішення та неотримання кредитором присудженого судом. Під час розгляду справи суду необхідно встановити, чи могло бути таке судове рішення фактично виконане в момент пред`явлення його до виконання, зокрема, чи мав боржник майно, достатнє для виконання судового рішення в порядку та у спосіб, зазначений в ньому, чи не було це майно обтяжене іншими зобов`язаннями, які перешкоджали б виконанню рішення, чи були заявлені в цей час вимоги інших стягувачів на майно боржника тощо.
У період виконання вказаного зведеного виконавчого провадження було встановлено, що згідно відповідей з реєструючих органів за боржником відсутня реєстрація рухомого та нерухомого майна, окрім наступного майна: напівпричіп-бортовий-Е, СЗАП 93272 А, 2004 року випуску, державний реєстраційний № НОМЕР_1 , який перебуває у розшуку за постановою державного виконавця від 17.09.2015 року та станом на 14.06.2016 року не розшуканий. Інше майно, належне боржнику за Законом на яке можливо звернути стягнення державним виконавцем не виявлено.
Крім того, відповідно до матеріалів виконавчого провадження на майно боржника Войного О.В. були заявлені вимоги й інших стягувачів, що стало підставою для приєднання виконавчого провадження №47943135 до зведеного виконавчого провадження № 40815140.
Державним виконавцем при примусовому виконання вказаного зведеного виконавчого провадження неодноразово здійснювалися виїзди за адресою боржника, а саме: Дніпропетровська область, Васильківський район, смт. Васильківка, вул. Крупської, 20/7 та було встановлено, що боржник за вказаною адресою не знаходиться.
Отже, позивачем не доведено, що у фізичної особи підприємця Войного Олександра Валентиновича було майно та кошти, за рахунок яких відділ державної виконавчої служби мав змогу здійснити виконання наказу господарського суду Київської області у справі № 911/2920/13 від 01.10.2013 року, однак в порушення законодавства ухилився від таких дій.
Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що позивачем не доведено наявності у боржника майна, достатнього для виконання судового рішення в порядку та у спосіб, зазначений в ньому, у зв`язку з чим не надано доказів в підтвердження завданої шкоди та того, що виконавчий документ міг бути фактично виконаний.
Вищезазначеним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що позивачем надано докази того, що рішення господарського суду Київської області від 13.09.2016 року у справі №911/2920/13 могло бути виконано Васильківським РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровські області в період його перебування на примусовому виконанні.
Таким чином, позивачем у встановленому порядку не було доведено наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між неотриманням позивачем грошових коштів в сумі 8348,65 грн. та бездіяльністю Васильківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Вказане виключає цивільну відповідальність за заподіяну матеріальну шкоду та свідчить про відсутність підстав для її відшкодування.
Відповідно до відповідей наданих з Пенсійного фонду України, яка формується за допомогою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень боржник перебуває у трудових відносинах з філією "Одеський іподром" державного підприємства "Конярство України", яке знаходиться в м. Одеса, Малиновський район, вул. Фонтанська дорога, 6, що по територіальності відноситься до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області.
Державним виконавцем листом від 14.03.2016 року № 489/03-40 стягувачів зведеного виконавчого провадження повідомлено про те, що боржник працевлаштований в філії «ОДЕСЬКИЙ ІПОДРОМ» ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «КІНЯРСТВО УКРАЇНИ», яке знаходиться в м. Одеса, Малиновський район, вул. Фонтанська дорога, 6 та запропоновано вирішити питання щодо звернення стягнення на доходи боржника згідно ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», але відповіді на адресу Відділу не надходили.
Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України "Про виконавче провадження виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.
Оскільки, у державного виконавця Васильківського районного відділу державної виконавчої служи Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відсутня можливість виконати рішення за місцем реєстрації боржника було прийнято рішення виконавчий документ направити за належністю для подальшого його виконання за місцем роботи боржника, адреса місця знаходження якої відноситься по територіальності до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Згідно з приписами частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1.,2 ст. 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Боржником щодо сплати заборгованості у загальному розмірі 8348,65 грн. відповідно до наказу господарського суду Київської області від 01.10.2013 у справі №911/2920/13 є Фізична особа - підприємець Войнов Олександр Валентинович.
Натомість відповідач по справі не є боржником позивача у розумінні ст.ст. 509, 510 та ст. 625 Цивільного кодексу України.
У даному випадку зобов`язання відповідача по цій справі не є грошовим зобов`язанням у розумінні вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки грошове зобов`язання це зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.
Так, ст. 625 ЦК України пов`язує виникнення права у кредитора вимагати сплати боргу з урахування 3% річних та інфляційних втрат, нараховану на заборгованості.
Як свідчать обставини справи, відповідач не має заборгованості перед позивачем та не є боржником, що свідчить про безпідставність вимоги позивача про відшкодування суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
В даному випадку грошові зобов`язання щодо сплати заборгованості за наказом господарського суду Київської області від 01.10.2013 у справі №911/2920/13 виникли між фізичною особою-підприємцем Войним Олександром Валентиновичем та Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс.
Чинне законодавство дозволяє позивачу звернутися з позовною заявою саме до боржника про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох проценти річних від простроченої суми, а не до органу державної виконавчої служби.
Наведені позивачем в апеляційній скарзі приклади судової практики Вищого господарського суду України не можуть вважатися належними доказами у даній справі у розумінні положень ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, оскільки зазначені судові рішення прийняті у спорах, стороною у яких не був відповідач.
Таким чином, враховуючи, що чинне законодавство передбачає нарахування індексу інфляції та 3% річних саме за грошовими зобов`язаннями боржника, господарський суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача суми 3% річних та нарахованих інфляційних втрат.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 104 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.
Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС", м. Київ - залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2016 року у справі № 904/4569/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 03.10.2016 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна