РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 року Справа № 902/308/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Дужич С.П. , суддя Мамченко Ю.А.

при секретарі судового засідання Дроздюк О.В.

за участю представників сторін:

заявника: Орехов Р.В. - представник

кредитора: Швидкий І.В. - представник

боржника: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника Приватного акціонерного товариства "Західукрвибухпром" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 08.08.16р. (визнання кредиторських вимог Приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар'єр") у справі № 902/308/16 (суддя Тісецький С.С.)

за заявою Приватного акціонерного товариства "Західукрвибухпром"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Стрижавський граніт"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Вінницької області у справі №902/308/16 від 08.08.16р. (а.с.129-130, т.4) визнано приватне акціонерне товариство "Стрижавський кар'єр" кредитором товариства з обмеженою відповідальністю "Стрижавський граніт" (, 23211, смт. Стрижавка, вул. Київська, 1, Вінницький район, Вінницька область) у справі № 902/308/16 із сумою вимог у розмірі 2909345,93грн. - основний борг (четверта черга задоволення); та із сумою вимог у розмірі 2 756,00 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором (перша черга задоволення).

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що За наслідками проведеного судового засідання, суд дійшов висновку, що грошові вимоги ПрАТ "Стрижавський кар'єр" у розмірі 2 909 345, 93 грн. є конкурсними, заявлені в межах строку встановленого законом, підтверджені належними письмовими доказами та підлягають визнанню з віднесенням їх до четвертої черги задоволення.

Також, підлягає визнанню сума 2756,00 грн. - судового збору за подання до суду заяви про визнання кредитором (перша черга задоволення).

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Західукрвибухпром" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 08.08.16р. у справі 902/308/16 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ПрАТ "Стрижавський кар'єр" про визнання кредиторських вимог у розмірі 2909345,93грн. відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Крім того, апелянт, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції, посилається на те, що кредитором - ПрАТ "Стрижавський кар'єр" первинними бухгалтерськими документами заборгованість у сумі 2909345,93грн. не підтверджується. Суд першої інстанції такі грошові вимоги визнав лише на підставі висновку Аудиторського звіту від 29.07.2016 року ПП "Аудиторська фірма "Гроссбух", який побудований на невиконанні боржником укладених із кредитором правочинів: Договору поставки гранітної продукції №110212 від 03 лютого 2014 року; Договору поставки гранітної продукції №11114 від 30 листопада 2015 року, а також Договору купівлі - продажу №167 від 24 жовтня 2014 року.

Однак вказані правочини вимогам закону не відповідають, мають бути розцінені як фіктивні, такі, що не направлені на настання реальних наслідків, а відтак мають бути визнані судом недійсними. Суд першої інстанції не надав оцінку вказаним обставинам.

Рівненський апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників кредиторів у судовому засіданні, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що ухвалу господарського суду Вінницької області від 08.08.16р. у даній справі слід скасувати, кредиторські вимоги відхилити у повному обсязі, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи 25.04.2016 року господарським судом Вінницької області винесено ухвалу про порушення провадження у справі №902/308/16 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Стрижавський граніт" () та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Шкоду Андрія Сергійовича.

28.04.2016 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи №902/308/16 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Стрижавський граніт".

23.05.2016 року на адресу господарського суду Вінницької області надійшла заява приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар'єр" № 69 від 20.05.2016 року (вх.№ 06-54/64/16 від 23.05.2016 року) про визнання та включення до складу кредиторів боржника з сумою грошових вимог у розмірі 2909345,93грн. у справі №902/308/16.

08.08.2016 року місцевий господарський суд розглянув заяву приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар'єр" № 69 від 20.05.2016 року (вх.№ 06-54/64/16 від 23.05.2016 року) про визнання грошових вимог у розмірі 2909345,93грн., дослідив письмові докази надані в обґрунтування викладених у ній вимог, заслухав пояснення учасників процесу та встановив наступне.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї письмових доказів судом першої інстанції встановлено, що згідно укладених договорів між ПрАТ "Стрижавський кар'єр" та ТОВ "Стрижавський граніт", ПрАТ "Стрижавський кар'єр" у 2014 та 2015 роках поставляв для ТОВ "Стрижавський граніт" продукцію, за яку проводилась оплата у розмірі встановленому договорами. Однак, як зазначає заявник, оплата за проведену поставку продукції була здійснена не в повному обсязі. В результаті чого, за ТОВ "Стрижавський граніт" утворилась дебіторська заборгованість на загальну суму 2909345,93грн.. На підтвердження зазначеної заборгованості надано, зокрема, підписані між сторонами акти звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2015 року та станом на 31.03.2016 року.

У письмових поясненнях № 91 від 05.08.2016 року заявник, зокрема, повідомляє, що перевірку суми заборгованості , її підтвердження первинними бухгалтерськими документами , та їх відображення у документах бухгалтерського обліку ПрАТ "Стрижавський кар'єр" здійснено аудитором - ПП "Аудиторська фірма "Гроссбух" (свідоцтво про внесення до реєстру суб'єктів аудиторської діяльності № 2232 від 18.05.2001 року).

За висновком Аудиторського звіту від 29.07.2016 року ПП "Аудиторська фірма "Гроссбух": заборгованість ТОВ "Стрижавський граніт" перед кредитором - ПрАТ "Стрижавський кар'єр" станом на 31.03.2016 року становила - 2909345,93 грн..

При цьому перелік первинних документів, щодо яких боржником не було проведено оплату, наведений у додатку № 2 до Аудиторського звіту від 29.07.2016 року ПП "Аудиторська фірма "Гроссбух". Примірник Аудиторського звіту від 29.07.2016 року ПП "Аудиторська фірма "Гроссбух" надано для долучення до матеріалів справи.

Представник ПрАТ "Стрижавський кар'єр" в судовому засіданні підтримав вимоги викладені у заяві в повному обсязі.

Представник боржника та арбітражний керуючий в судовому засіданні повідомили про визнання заявлених ПрАТ "Стрижавський кар'єр" кредиторських вимог.

В матеріалах справи міститься повідомлення арбітражного керуючого Шкоди А.С № 02-13/36 від 07.06.2016 року про результати розгляду кредиторських вимог, відповідно до якого кредиторські вимоги ПрАТ "Стрижавський кар'єр" повністю визнані розпорядником майна у загальній сумі 2912101,93грн., і віднесені до першої черги задоволення у сумі 2756,00 грн. - судового збору за подання до суду заяви про визнання кредитором, та до четвертої черги задоволення у сумі 2 909 345, 93 грн. - основний борг.

З огляду на це, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що обставини, викладені у заяві підтверджуються наданими доказами.

Рівненський апеляційний господарський суд вважає, що такий висновок суду першої інстанції є передчасним з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошень про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Обґрунтовуючи наявність грошових вимог до боржника, ПрАТ "Стрижавський кар'єр" у своїй заяві вказує, що вони виникли на підставі Договору поставки гранітної продукції №110212 від 03 лютого 2014 року; Договору поставки гранітної продукції №11114 від 30 листопада 2015 року, а також Договору купівлі - продажу №167 від 24 жовтня 2014 року.

Господарські операції за Договором поставки гранітної продукції №110212 від 03 лютого 2014 року та за Договором поставки гранітної продукції №11114 від 30 листопада 2015 року не можуть вважатися підтвердженням виникнення грошового зобов'язання боржника - ТОВ "Стрижавський граніт" перед кредитором ПрАТ "Стрижавський кар'єр" належним чином не оформлені та не обліковані відповідно до податкового законодавства та бухгалтерської звітності, а саме відсутні податкові накладні, як достеменний доказ реальності (товарності) проведення господарських операцій з поставки.

Відповідно до пункту 44.1. статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством».

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини і статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

За змістом підпункту 139.1.9. пункту 139.1. статті 139 Податкового кодексу України: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

У свою чергу норми пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України передбачають, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Будь-яких доказів того, що кредитором ПрАТ "Стрижавський кар'єр" проведено попередню оплату на отримання від боржника ТОВ "Стрижавський граніт" щебеня гранітного (по фракціях в асортименті), а останнім виписувалися рахунки на таку оплату, складалася накладна на отримання товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ), виписувалася податкова накладна заявником ні суду першої інстанції ні суду апеляційної інстанції не надано.

Відповідно до пункту 201.10. статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно з абзацом 11 пункту 201.10. статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Місцевий господарський суд під час розгляду заяви ПрАТ "Стрижавський кар'єр" із грошовими вимогами не з'ясував, чи були зазначені операції (за умови досягнення поставлених завдань) спрямовані на одержання відповідного прибутку; чи досягнуто платником заплановану мету господарських операцій та у разі її недосягнення встановити, які фактори перешкодили цьому; чи визначено платником ринкові ризики, супутні цим операціям.

За Договором купівлі - продажу №167 від 24 жовтня 2014 року (а.с.168, т.1) в зв'язку із зміною особи, яка здійснює розробку Стрижавського родовища мігматитів та необхідністю забезпечення виробничих процесів, пов'язаних з такою розробкою, продавець (ПрАТ «Стрижавський кар'єр») зобов'язується передати у власність, а покупець (ТОВ "Стрижавський граніт") прийняти і оплатити наступне майно, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Вінницький район, смт. Стрижавка, вул. Київська, 1 (Стрижавське родовище мігматитів): -Західна кар'єрна автодорога; -Тимчасові забійні автодороги; -Північно-східна кар'єрна дорога; - Південна кар'єрна дорога.

Продаж майна за домовленістю сторін вчиняється за 2154001,20грн., в т.ч. ПДВ 359000,20грн., які покупець повинен перерахувати продавцю протягом трьох років з моменту підписання цього договору на його поточний рахунок.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта зазначив, що таким правочином сторони фактично узаконили купівлю-продаж надр (оскільки зазначені кар'єрні дороги є складовою кар'єру, як родовища в цілому).

Представник кредитора ПрАТ «Стрижавський кар'єр» зазначив, що не здійснювалася купівля-продаж землі чи надр, а здійснювалася купівля-продаж активів, до яких віднесені затрати на облаштування таких кар'єрних доріг. Про те жодного доказу у вигляді первинних бухгалтерських документів суду апеляційної інстанції не надав (суду першої інстанції таких первинних бухгалтерських документів також не надано).

Згідно з частиною 1 статті 190 Цивільного кодексу України визначено, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Частина 1 статті 181 Цивільного Кодексу України, встановлює, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до частини 1 статті 66 Земельного кодексу України до земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під'їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд.

За цих обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що кар'єрні дороги, які були продані ПрАТ «Стрижавський кар'єр», відносяться до земель промисловості.

Відповідно до законодавчого визначення земель промисловості, до них також враховуються земельні ділянки зайняті під'їзними шляхами, зокрема, кар'єрними дорогами.

Тобто наведене дає підстави вважати, що кар'єрні дороги не можуть бути окремим предметом купівлі - продажу, а є невід'ємною частиною земель промисловості і при купівлі - продажу повинні оформлюватися як землі промисловості.

Цих умов сторонами правочину - Договору купівлі - продажу №167 від 24 жовтня 2014 року - дотримано не було.

Відповідно до частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 210 Земельного кодексу України передбачає, що угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду.

На думку представника апелянта, є усі підстави вважати, що таким чином між ПрАТ «Стрижавський кар'єр» та Боржником штучно створювалася заборгованість з метою подальшого заявлення кредиторських вимог у справі про банкрутство Боржника, а відтак достатньо підстав стверджувати, що Договір поставки гранітної продукції №110212 від 03 лютого 2014 року, Договір поставки гранітної продукції № 11114 від 30 листопада 2015 року, а також Договір купівлі - продажу № 167 від 24 жовтня 2014 року є фіктивними.

Оскільки вказані договори є фіктивними, суд апеляційної інстанції зобов'язаний, в порядку статті 83 ГПК України, визнати їх недійсними.

Судом апеляційної інстанції з'ясовано у представника апелянта чи скористався він своїм правом, наданим йому статтею 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", звернутися у справі про банкрутство із заявою про визнання недійсним зазначених правочинів, на що отримана негативна відповідь.

Рівненський апеляційний господарський суд критично оцінює висновок Аудиторського звіту від 29.07.2016 року ПП "Аудиторська фірма "Гроссбух" та вважає, що він може бути розцінений як додатковий письмовий доказ того, що заборгованість ТОВ "Стрижавський граніт" перед кредитором - ПрАТ "Стрижавський кар'єр" станом на 31.03.2016 року становила - 2909345,93грн., але за умови, якби що разом із поданням його (аудиторського висновку) до суду першої інстанції кредитором були б надані первинні бухгалтерські документи, які підтверджували заборгованість у сумі 2909345,93грн.

Аудиторський висновок не є тим документом, у розумінні ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", який беззаперечно підтверджує вимоги до боржника. Навпаки, аудиторський висновок, як первинний бухгалтерський документ, не може розцінюватися таким в силу приписів Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року N 88 (із подальшими змінами та доповненнями).

Відтак суд першої інстанції, не маючи первинних бухгалтерських документів дійшов помилкового висновку, що грошові вимоги ПрАТ "Стрижавський кар'єр" у розмірі 2909345,93грн. є конкурсними, заявлені в межах строку встановленого законом, підтверджені належними письмовими доказами та підлягають визнанню з віднесенням їх до четвертої черги задоволення.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, є обґрунтованими.

Враховуючи наведене, Рівненський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала господарського суду першої інстанції прийнята без врахуванням всіх обставин справи, а тому її слід скасувати. Кредиторські вимоги Приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар'єр" слід відхилити у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на товариство з обмеженою відповідальністю "Стрижавський граніт"

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Західукрвибухпром" від 22.08.16р. задоволити.

Ухвалу господарського суду Вінницької області від 08 серпня 2016 року у справі №902/308/16 скасувати.

Кредиторські вимоги Приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар'єр" відхилити у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на товариство з обмеженою відповідальністю "Стрижавський граніт".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №902/308/16 повернути господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Мамченко Ю.А.