ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2016 року Справа № 904/1368/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач)

суддів: Кузнецової І.Л., Сизько І.А.

при секретарі судового засідання Однорог О.В.

за участю представників сторін

від позивача: ОСОБА_1. представник, договір про надання адвокатських послуг №05/02/16 від 05.02.2016р.;

від відповідача: Шевченко О.В. представник, довіреність №б/н від 10.12.2015р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнілайф.ПВ", м. Павлоград Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2016р. у справі №904/1368/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,

м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнілайф.ПВ",

м. Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення 45157,05 грн за договором про надання послуг по перевезенню вантажу № 200214 від 20.02.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2016р. у даній справі (суддя Воронько В.Д.) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнілайф.ПВ" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 борг - 34 300,00 грн, пеню - 3 264,00 грн, 3% річних - 222,55 грн, 1088,00 грн - інфляційних нарахувань на суму боргу, 1186,28 грн - витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнілайф.ПВ" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати частково в частині стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 34300,00 грн, 3264,00 грн пені, 222,55 грн - 3% річних, 1088,00 грн інфляційних нарахувань на суму боргу, в іншій частині рішення залишити без змін. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що в повному обсязі оплатив всі транспортні послуги, надані Позивачем. В період з 05.10.2015р. по 04.11.2015р. сплатив 52600,00 грн. Зазначив, що між сторонами укладався лише один договір, щодо якого відбувається спір, тому призначення платежу із зазначенням перерахування коштів як оплати за договором №5 від 23.12.2015р. містить помилку. Крім того, вважає, що сплата коштів у жовтні - листопаді 2015 року не може підтверджувати виконання договору, який ще не існував, бо датований 23.12.2015р. Зауважив на безпідставність відмови судом першої інстанції у призначенні по справі судової почеркознавчої експертизи для вирішення питання відповідності підпису директора Відповідача підпису на актах приймання-передачі виконаних робіт за 2014 рік, бо вказане може вплинути на розмір заборгованості.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.07.2016р. справа прийнята до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Березкіної О.В., Величко Н.Л.

09.08.2016р. з урахуванням п.2.7.2. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Дніпропетровському апеляційному господарському суді, затверджених рішенням зборів суддів №1 від 07.06.2016р., у зв`язку із перебуванням суддів Величко Н.Л., Березкіної О.В. у відпустці, по справі здійснений автоматичний перерозподіл, за результатами якого визначено для розгляду колегію суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Кузнецової І.Л., Сизько І.А.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.08.2016р. справа прийнята до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Кузнецової І.Л., Сизько І.А.

В судовому засіданні 28.09.2016р. представник Відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. У наданих суду доповненнях до апеляційної скарги від 28.09.2016р. зауважив на переплаті по договору, бо за період з 05.10.2015р. по 05.11.2015р. сплатив 52 600,00 грн. Вважає, що позовні вимоги не доведені належним чином, а висновок суду про наявність заборгованості є помилковим. Зазначив на вчасну оплату наданих послуг, про що надав копії платіжних доручень №598 від 05.10.2015р. на суму 27600,00 грн, №699 від 29.10.2015р. на суму 20 000,00 грн, №10997 від 03.11.2015р. на суму 5000,00 грн.

Позивач проти апеляційної скарги заперечив. Зазначив, що позовні вимоги стосуються оплати послуг в спірний період з 05.10.2015р. по 04.11.2015р., надання яких підтверджується наявними в матеріалах справи актами виконаних робіт. Відповідачем не у повному обсязі виконано зобов`язання з оплати наданих послуг, тому існує борг в сумі 40 000,00 грн. Надані Відповідачем довідки банківських установ, що підтверджують перерахування коштів у сумі 52 600,00 грн, не містять інформації про призначення платежів, тому не спростовують позовних вимог. Просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

При перегляді справи апеляційним судом встановлено, що 20.02.2014р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 як експедитором (надалі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юнілайф.ПВ" як замовником (надалі - Відповідач) був укладений договір №200214 (надалі - Договір) строком дії з моменту підписання до 31.12.2014р. (п.8.4. Договору). Згідно укладеної між сторонами додаткової угоди №1 від 05.01.2015р. строк дії Договору продовжений до 31.12.2015р.

Відповідно до п.1.1. Договору Позивач зобов`язався дотримуватися інтересів Відповідача відносно доставки вантажу згідно з транспортною заявкою, а Відповідач - надати для перевезення вантаж та здійснити оплату згідно з умовами Договору.

Відповідно до п. 4.1 Відповідач здійснює оплату у розмірі 100% вартості перевезення при отриманні оригіналів рахунка на оплату, акта виконаних робіт.

На виконання умов Договору в спірний період з 05.10.2015р. по 04.11.2015р. Позивачем були надані Відповідачу транспортні послуги на загальну суму 49 500,00 грн, що підтверджується актами передачі-приймання виконаних робіт №439/15 від 05.10.2015р. на суму 1000,00 грн, №440/15 від 06.10.2015р. на суму 2700,00 грн, №431/15 від 06.10.2015р. на суму 4500,00 грн, №458/15 від 12.10.2015р. на суму 2500,00 грн, №451/15 від 13.10.2015р. на суму 2500,00 грн, №452/15 від 13.10.2015р. на суму 7800,00 грн, №453/15 від 12.10.2015р. на суму 1200,00 грн, №454/15 від 12.10.2015р. на суму 1700,00 грн, №462/15 від 14.10.2015р. на суму 2500,00 грн, №463/15 від 20.10.2015р. на суму 7800,00 грн, №464/15 від 20.10.2015р. на суму 5000,00 грн, №473/15 від 22.10.2015р. на суму 7800,00 грн, №495/15 від 03.11.2015р. на суму 1300,00 грн, № 496/15 від 04.11.2015р. на суму 1200,00 грн. Акти підписані обома сторонами без зауважень. Отримання послуг за спірний період Відповідачем не заперечується. Оригінали вказаних актів та рахунків до них були надані представником відповідача в судовому засіданні та оглянуті апеляційним судом.

Як вказує Позивач, Відповідач розрахувався за надані послуги не у повному обсязі.

Зазначаючи на неповну оплату наданих послуг, Позивач звернувся із даним позовом про стягнення з Відповідача боргу - 40 000,00 грн, інфляційних втрат - 1088,00 грн, пені - 3809,32 грн, 3% річних - 259,73 грн.

16.05.2016р. Позивачем до суду першої інстанції була подана заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позовні вимоги в частині стягнення боргу зменшені до 34 300,00 грн, решта вимог збільшена за рахунок збільшення періоду нарахування: інфляційні нарахування - 1985,73 грн, пеня - 6769,79 грн, 3% річних - 470,80 грн.

Враховуючи, що вказана заява в частині зменшення боргу не протирічить ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, втім Позивачем не дотримано положень ст. 56 Господарського процесуального кодексу України щодо надсилання копії заяви про зміну позовних вимог Відповідачу по справі, судом першої інстанції вірно взяті до розгляду позовні вимоги в частині стягнення боргу у сумі 34 300,00 грн, інфляційних втрат - 1088,00 грн, пені - 3809,32 грн., 3% річних - 259,73 грн.

Як вбачається з характеру спірних відносин, вони є відносинами з транспортного експедирування, що регулюються главою 65 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.1 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом (ст. 931 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зважаючи на дати підписання актів виконаних робіт, до яких долучені також рахунки на оплату з тими ж датами, та виходячи з умов п. 4.1. договору апеляційний суд доходить висновку, що оплата послуг за спірними актами повинна бути здійснена відповідно починаючи з 06.10. 2015р. по 05.11.2015р.

Відповідач стверджує, що сплатив за вказані послуги згідно платіжних доручень №598 від 05.10.2015р. на суму 27600,00 грн, №699 від 29.10.2015р. на суму 20 000,00 грн, №10997 від 03.11.2015р. на суму 5000,00 грн, всього на суму 52600 грн.

Вказані оплати підтверджуються також довідками банків про перерахування коштів (№ 62 від 16.03.2016р., № 16/169 від 17.03.2016р., №45 від 18.03.2016р., № 84 від 16.03.2016р., № 16/170 від 17.03.2016р.).

В вище вказаних платіжних дорученнях зазначено, що «оплата згідно дог. №5 від 23.12.2014р.».

Інших доказів оплати послуг за спірними актами Відповідачем не надано, звірка розрахунків не здійснена, доказів зміни призначення платежу за цими платіжними дорученнями не надано.

Як вбачається зі складеного Позивачем акту звірки (а.с. 13-15, том 2) та умов укладеного Договору відносини між сторонами тривали з лютого 2014 року. За період з 24.02.2014р. по 04.11.2015р. Відповідачу надано транспортно-експедиційних послуг на суму 445 800, 00 грн, оплачено 411500,00 грн, різниця складає 34300,00 грн. Незважаючи на інше призначення платежу, сума оплати - 52600 грн, на яку посилається відповідач, включена як оплата за спірним договором в повному обсязі.

Відповідачем згідно банківських довідок підтверджено оплату на загальну суму всього 395 700,00 грн. Всі оплати Відповідача, в тому числі згідно платіжних доручень від 29.10.2015р. №699 на суму 20 000,00 грн та від 03.11.2015р. №10997 від 03.11.2015р., Позивачем враховані.

Окрім того, слід зауважити, що оплата згідно платіжного доручення №598 від 05.10.2015р. на суму 27 600,00 грн була здійснена до надання спірних послуг, та не може стосуватися спірних актів, бо умовами Договору не передбачена попередня оплата, та Позивачем правомірно зараховані спірні суми в оплату боргу за раніше надані послуги.

Вказане свідчить, що доводи скаржника є необґрунтованими, а матеріалами справи підтверджується наявна заборгованість за спірний період у сумі 34 300,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст.548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено, договором або законом.

Пунктом 5.5 Договору передбачено, що у разі прострочення оплати отриманих послуг Відповідач оплачує перевізнику пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що строк виконання зобов`язання за актами згідно п. 4.1. Договору є таким, що настав, судом першої інстанції вірно зроблений перерахунок пені та 3% річних за період з 05.11.2016р. по 31.12.2015р. та інфляційних втрат за листопад 2015 року - січень 2016 року, які відповідно становитимуть: пеня - 3 264,00 грн, 3% річних - 222,55 грн, інфляційні втрати - 1088,00 грн.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, оскільки акти виконаних робіт за 2014 рік не є предметом спору.

Враховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни рішення суду відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України не вбачається, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області без змін.

Судові витрати по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 44-49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнілайф.ПВ", м. Павлоград Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2016р. у справі №904/1368/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2016р. у справі №904/1368/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 03.10.2016р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.А. Сизько