РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2016Справа №910/14133/16
За позовом Державної екологічної інспекції у м. Києві

До АТ "Імперіал Тобакко Продакш Україна"

Про стягнення 1 088 572,45 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: не з'явився

від відповідача: Омелянчук Н.О. (дов.№162 від 03.09.2012)

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 14.09.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Державної екологічної інспекції у м. Києві до АТ "Імперіал Тобакко Продакш Україна" про стягнення 1 088 572,45 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2016 порушено провадження у справі № 910/1413316 та призначено розгляд справи на 29.08.2016.

В судове засідання, призначене на 29.08.2016, представник відповідача з'явився, надав пояснення по справі та подав відзив на позовну заяву.

В судове засідання, призначене на 29.08.2016, представник позивача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення за номером 013, згідно якого представник позивача 10.08.2016 отримав поштове відправлення Господарського суду м. Києва з ухвалою про порушення провадження у справі.

29.08.2016 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 14.09.2016

В судове засідання, призначене на 14.09.2016, представник відповідача з'явився, надав пояснення по справі та подав відзив на позовну заяву.

В судове засідання, призначене на 14.09.2016, представник позивача не з'явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляд усправи.

Відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Державною екологічною інспекцією у м. Києві під час перевірки встановленого AT «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» здійснювало самовільний забір підземних вод без дозволу на спеціальне водокористування у період з 29.10.2013 року по 04.08.2014 року, оскільки дозвіл на спеціальне водокористування №Укр-811-Кіє від 29.10.2010 з терміном дії до 29.10.2013 року. Новий дозвіл на спеціальне водокористування №Укр-811-Кіє виданий від 04.08.2014 з терміном дії до 04.08.2017 року. Під час перевірки встановлено,що умови дозволу на спеціальне водокористування №Укр-811-Кіє від 04.08.2014 не виконуються,а саме не отримано дозвіл на користування надрами.

За результатами перевірки винесено припис №05/ 21 п від 07.08.2015 щодо усунення порушень вимог природоохоронного законодавства та притягнуто винну особу до адміністративної відповідальності. Постанову № 00005 від 10.08.2015 року про накладення адміністративного стягнення сплачено в добровільному порядку.

Державною екологічною інспекцією у м. Києві було здійснено розрахунок збитків, завданих державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства відповідно до «Методики розрахунків розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів» затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 14 серпня 2009 року №389 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 14 серпня 2009 року за №767/16783 та відповідно до наказу Міністерства екології та природних ресурсів України №320 «Про внесення змін до пункту 9.1. Методики розрахунків розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 червня 2012 року за №997/21309.

Розмір збитків спричинених AT «Імперіал Табакко Продакшн Україна» становить 1 088 572 гривні 45 коп.

В добровільному порядку збитки не відшкодовано. Розмір не відшкодованих збитків становить 1 088 572 гривні 45 коп.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Стаття 50 Конституції України гарантує кожному право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Відповідно до вимог ст. 66 Конституції України кожен, хто заподіяв шкоду навколишньому природному середовищу, повинен відшкодувати її в повному обсязі.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України вказує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі.

Згідно ст. ст. 4, 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» природні ресурси України є власністю народу України, який має право користуватися природними ресурсами, а державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. Особливій державній охороні підлягають території та об'єкти природно-заповідного фонду України й інші території та об'єкти, визначені відповідно до законодавства України. Державній охороні від негативного впливу несприятливої екологічної обстановки підлягають також здоров'я і життя людей.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»,використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров'я населення; збереження територій та об'єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Також відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані:

економно використовувати водні ресурси, дбати про їх відтворення і поліпшення якості вод;

використовувати воду (водні об'єкти) відповідно до цілей та умов їх надання;

дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території;

використовувати ефективні сучасні технічні засоби і технології для утримання своєї території в належному стані, а також здійснювати заходи щодо запобігання забрудненню водних об'єктів стічними (дощовими, сніговими) водами, що відводяться з неї;

не допускати порушення прав, наданих іншим водокористувачам, а також заподіяння шкоди господарським об'єктам та об'єктам навколишнього природного середовища;

утримувати в належному стані зони санітарної охорони джерел питного та господарсько-побутового водопостачання, прибережні захисні смуги, смуги відведення, берегові смуги водних шляхів, очисні та інші водогосподарські споруди та технічні пристрої;

здійснювати облік забору та використання вод, вести контроль за якістю і кількістю скинутих у водні об'єкти зворотних вод і забруднюючих речовин та за якістю води водних об'єктів у контрольних створах, а також подавати відповідним органам звіти в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законодавчими актами;

здійснювати погоджені у встановленому порядку технологічні, лісомеліоративні, агротехнічні, гідротехнічні, санітарні та інші заходи щодо охорони вод від вичерпання, поліпшення їх стану, а також припинення скидання забруднених стічних вод;

здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу;

безперешкодно допускати на свої об'єкти державних інспекторів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, а також громадських інспекторів з охорони довкілля, які здійснюють перевірку додержання вимог водного законодавства, і надавати їм безоплатно необхідну інформацію;

своєчасно сплачувати збори за спеціальне водокористування та інші збори відповідно до законодавства;

своєчасно інформувати центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування про виникнення аварійних забруднень;

здійснювати невідкладні роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварій, які можуть спричинити погіршення якості води, та надавати необхідні технічні засоби для ліквідації аварій на об'єктах інших водокористувачів у порядку, встановленому законодавством;

виконувати інші обов'язки щодо використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів згідно з законодавством.

Відповідно до ст. 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. Дозвіл на спеціальне водокористування видається:

Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення;

Органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів місцевого значення.

Порядок видачі дозволів на спеціальне водокористування затверджується Кабінетом Міністрів України.

У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені спеціально уповноваженими державними органами без коригування дозволу на спеціальне водокористування.

Спеціальне водокористування є платним.

Статтею 49 Водного кодексу України передбачено, що спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу, в якому встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 р. № 321 « Про затвердження Порядку погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування », дозволи видаються органами, що зазначені в абзаці другому пункту цього Порядку, в місячний термін з дня подання в установленому порядку клопотання, а органами, зазначеними в абзаці третьому цього пункту, - в установлені ними терміни.

Клопотання водокористувачів розглядаються у місячний термін.

У разі відмови у погодженні клопотання або у видачі дозволу водокористувачу надається відповідь з обґрунтуванням причин відмови.

Спеціальне водокористування може бути: короткотерміновим (до 3 років) - у разі скидання водокористувачем забруднюючих речовин у водні об'єкти в обсягах, що перевищують граничнодопустимі, які встановлюються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями; довготерміновим (від 3 до 25 років) - в усіх інших випадках.

У разі коли умови спеціального водокористування залишаються незмінними, за клопотанням водокористувача термін спеціального водокористування може бути продовжено, але не більше ніж на період відповідно коротко- або довготермінового водокористування органом, що видав дозвіл, про що у дозволі робиться відповідна відмітка.

Відповідно до ст. 111 Водного кодексу України відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних від збору за спеціальне водокористування.

Пунктом 1.2. роз'яснень президії Вищого господарського суду України від 27.06.2001 №02-5/744 «Про деякі питання вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що відповідно шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, підлягає компенсації в повному обсязі , без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від сплати збору за забруднення природного середовища.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі встановлених такс і методик обрахування шкоди, що діють на час вчинення порушення, або у момент його виявлення.

Таким чином, стягнення з Відповідача шкоди, завданої державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства є необхідним, оскільки в діях Відповідача вбачається повний склад правопорушення.

Отже, присутні всі елементи правопорушення, а тому нарахування та відшкодування шкоди є правомірним та обов'язковим.

Стаття 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

У відповідності до приписів статей 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Таким чином, факт порушення відповідачем законодавства у сфері охорони водного зак, у вигляді викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу, позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача збитків завданих державі в загальному розмірі 112543,99 грн. підлягає задоволенню повністю.

На підставі ст.. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з АТ "Імперіал Тобакко Продакш Україна" (03026, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 35; ідентифікаційний код 20043260) 1 088 572 гривні 45 коп. збитків, завданих державі внаслідок самовільного використання підземних вод, з яких 326 571 грн. 73 коп. в дохід спеціального фонду Державного бюджету (30%) та 762 000 грн. 72 коп. в дохід спеціального фонду місцевого бюджету Київської міської ради (70%) на спеціальний рахунок державного бюджету за реквізитами: одержувач УДКСУ у Голосіївському районі м. Києва на р/р 0002, МФО 820019, банк одержувача ГУ ДКСУ у м. Києві, , код бюджетної класифікації 24062100.

3. Стягнути з АТ "Імперіал Тобакко Продакш Україна" (03026, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 35; ідентифікаційний код 20043260) на користь Державної екологічної інспекції у м. Києві (04071, м. Київ, вул. Набережно-Дугова, буд. 4 ; ідентифікаційний код 37975277) судовий збір у розмірі 16328 грн. 59 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.09.2016

Суддя М.О. Лиськов