ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2016 р. Справа № 917/1151/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КІАКСАР", АДРЕСА_1, 07300

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РАНОК" в особі ліквідаційної комісії, с. Харківці, Лохвицький район, Полтавська обл., 37207; (АДРЕСА_2, 36022).

про зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю "РАНОК" в особі ліквідаційної комісії включити до проміжного ліквідаційного балансу грошові вимоги у розмірі 4 432 908,84 грн. та майнові вимоги у розмірі 2 200,00 тон зерна сої

Суддя Мацко О.С.

Представники у судовому засіданні:

від позивача: ОСОБА_1 , наказ від 05.06.2016 р.

від відповідача відсутні

22.09.2016 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна заява про зобов'язання ТОВ "Ранок" в особі ліквідаційної комісії включити до проміжного ліквідаційного балансу грошові вимоги ТОВ "КІАКСАР" у розмірі 4432908,84 грн. та майнові вимоги у розмірі 2200,00 тон зерна сої.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, на задоволенні позову наполягав.

Відповідач в судове засідання втретє не з'явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином. Суд, враховуючи, що необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду спору по суті, визнав за можливе відповідно до ст. 75 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, господарський суд повідомляв належним чином відповідача про дату, час і місце судового розгляду, строк розгляду справи, встановлений ГПК України, закінчується, то справа розглядається без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши надані докази, суд, встановив:

20.03.2014 року між ТОВ «Амарант» (код) та ТОВ «КІАКСАР» () було укладено договір поставки №200301, відповідно до якого, ТОВ «АМАРАНТ» зобов'язався здійснити поставку ТОВ «КІАКСАР» зерна сої врожаю 2014 року в період з 01.09.2014 року по 20.09.2014 року на умовах обумовлених договором, а ТОВ «КІАКСАР» зобов'язався оплатити Товар загальною вартістю 5 280 000.00грн. протягом 20 днів з моменту отримання Товару.

Відповідно до витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ТОВ «Амарант» () змінено назву на ТОВ «ЛУКСОР-УТР» (код ЄДРПОУ ).

ТОВ «ЛУКСОР-УТР» поставку не здійснено.

Відповідно до п.10.2 Договору у випадку прострочення поставки Постачальник сплачує Покупцю штраф в розмірі 20% від вартості несвоєчасно поставленого товару та пеню в розмірі 0,2% від несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення поставки.

Таким чином за прострочення виконання зобов'язань з поставки Товару ТОВ «ЛУКСОР-УТР» зобов'язаний сплатити ТОВ «КІАКСАР» штраф в розмірі 1056000,00грн.

Внаслідок невиконання зобов'язання з поставки ТОВ «ЛУКСОР-УТР» позивачу завдано збитки в розмірі 2 320 908,84грн.

Відповідно до п.9.3 договору, в забезпечення виконання зобов'язань Постачальника та сплати неустойки, ТОВ «Амарант» зобов'язався у строк до 15.05.2014 року забезпечити укладання з Покупцем договорів застави ТОВ «РАНОК» () та ПОСП «Батьківщина» (), відповідно до яких Заставодавці зобов'язуються передати покупцеві в заставу майбутній урожай 2014 року сої. ТОВ «Амарант» сам визначив підприємства, з якими до 15.05.2014 року від забезпечує укладання договорів застави майбутнього урожаю, зокрема:

Заставодавець 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «РАНОК» (), місце знаходження 37207, Полтавська обл. Лохвицький р-н., с Харківці, предмет застави - майбутній урожай сої з 959га в розмірі 1918 тон.;

Вартість предмета застави за вказаними у цьому пункті договорами застави повинна в 2 рази перевищувати загальну суму цього Договору.

До укладання договорів застави майбутнього урожаю між покупцем та Заставодавцем 1, та Заставодавцем 2 укладається попередні договори, не пізніше наступного дня після підписання даного договору.

На виконання даного пункту Договору між ТОВ «КІАКСАР» та ТОВ «РАНОК» 20.03.2014 року були укладені попередні договори застави майбутнього урожаю, яким визначено зобов'язання ТОВ «РАНОК» до 15.05.2014 року укласти договори застави майбутнього урожаю, відповідно до п.9.3 Договору поставки.

У встановлені договором строки ТОВ «Амарант» зобов'язання не виконав, укладання договорів застави майбутнього урожаю з ТОВ «Ранок». Договори застави майбутнього урожаю ТОВ «РАНОК» не укладені, майбутній урожай вказаного підприємства ТОВ «КІАКСАР» не передано, чим порушено зобов'язання ТОВ «Амарант», щодо забезпечення укладання договорів застави з поручителями.

В строк, обумовлений попереднім договором договір застави майбутнього урожаю ТОВ «Ранок» з Позивачем не уклав.

Відповідно до п.10.7 Договору, у випадку порушення п.9.3 Договору Постачальник сплачує Покупцю штраф в розмірі 10% від загальної суми договору та пеню в розмірі 0,1% від загальної суми договору. Прострочення складає станом на 1.03.2015 року -288 днів. Таким чином ТОВ «ЛУКСОР-УТР» зобов'язаний за порушення п.9.3. Договору сплатити ТОВ «КІАКСАР» штраф в розмірі 5280000.00грн.х10% =528000.00грн.

Таким чином станом на 1.03.2015 року ТОВ «ЛУКСОР-УТР» зобов'язаний здійснити поставку Позивачу зерна сої в кількості 2200.00тон по ціні 2400,00грн., на загальну суму 5280000.00грн., сплатити штраф в розмірі 1584000,00грн. та збитки в сумі 2320908,84грн.

В забезпечення виконання зобов'язання ТОВ «Амарант», між ТОВ «КІАКСАР» та ТОВ «РАНОК», було укладено договір поруки від 20.03.2014 року, відповідно до якого ТОВ «РАНОК» зобов'язався відповідати перед ТОВ «КІАКСАР» за виконання ТОВ «Амарант» зобов'язань, що випливають з Договору поставки №200301 від 20.03.2014 року, укладеного між ТОВ «КІАКСАР» та ТОВ «Амарант».

Відповідно до п.1.2, 1.3 Договору поруки, зобов'язання, за які Поручитель зобов'язався відповідати - здійснення поставки зерна сої урожаю 2014 року в кількості 2200 тон, по ціні 2400,00грн. за тону, на загальну суму 5280000,00грн., сплата штрафів, пені та збитків, що виникли внаслідок невиконання ТОВ «ЛУКСОР-УТР» своїх зобов'язань.

12.11.2014 року поручителю ТОВ «РАНОК» було надіслано Позивачем вимогу вих.№11/11-2 від 12.11.2014 року, про виконання зобов'язань Поручителя, а саме - забезпечити поставку Товару, сплатити штраф та пеню за несвоєчасну поставку, та за незабезпечення укладання договорів застави. ТОВ «РАНОК» вимогу не виконав.

20.03.2014 року між ТОВ «КІАКСАР» та ТОВ «РАНОК» було укладено попередній договір застави майбутнього урожаю, відповідно до якого він зобов'язався до 15.05.2014 року укласти з позивачем договір застави майбутнього урожаю сої, що буде посіяно та вирощено Заставодавцем у кількості неменше 1918 тон. Проте у встановлений договором строк ТОВ «РАНОК» договору застави не уклав, дій, передбачених п.2.2 попереднього договору про застави майбутнього урожаю не виконав, чи порушив встановлене договором зобов'язання. Відповідно до п.3.1 Попереднього договору застави майбутнього урожаю від 20.03.2014 року, у випадку порушення Заставодавцем умов договору, щодо строку укладання основного договору застави майбутнього урожаю, він зобов'язаний сплатити заставодержателю штраф в розмірі 10% від загальної суми Основного договору та пеню в розмірі 0,1% від загальної суми Основного договору за весь час прострочки укладання основного договору застави.

Проте, зобов'язання Поручителем ТОВ «РАНОК» не виконано.

Таким чином, станом на 1.03.2016 року ТОВ «РАНОК» зобов'язане крім виконання зобов'язань за ТОВ «ЛУКСОР-УТР» за договором поставки №200301 від 20.03.2014року сплатити Позивачу, за порушення зобов'язань щодо укладання договору застави майбутнього урожаю в забезпечення зобов'язань за договором поставки №200301 від 20.03.2014 року, штраф в розмірі 5280000,00х10%=528000,00грн.

Відповідно до п.3.3 Договору поруки, укладеного з Відповідачем 2, у випадку невиконання (неналежного виконання) Основного зобов'язання Поручитель і Боржник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. При цьому Кредитор має право вимагати від Поручителя виконання як Основного зобов'язання, так і Зобов'язання зі сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст.553, 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст..526 ЦК України, Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 року у справі №911/1640/15 стягнуто з ТОВ «Ранок» (, Полтавська обл., Лохвицький р-н., с Харківці) на користь ТОВ «КІАКСАР» (, Київська обл., Вишгородський р-н., АДРЕСА_3) штраф у розмірі 1056000,00 грн, та збитки у розмірі 2264908,84 грн., 28242,60грн. судового збору; зобов'язано ТОВ «Ранок» здійснити поставку ТОВ «КІАКСАР» зерна сої, якості, обумовленої договором поставки № 200301 від 20.03.2014, у кількості 2200 тон на умовах FCA (франко-перевізник): ст. Лохвиця ПЗ, ст. Юсковці ПЗ, ст. Сенча ПЗ. ст. Сула ПЗ Полтавської області.

Постанова суду набрала законної сили з моменту проголошення. Згідно пояснень позивача та інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, у касаційному порядку дана постанова не переглядалася.

Відповідно до ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує встановлена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Оскільки в силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду, суд приймає до уваги рішення господарського суду у справі №911/1640/15 та встановлені у ньому факти, при цьому ці факти не можуть ставитися судом під сумнів.

Таким чином, зобов'язання ТОВ «РАНОК перед позивачем складає:

- 2200,00 тон зерна сої,

- 1584000,00 грн. штраф за невиконання обов'язків ТОВ «ЛУКСОР-УТР»

- завдані збитки внаслідок невиконання ТОВ «ЛУКСОР-УТР» зобов'язань 2320908,84грн.

- штраф за невиконання своїх зобов'язань щодо укладання договору застави в розмірі 528000,00грн.

В забезпечення виконання зобов'язань Боржника за договором поставки №2030301 від 20.03.2014 року, ТОВ «РАНОК» передав, а ТОВ «КІАКСАР» прийняв в заставу:

Транспортні засоби вартістю 2 388 133,49грн., що належать ТОВ «РАНОК», про що сторонами було укладено 2.08.2014 року договір застави транспортних засобів, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованого в реєстрі за №2365

Відповідно до п.5.1 Договору застави, право звернення стягнення на предмет застави Заставодержатель набуває якщо у момент настання терміну виконання зобов'язань за Договором поставки, вони не будуть виконані.

Крім того в забезпечення виконання зобов'язань Боржника за договором поставки №2030301 від 20.03.2014 року, ТОВ «РАНОК» передав, а ТОВ «КІАКСАР» прийняв в заставу рухоме майно, загальною вартістю 2 229 075,59 грн., про що сторонами було укладено договір застави №010814 від 1.08.2014 року.

Відповідно до п.7.1 Договору застави №010814 від 1.08.2014 року Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку невиконання умов Основного договору.

Як вказує позивач, відповідно до інформації, внесеної до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 1.03.2016 року учасниками ТОВ «Ранок» прийнято рішення про припинення товариства шляхом ліквідації. Призначено ліквідаційну комісію і встановлено строк пред'явлення кредиторських вимог до 1.05.2016 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КІАКСАР» у встановлений строк для подання вимог кредиторів, а саме 25.04.2016року надіслало на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНОК» за адресою місцезнаходження, вказаної зазначеної в ЄДРПОУ: 37207, Полтавська область, Лохвицький район, с.Харківці, цінним листом з описом вкладень заяву про включення до реєстру кредиторів та задоволення вимог ТОВ «КІАКСАР».

Проте 16.06.2016 року цінний лист з заявою про включення до реєстру кредиторів та задоволення вимог було повернуто у зв'язку із закінченням строків зберігання на поштовому відділенні за місцем знаходження ТОВ «РАНОК».Вказане, на думку позивача, свідчить про те, що ТОВ «Ранок» в особі ліквідаційної комісії ухиляється від отримання вимог кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіаксар», їх розгляду та включення до ліквідаційного балансу, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення судом виходить з наступного:

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 104 та пп. 1 ч. 1 ст. 110 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Згідно ст.105 ЦК України, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи. Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Як встановлено судом ТОВ "Ранок" з 29.02.2016р. перебуває в стані припинення за рішенням засновників. Крім того, учасниками товариства призначено ліквідаційну комісію товариства та встановлено строк для заявлення кредиторами своїх вимог до відповідача - у два місяці з дня опублікування повідомлення про припинення товариства - до 01.05.2016р. Позивач в межах встановленого для заявлення вимог кредиторів строку, направив на адресу відповідача заяву про включення до реєстру кредиторів та задоволення вимог.

Статтею 111 ЦК України встановлений порядок ліквідації юридичної особи, частиною восьмою якої передбачено, що ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Таким чином, складання проміжного ліквідаційного балансу здійснюється для з'ясування питання про достатність чи недостатність у юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів, та визначення, за якою процедурою має здійснюватися ліквідація юридичної особи - у загальному порядку або при недостатності у неї майна в порядку, передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Тобто складання проміжного ліквідаційного балансу, як і виявлення всіх кредиторів і дебіторів юридичної особи, що ліквідується, розгляд заявлених кредиторами вимог і надіслання кредиторам прийнятого за результатами розгляду їх вимог рішення у чітко встановлений законом строк (не пізніше 30 днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора), є обов'язковими умовами в процедурі самоліквідації юридичної особи, в т.ч. і в досудовій процедурі ліквідації.

Однак, як встановлено судом, ліквідаційна комісія відповідача не виконала передбачених законом обов'язкових дій, а саме: не розглянула заявлену позивачем, як кредитором, вимогу, не надіслала позивачу у встановлений законом строк рішення, прийняте за результатами розгляду заявленої вимоги, що свідчить про неповноту проведених ліквідаційною комісією відповідача дій, передбачених ст.ст. 105-111 ЦК України, тобто про порушення порядку добровільної ліквідації.

Суд погоджується з позивачем у тому, що вимоги ТОВ «КІАКСАР» , подані у встановлені законодавством та рішенням засновників ТОВ «Ранок» не розглянуті саме у зв'язку з ухиленням ліквідаційної комісії від їх розгляду, шляхом ігнорування отримання поштових відправлень на адресу місцезнаходження ТОВ «Ранок», та внесення до ліквідаційного балансу. Суду в межах даної справи не вдалося встановити, чи вже був складений та затверджений проміжний ліквідаційний баланс ТОВ "Ранок " (позивач не володіє такою інформацією, відповідач вимог суду в частині надання пояснень не виконав). Проте сам факт ухилення від розгляду вимог позивача є достатньою підставою для задоволення позовних вимог. Саме такої позиції дотримується Вищий господарський суд України (постанова від 04.12.2014р. у справі №917/1987/13).

Відповідно до ч. 3 ст. 112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. Таким чином, законодавець пов'язує право позивача на звернення до суду за захистом порушеного права зокрема з обставинами наявності відмови ліквідаційної комісії відповідача у внесенні вимог позивача до проміжного ліквідаційного балансу або ухилення від їх розгляду, що має місце у спірних правовідносинах, які склались між сторонами у даній справі. При цьому, такі дії ліквідаційної комісії, як ухилення від розгляду вимог кредитора та повна або часткова відмова у визнанні вимог кредитора, можуть бути оскаржені кредитором до суду шляхом подання відповідного позову протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову. Позивачем вказаний строк було дотримано. Так, позивач отримав повернення поштового конверту з заявою про включення до реєстру кредиторів та задоволення вимог ТОВ «КІАКСАР» 16.06.2016 року, що підтверджується витягом з сайту Укрпошти про відстеження поштового направлення, і саме тоді дізнався що ліквідкомісія заяву ТОВ «КІАКСАР» не розглядала і що має місце ухилення від розгляду заяви Позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.Аналогічно наведеному відповідно до ч. 2 ст. 20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Визначені частиною другою статті 16 ЦК України та частиною другою ст. 20 ГК України переліки способів судового захисту є орієнтовними та не є вичерпними. За загальним правилом у разі порушення цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов'язальних правовідносин. Тобто, потерпіла особа обирає саме той засіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. 33, 35, 43, 49, 75, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Ранок» (адреса: 37207, Полтавська область, Лохвицький район, с.Харківці, ) в особі ліквідаційної комісії включити до проміжного ліквідаційного балансу грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КІАКСАР» (07300, АДРЕСА_4, ) у розмірі 4432908.84 грн., та майнові вимоги у розмірі 2200,00 тон зерна сої.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ранок» (адреса: 37207, Полтавська область, Лохвицький район, с.Харківці в особі, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КІАКСАР» (07300, АДРЕСА_4, ) 1378 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.09.2016 р.

Суддя О.С.Мацко