РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2016Справа №910/12427/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Тернопільголовпостач"

до Публічного акціонерного товариства "Банк Форум"

про визнання Додаткового договору до Кредитного договору укладеним

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Фольчик А.С., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Тернопільголовпостач" (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" (далі - відповідач) про визнання Додаткового договору до Кредитного договору укладеним.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.07.2016 було порушено провадження у справі № 910/12427/16, розгляд справи призначено на 31.08.2016.

26.08.2016 представником відповідача через відділ діловодства господарського суду міста Києва був поданий письмовий відзив на позов.

У судове засідання 31.08.2016 представник позивача не з'явився.

Представник відповідача у судове засідання 31.08.2016 з'явився, надав свої пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

09.08.2010 між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» в особі Відділення «Тернопільська дирекція ПАТ «Банк Форум» (далі - банк, відповідач) та Відкритим акціонерним товариством «Тернопільголовпостач» (змінено організаційно-правову форму з «Відкритого» на «Публічне» акціонерне товариство «Тернопільголовпостач», далі - позичальник, позивач) було укладено Кредитний договір № 49/10/26/К (далі - Договір), відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит для поповнення обігових коштів у сумі 3 979 965,00 грн. Кредитні кошти надаються строком по 31.05.2011 з погашенням заборгованості згідно Додатку № 1, який є невід'ємною частиною даного Договору (п. 1.1 та 1.2 Договору).

Відповідно до п. 1.3 Договору за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 27% річних.

15.12.2010 між сторонами було укладено Додатковий договір № 1 про внесення змін до Договору (далі - Додатковий договір № 1), яким сторони погодили, зокрема, зменшити процентну ставку за користування кредитними коштами з 27% річних до 21% річних.

В подальшому, сторони Додатковим договором № 3 до Договору від 31.01.2012 встановили плату за користування кредитними коштами в розмірі 25% річних.

Позивач зазначає суду про те, що з метою врегулювання платежів, відновлення їх системного порядку позивач 08.06.2012 звернувся до банку з листом-пропозицією знизити відсоткову ставку з 25% до 20%, проте відповідач відповіді на вказаний лист не надав.

З огляду на вищенаведене, позивач вважає, що сторони досягли згоди укласти Додатковий договір до Договору, а саме, з 08.06.2012 сторонами було визначено плату за користування кредитними коштами в розмірі 20% річних.

Відповідач проти позову заперечує, зазначаючи про те, що ним не надавалась згода на укладення Додаткового договору до Договору, в якому визначено меншу відсоткову ставку за користування кредитними коштами.

Суд погоджується з позицією відповідача, з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

В даному випадку між сторонами виникли правовідносини за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 та ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до п. п. 7.2, 7.5 Договору, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, сторони фіксують свою згоду з тим, що ними узгоджені всі істотні умови, і зобов'язуються надалі ніяких претензій одна до одної з цього приводу не мати. Цей договір відображає повне розуміння сторонами його предмету та інших питань, зазначених у цьому договорі. Всі попередні заяви, домовленості чи угоди між сторонами з предмету цього договору анулюються з моменту набрання чинності цим Договором в частині, що суперечить умовам цього Договору.

Усі зміни та доповнення до цього Договору набувають чинності тільки на умови їх здійснення в письмовій формі та підписання сторонами, за виключенням умови, передбаченої п. п. 3.2.2, 3.2.3, 5.1, 5.2 цього Договору.

Сторони встановили у Договорі розмір процентів за користування кредитними коштами, який змінювався шляхом укладення між сторонами додаткових угод, у відповідності до приписів чинного законодавства України та умов Договору, при цьому процедура внесення змін до Договору чітко визначена у п. 7.5 Договору, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього і носить виключний характер.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Таким чином, лист № 557 від 08.06.2012, який містить прохання позивача про зниження відсоткової ставки за користування кредитними коштами не може вважатись Додатковим договором, оскільки не містить вимог, які є обов'язковими для такого виду договорів та не відповідає умовам Договору, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

В даному випадку, розмір процентної ставки, яка підлягає сплаті за користування кредитними коштами є фактично ціною договору.

Частиною 2 ст. 638 Цивільного кодексу України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, умова про розмір процентів, які підлягають сплаті за користування кредитом є істотною умовою Договору, яка не може бути змінена в односторонньому порядку.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про визнання Додаткового договору до Кредитного договору укладеним не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Повне рішення складено 09.09.2016.

Суддя О.В. Нечай