РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2016Справа №910/13676/16

За позовомКомунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району»
доГромадської організації «Інститут прикладних досліджень тендерних закупівель»
простягнення 9987 грн. 00 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Плисюк О.В. - представник за довіреністю б/н від 03.06.2016;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.07.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району» з вимогами до Громадської організації «Інститут прикладних досліджень тендерних закупівель» про стягнення 9987 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору поставки № 70/2015/11/ю/т від 11.11.2015, не здійснив поставку узгодженого між сторонами товару, у зв'язку з чим відповідач повинен повернути позивачу суму попередньої оплати у розмірі 9987 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2016 порушено провадження у справі № 910/13676/16; розгляд справи призначено на 12.08.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2016, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 16.09.2016.

Представник позивача у судовому засіданні 16.09.2016 подав додаткові документи та письмові пояснення по справі, які суд долучив до матеріалів справи, надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 16.09.2016 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана в спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22124998 від 27.07.2016, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з якого вбачається, що 19.08.2016 поштове відправлення надійшло до відділення зв'язку. При цьому, судом враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Судом також враховано, що ухвала Господарського суду міста Києва від 29.07.2016 про порушення провадження у справі № 910/13676/16 була направлена на адресу відповідача, яка вказана в спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22124998 від 27.07.2016, та була повернута відділенням поштового зв'язку на адресу суду у зв'язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується довідкою відділення поштового зв'язку та поштовим конвертом.

При цьому, суд зазначає, що стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 16.09.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

11.11.2015 між Комунальним підприємством «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району» (замовник) та Громадською організацією «Інститут прикладних досліджень тендерних закупівель» (постачальник) укладено Договір поставки № 70/2015/11/ю/т, відповідно до умов якого постачальник передає у власність замовнику техніку, устаткування та приладдя офісне та комп'ютерне (ДК016-2010, код 26.20.1), а замовник зобов'язаний прийняти і оплатити товар.

Відповідно до п. 1.2 Договору поставки № 70/2015/11/ю/т від 11.11.2015 найменування товару, його асортимент, кількість, ціна за одиницю зазначені в Специфікації (Додаток № 1), що є невід'ємною частиною цього договору.

У Додатку № 1 до договору (Специфікація) сторони визначили, що товаром є: 1) принтер Canon MF-5750 багатофункціональний пристрій - 1 шт., ціна - 8160 грн. 00 коп.; 2) картридж Canon EP27 - 1 шт., ціна 1822 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 3.1 Договору поставки № 70/2015/11/ю/т від 11.11.2015 ціна договору становить 9987 грн. 00 коп., без ПДВ, з виплатою з розрахункового рахунку підприємства.

Згідно з п. 4.2 Договору поставки № 70/2015/11/ю/т від 11.11.2015 оплата поставленого товару здійснюється перерахуванням коштів з розрахункового рахунку замовника на розрахунковий рахунок постачальника на підставі рахунків-фактур та накладних, за наявності відповідного бюджетного фінансування.

Відповідно до п. 4.4 Договору поставки № 70/2015/11/ю/т від 11.11.2015 усі платіжні документи за договором оформлюються з дотриманням вимог законодавства. Постачальник надсилає замовнику рахунок-фактуру протягом 1-го робочого дня з моменту погодження заявки.

Відповідно до п. 4.5 Договору поставки № 70/2015/11/ю/т від 11.11.2015 до рахунка-фактури додаються податкова накладна, видаткова накладна та інші необхідні документи, що посвідчують якість товару.

Відповідно до п. 5.3 Договору поставки № 70/2015/11/ю/т від 11.11.2015 перехід права власності на товар та ризиків, пов'язаних з цим, відбувається в момент фактичної передачі товару від постачальника до замовника на підставі підписаних сторонами або їх уповноваженими представниками належно оформлених первинних документів та належним чином оформленої довіреності.

Відповідно до п. 5.4 Договору поставки № 70/2015/11/ю/т від 11.11.2015 днем поставки товару є день фактичної передачі товару замовнику, що підтверджується підписанням сторонами первинних документів, зазначених у п. 4.5 договору.

Відповідно до п. 11.1 Договору поставки № 70/2015/11/ю/т від 11.11.2015 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2015 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Суд зазначає, що умовами Договору поставки № 70/2015/11/ю/т від 11.11.2015 не передбачено попередньої оплати погодженого сторонами товару та зазначено, що оплата здійснюється за фактично отриманий позивачем товар (п. 7.1.1 договору), однак відсутність у договорі умови щодо такого способу оплати товару (шляхом попередньої оплати) не свідчить про неможливість проведення розрахунку між сторонами шляхом здійснення попередньої оплати.

Судом встановлено, що відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру на оплату погодженого сторонами товару, а саме рахунок-фактуру № 2 від 03.12.2015 на суму 9987 грн. 00 коп. (копія долучена позивачем до позовної заяви), та 03.12.2015 позивач сплатив на користь відповідача грошові кошти у розмірі 9987 грн. 00 коп. (призначення платежу - за принтер, картридж згідно з рахунком-фактурою № 2 від 03.12.2015), що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача станом на 03.12.2015 (копія долучена позивачем до матеріалів справи та оригінал оглянуто судом у судовому засіданні 16.09.2016).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 5.1 Договору поставки № 70/2015/11/ю/т від 11.11.2015 поставка товару здійснюється з дати підписання договору протягом 2015 року зі складу постачальника за адресою замовника.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був поставити позивачу товар у строк до 31.12.2015 включно.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Як вбачається з п. 5.1 Договору поставки № 70/2015/11/ю/т від 11.11.2015, відповідач повинен був поставити товар за адресою позивача.

Згідно зі статтею 664 Цивільного кодексу України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Судом встановлено, що відповідач у встановлені договором строки не здійснив поставки позивачу товару, передбаченого Договором поставки № 70/2015/11/ю/т від 11.11.2015 (принтер Canon MF-5750 багатофункціональний пристрій - 1 шт., ціна - 8160 грн. 00 коп.; картридж Canon EP27 - 1 шт., ціна 1822 грн. 00 коп.) на загальну суму 9987 грн. 00 коп., що не було спростовано відповідачем належними та допустимим доказами, зокрема відповідачем не надано суду відповідної видаткової накладної чи акту приймання-передачі, які б підтверджували факт поставки товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України, у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Судом встановлено, що 07.12.2015 позивач направив відповідачу листа (вих. № 113/15/12/Ю від 07.12.2015), в якому зазначив, що при поставці товару було виявлено, що відповідач поставив позивачу не той товар, який узгоджений сторонами у Специфікації до Договору поставки № 70/2015/11/ю/т від 11.11.2015 (про що також зазначає позивач у позовній заяві), у зв'язку з чим позивач у вказаному листі просив відповідача, у випадку відсутності товару для обміну, розірвати Договір поставки № 70/2015/11/ю/т від 11.11.2015, та повернути позивачу сплачені грошові кошти у розмірі 9987 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 11.2 Договору поставки № 70/2015/11/ю/т від 11.11.2015 кожна із сторін має право ініціювати розірвання договору. При цьому, сторона, яка бажає розірвати договір, повинна письмово повідомити про це іншу сторону не пізніше ніж за 10 календарних днів до передбачуваної дати розірвання; до дати припинення дії договору сторони повинні врегулювати взаємні грошові розрахунки.

Суд зазначає, що лист позивача (вих. № 113/15/12/Ю від 07.12.2015) є пропозицією позивача про розірвання Договору поставки № 70/2015/11/ю/т від 11.11.2015 та повернення суми попередньої оплати (9987 грн. 00 коп.) та не є вимогою про розірвання договору та повернення попередньої оплати на підставі ст. ст. 665, 693 Цивільного кодексу України, оскільки був надісланий позивачем до закінчення строку, в межах якого відповідач повинен був поставити товар за Договором поставки № 70/2015/11/ю/т від 11.11.2015, та не має чіткого волевиявлення позивача про розірвання договору та повернення суми попередньої оплати (вимоги).

Разом з тим, як встановлено судом, у встановлений строк (до 31.12.2015 включно) відповідач не поставив позивачу товар, у зв'язку з чим, на підставі ст. 693 Цивільного кодексу України, позивач має право на повернення сплаченої ним суми попередньої оплати за Договором поставки № 70/2015/11/ю/т від 11.11.2015.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Обов'язок Громадської організації «Інститут прикладних досліджень тендерних закупівель» з повернення суми попередньої оплати у розмірі 9987 грн. 00 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не був спростований, зокрема, відповідачем не надано суду доказів поставки товару за Договором поставки № 70/2015/11/ю/т від 11.11.2015 чи доказів повернення позивачу сплаченої суми попередньої оплати у розмірі 9987 грн. 00 коп., у зв'язку з чим позовні вимоги Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району» до Громадської організації «Інститут прикладних досліджень тендерних закупівель» про стягнення 9987 грн. 00 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, суд зазначає, що підставою даного позову є саме непоставка відповідачем погодженого сторонами товару у строки, встановлені Договором поставки № 70/2015/11/ю/т від 11.11.2015 (до 31.12.2015 включно).

Що стосується тверджень позивача, викладених у позовній заяві, що відповідачем був поставлений інший товар, ніж той, що визначений сторонами у Специфікації до Договору поставки № 70/2015/11/ю/т від 11.11.2015 (тобто, відповідачем був поставлений товар в іншому асортименті), у зв'язку з чим позивач повернув товар відповідачу, суд зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів поставки відповідачем товару іншого асортименту (видаткових накладних, актів-приймання передачі, тощо), що, враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, не впливає на правильне вирішення спору у даній справі, враховуючи підстави позову - обов'язок відповідача повернути суму попередньої оплати у зв'язку з невиконанням обов'язку поставити товар у передбачені договором строки.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Громадської організації «Інститут прикладних досліджень тендерних закупівель» (02156, м. Київ, вул. Матеюка, буд. 9, кв. 50; ідентифікаційний код: 37054093) на користь Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району» (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 15; ідентифікаційний код: 03359121) грошові кошти у розмірі 9987 (дев'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят сім) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 22.09.2016

Суддя І.М. Отрош