КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2016 р. Справа№ 910/5885/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

За участю представників:

Від позивача: Плецька Ю.В.- ліквідатор;

Від відповідача: не з'явився;

Від третьої особи: не з'явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2016

у справі № 910/5885/16 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Глобал Фінанс".

про визнання припиненою застави

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулася з позовом Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" про визнання припиненою з 30.10.2013 застави рухомого майна, переданого позивачем Банку на підставі договору застави № 105-г/06/02 від 15.12.2006.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивача було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру в межах якої було реалізовано майно, яке було предметом застави за вищевказаним договором. Позивач зазначає, що Банком були погоджені умови та порядок проведення публічних торгів (аукціону) з реалізації переданого в заставу майна. У період з 15.10.2013 по 30.10.2013 відбулися торги з реалізації заставного рухомого майна банкрута та 30.10.2013 з покупцем були укладені відповідні договори купівлі-продажу заставного майна, і останнє за актами приймання-передачі було передано у володіння покупця - переможця аукціону. Таким чином, позивач вважає, що застава за Договором застави в силу приписів частини 1 статті 593 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та частини 1 статті 28 Закону України "Про заставу" припинилась з реалізацією цього майна в межах ліквідаційної процедури у справі про банкрутство Підприємця.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що підставою для звернення до суду із цим позовом слугувала наявність спору щодо черговості задоволення вимог правонаступника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Глобал Фінанс" (далі - ФК "Глобал Фінанс") у справі про банкрутство Підприємця. Позивач зазначає, що спір щодо припинення застави рухомого майна банкрута не дає можливості визначити черговість задоволення вимог нового кредитора, чим порушує права банкрута.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.07.2016 у справі № 910/5885/16 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Плецької Юлії Вікторівни звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Плецької Юлії Вікторівни у справі № 910/5885/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.08.2016 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Плецької Юлії Вікторівни було прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 20.09.2016.

В судовому засіданні, призначеному на 20.09.2016, ліквідатор - арбітражний керуючий Плецька Юлія Вікторівна надала пояснення по справі, в яких просила задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 20.09.2016, повноважні представники відповідача та третьої особи не з'явилися.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвали Київського апеляційного господарського суду були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників відповідача та третьої особи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 15.12.2006 з метою забезпечення виконання позивачем зобов'язань за Кредитним договором між Акціонерним банком "Факторіал-Банк" (правопопередник Банку) та ФОП ОСОБА_3 було укладено Договір застави, згідно з додатком № 1 до якого у заставу Банку було передано 22 одиниці рухомого майна.

28.09.2011 постановою Господарського суду Запорізької області у справі №26/5009/5608/11 ФОП ОСОБА_3 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Плецьку Юлію Вікторівну.

У справі про банкрутство ФОП ОСОБА_3 кредиторські вимоги Банку були визнані на суму 263 091,25 грн., та включені до реєстру вимог кредиторів до третьої черги задоволення, оскільки були забезпеченні заставою, що підтверджується повідомленням ліквідатора банкрута №25/11-4 від 25.11.2011.

Під час ліквідаційної процедури відбулася реалізація частини заставного майна у кількості 16 одиниць, за результатами якої 10.10.2013 було укладено один, а 30.10.2013 п'ятнадцять договорів купівлі-продажу майна підприємця-банкрута. Покупцем виступила одна особа - ОСОБА_5, який на підставі актів приймання-передачі 14.11.2013 отримав куплене заставне майно у кількості 16 одиниць.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями постанови Господарського суду Запорізької області, вищевказаних договорів та актів приймання-передачі.

Також з матеріалів справи вбачається, що 17.07.2009 заочним рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі № 2-764/09 (за позовом Акціонерного банку "Факторіал-Банк (правопопередник Банку) до ОСОБА_3, ОСОБА_6 та Приватного підприємства "Ритом-пром" про стягнення боргу) задоволені вимоги Банку, розірвано Кредитний договір, виконання за яким забезпечувалось у т.ч. і Договором застави, стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_6 та Приватного підприємства "Ритом-пром" заборгованість за зазначеним Кредитним договором у розмірі 260456,69 грн., а також понесені судові витрати.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що на підставі ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 12.10.2015 у справі № 26/5009/5608/11 (про банкрутство підприємця) було здійснено заміну кредитора Банк на його правонаступника ФК "Глобал Фінанс".

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Верховний Суд України в постанові від 21.10.2015 у справі № 3-670гс15 дійшов висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Зі змісту постанови Верховного Суду України від 29.06.2016 у справі № 6-370цс16, вбачається, що беручи до уваги норми частини 1 статті 15, частини 1 статті 16 ЦК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За доводами позивача, підставою для звернення до суду першої інстанції із цим позовом слугувала наявність спору щодо черговості задоволення вимог правонаступника відповідача - ФК "Глобал Фінанс" у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_3. Позивач зазначає, що спір щодо припинення застави рухомого майна банкрута не дає можливості визначити черговість задоволення вимог нового кредитора.

Таким чином, спір про визначення черговості задоволення вимог кредиторів повинен розглядатися саме у справі про банкрутство підприємця, а не в окремому проваджені, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 16 ЦК України спосіб захисту як припинення правовідношення передбачає, що заінтересованою особою, яка має право порушувати питання про визнання застави припиненою з підстав викладених у позовній заяві є власник заставного майна (у даному разі покупець, якщо невизнання припинення застави перешкоджає йому в користуванні цим майном), а не позивач як банкрут, майно якого було продано з метою погашення забезпечених вимог кредиторів.

Крім того, слід наголосити, що кредитором у спірному зобов'язання з 12.10.2015 (на підставі ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 12.10.2015 у справі № 26/5009/5608/11) стало ФК "Глобал Фінанс", і саме останнє може не визнавати чиїсь права щодо припинення спірної застави. Із зазначеної дати Банк перестав бути кредитором у спірному зобов'язанні й фактично не може порушувати права позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до вимог статті 16 ЦК України у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Заперечення скаржника з цього приводу, які містяться в матеріалах справи, та в апеляційній скарзі не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та спростовуються матеріалами справи, а тому є необґрунтованими та недоведеними.

Згідно з положеннями ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2016 у справі № 910/5885/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/5885/16 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська