ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.09.2016 Справа № 905/1274/16 Господарський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Осадчої А.М., суддів Кротінової О.В., Кучерявої О.О.

за участю помічника судді Сотір Ю.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донвуглересури" м.Дружківка Донецька область

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця" м.Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" м.Красний Лиман

про стягнення збитків, які виникли у звязку з незбереженням вантажу при перевезенні, в сумі 42281,30 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю від 05.05.2016 року

від ДП "Донецька залізниця": не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

25.03.2016 року шляхом направлення поштового відправлення Товариство з обмеженою відповідальністю "Донвуглересури" м.Дружківка Донецька область (далі ТОВ "Донвуглересурси") звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця" м.Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" м.Красний Лиман про стягнення збитків, які виникли у звязку з незбереженням вантажу при перевезенні, в сумі 42281,30 грн.

Ухвалою суду від 01.04.2016 року за вказаним позовом порушено провадження у справі.

Ухвалою суду від 17.05.2016 року до участі у справі залучено відповідача-2 - Державне підприємство "Донецька залізниця" м. Донецьк. Розгляд справи відкладався.

18.07.2016 року протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів призначено колегіальний розгляд справи у складі головуючого судді Осадчої А.М., суддів Уханьова О.О., Левшина Г.В.

22.08.2016 року протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів внаслідок перебування суддів Уханьової О.О. та Левшиної Г.В. у відпустці склад судової колегії змінено: головуючий суддя Осадча А.М., судді Кротінова О.В., Кучерява О.О.

Ухвалою суду від 27.09.2016 року відповідно до ст. 25 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено процесуальне правонаступництво та відповідачем у справі визначено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" м.Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" м.Красний Лиман.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання договору про надання послуг №0109 від 01.09.2015 року, укладеного між позивачем та Приватним акціонерним товариством "Гірничозбагачувальна фабрика "Червонолучська" (далі ПрАТ "Гірничозбагачувальна фабрика "Червонолучська"), по залізничних накладних № 50969336, №50969286 від 29.12.2015 року на адресу ТОВ "Донвуглересурси" у вагонах №67790220, №67867085 надійшов вантаж антрацит. Згідно акту загальної форми №30033 від 04.01.2016року, складеного на станції Волноваха, була здійснена перевірка маси вантажу з представниками залізниці, в результаті якої встановлено недостачу та складено комерційні акти AQ 654529/1, AQ 654530/2 від 05.01.2016 року. У присутності комісії у вагоні №67790220 при перевантажуванні виявлено недостачу маси вантажу у кількості 1100 кг, у вагоні № 67867085 виявлено недостачу у кількості 21200 кг. Викладені у комерційних актах обставини свідчать про доступ до вантажу при його транспортуванні сторонніх осіб, що прямо вказує на вину відповідача. У звязку з тим, що ПАТ "Українська залізниця" не було забезпечене належне збереження вантажу при його перевезенні, ТОВ "Донвуглересурси" завдано матеріальні збитки в сумі 42281,30 грн., що стало підставою для звернення до суду за захистом порушеного права.

Заявлені позовні вимоги позивач нормативно обґрунтовує статтями 13, 15, 22, 28, 54, 55 Господарського кодексу України (далі ГК України), статтями 110, 113, 114, 127, 129 Статуту залізниць України, статтями 23, 26 Закону України "Про залізничний транспорт".

На підтвердження зазначених у позові обставин ТОВ "Донвуглересурси" надало суду оригінал залізничних накладних №50969336, №50969286 від 29.12.2015 року, комерційних актів AQ 654529/1, AQ 654530/2 від 05.01.2016 року, довідки №51 від 14.03.2016 року, відомості обліку руху рядового вугілля та продуктів збагачення за листопад 2015 року, вартості вугільної продукції, що вийшла з переробки у листопаді 2015 року; належним чином засвідчені копії: договору №0109 від 01.09.2015 року, договору доручення від 03.11.2014року, договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення вантажів та надані залізницею послуги №1567 від 07.07.2015 року, доповнення №1 до договору.

У відзиві на позовну заяву та наступних письмових поясненнях відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, вказуючи, що ПАТ «Укрзалізниця» утворене як нова юридична особа шляхом злиття, якій передано майно підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, окрім майна, яке розміщено на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, не увійшло до статутного капіталу ПАТ«Укрзалізниця», тому ПАТ «Укрзалізниця» не стало правонаступником таких підприємств, в тому числі і ДП «Донецька залізниця». Також відповідач вказує, що перевезення спірних вагонів здійснювалось 29.12.2015 року, відбувалось у відповідності із договором №1567 від 07.07.2015 року, що укладений між позивачем та ДП«Донецька залізниця», тому ПАТ «Укрзалізниця» не може нести відповідальність за порушення даного договору.

Крім того, у письмових поясненнях, що отримані судом 27.09.2016 року, відповідач зазначає, що при розрахунку збитків позивач не врахував природні норми втрати вантажу; дані комерційного акту AQ 654530 та результати зважування вантажу є суперечливими та дають підстави вважати, що відправником неправильно зазначено масу вантажу у зв'язку з наступним: вагон №67867085 завантажений та зважений відправником, навантаження нижче рівня бортів на 30-40 см, вага 71000 кг, над 6-7 люком мається поглиблення довжиною 600 см на всю ширину вагону, вглиб 30-40 см; згідно з технічним паспортом вагон №67867085 є напіввагоном моделі 12-119, внутрішні розміри кузову вагону моделі 12-119 складають: ширина 2878 мм, довжина 12700 мм, висота 2060 мм. Враховуючи наведені розміри та навантаження вагону №67867085 на 40 см нижче рівня бортів, об'єм вантажу склав 2,878м*12,7м*1,66м = 60,674 м куб. Враховуючи максимальний розмір поглиблення, визначений в комерційному акті, об'єм втраченого вантажу складає 2,878м*6м*0,4м = 6,907 м куб. Таким чином, втрата вантажу складає: за об'ємними показниками - 6,907 м куб, що складає 11,3% від загального об'єму вантажу 60,674 м куб; за ваговими показниками - 21,2 т, що складає 29,8% від загальної маси вантажу 71 т. Різниця між різними способами визначення розміру втраченого вантажу (11,3% проти 29,8%) є занадто великою. Крім того, середня вага 1 м куб антрациту складає 1100 - 1150 кг. У зв'язку з цим у зазначеному комерційному акті поглиблення 6,907 м куб фізично могло вмістити вугілля не більше 7,9 т.

На підтвердження викладених обставин відповідач надав суду копії постанови Кабінету Міністрів України №735 від 02.09.2015 року, Статуту ПАТ «Укрзалізниця», Положення про регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», витягів з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, договору №1567 від 07.07.2015 року, доповнення №1 до договору, договору №ДФ/20218 від 30.12.2015 року, доповнення №1 до договору, передавального акту від 05.08.2015 року, постанови Донецького апеляційного господарського суду від 05.05.2016року у справі №905/1081/15, актів загальної форми №30033, №30032, технічного паспорту вагону №67867085.

25.07.2016 року через канцелярію суду від відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерської районної в місті Києві державної адміністрації надійщли витребувані ухвалою суду документи.

26.09.2016 року на електронну адресу суду від відповідача-2 надійшли додаткові заперечення у справі.

26.09.2016 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без присутності представника підприємства, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

У судове засідання 27.09.2016 року представник відповідача з'явився, через канцелярію суду надав додаткові заперечення у справі з доданими до них документами.

У судове засідання 27.09.2016 року представники позивача та ДП "Донецька залізниця" не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у спосіб, передбачений чинним процесуальним законодавством.

Клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його представника судом задоволено.

Відповідно до положень статті 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи. З клопотаннями про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу сторони до суду не звертались.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані в порядку статті 43 ГПК України письмові докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, зважаючи на таке.

01.09.2015 року між ТОВ "Донвуглересурси" (Замовник) та ПрАТ"Гірничозбагачувальна фабрика "Червонолучська" (Виконавець) укладено договір №0109, згідно п.1.1 якого Замовник зобов'язується своїми силами та засобами поставити на збагачення Виконавцю рядове вугілля (далі вугілля) та оплатити вартість послуг Виконавця зі збагачення вугілля.

Якість рядового вугілля, що поставляється на збагачення, повинна відповідати показникам, вказаним у таблиці №1 додатку №1 до даного договору, а також нормам показників якості шахти-постачальника.

Поставка вугілля для збагачення здійснюється партіями. Мінімальною партією поставки є 30 тонн (п. 3.5 договору).

Відповідно до п.п. 3.2, 3.7, 3.8 договору датою поставки вугілля є дата підписання сторонами товарно-транспортних накладних та форми УПД-26; датою поставки вугілля є дата прибуття в графі «завантажувально-розвантажувальні роботи» в товаро-транспортній накладній. Датою поставки продуктів збагачення є дата, вказана в акті приймання-передачі вугільної продукції та/або дата товаро-транспортної накладної.

За змістом статті 909 ЦК України, яка кореспондується з положеннями статті 307 Господарського суду України (далі ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Загальні умови перевезення, як унормовано частиною 2 статті 908 ЦК України, визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

У статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року № 457 з відповідними змінами та доповненнями (далі - Статут), наголошується, що основним перевізним документом встановленої форми є накладна, оформлена відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і надана залізниці відправником разом з вантажем. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно з відомостями, що містяться у залізничних накладних №50969336, №50969286 ТОВ «Донвуглересурси» (вантажовідправник) відправив зі станції Воскресенська у пункт призначення - станція Волноваха для ТОВ «Донвуглересурси» (вантажоодержувач), вантаж антрацит у напіввагонах №67790220 в масі 69000 кг, №67867085 в масі 71000 кг. У вагони вантаж завантажено навалом, вантажовідправником. Поверхня вантажу маркована вапном.

Зазначені залізничні накладні оформлені у встановленому порядку та відповідно до положень частини 2 статті 307 ГК України та статті 6 Статуту залізниць України за своєю правовою природою є двосторонніми письмовими формами угоди на перевезення вантажу і підтверджують укладення договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

З огляду на положення статей 11 ЦК України та 174 ГК України останні є підставою для виникнення у сторін цієї угоди визначених в ній прав та обовязків.

Статтею 12 Закону України Про залізничний транспорт унормовано, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству (ст. 110 Статуту).

Відповідно до ч.1 ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а) ч. 2 ст. 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

За актом загальної форми №33033 від 04.01.2016 року, що складений на станції Волноваха, здійснено комісійне переважування вагону №67790220, за наслідками якого встановлено - вага : за документами тара - 21600 кг, нетто - 69000 кг, тоді як фактично брутто 89500 кг, тара 21600 кг, нетто 67900 кг, що менше зазначеного у залізничній накладній на 1100 кг; №67867085 вага: за документами тара - 21700 кг, нетто - 71000 кг, тоді як фактично брутто 71500 кг, тара 21700 кг, нетто 49800 кг, що менше зазначеного у залізничній накладній на 21200 кг

05.01.2016 року складено:

- комерційний акт AQ 654529/1 (форма ГУ-22), у якому зафіксовано, що залізничний вагон №67790220 прибув на станцію Волноваха. Завантаження вантажу нижче рівня бортів на 10 см. Поверхня вантажу вкрита сніжним покровом, перевірити наявність та цілісність маркування немає можливості, в документі вказано маркування вапном. Над 7 люком наявне заглиблення довжиною 100см, шириною 100см, вглибину 100см, протікання вантажу відсутнє. Вагон прибув у технічно справному стані, бездверний, розвантажувальні люка закриті на запорний механізм. Контрольним переважуванням вагона на 150тонних електронних вагах недостача підтвердилась: вага: брутто 89500 кг, тара 21600 кг, нетто 67900 кг, що менше зазначеного у залізничній накладній на 1100 кг;

- комерційний акт AQ 654530/2 (форма ГУ-22), у якому зафіксовано, що залізничний вагон №67867085 прибув на станцію Волноваха. Завантаження вантажу нижче рівня бортів на 30-40 см. Поверхня вантажу вкрита сніжним покровом, перевірити наявність та цілісність маркування немає можливості, в документі вказано маркування вапном. Над 6-7 люками наявне заглиблення довжиною 600см, на всю ширину вагону, вглибину 40см, протікання вантажу відсутнє. Вагон прибув у технічно справному стані, бездверний, розвантажувальні люка закриті на запорний механізм. Контрольним переважуванням вагона на 150тонних електронних вагах недостача підтвердилась: вага: брутто 71500 кг, тара 21700 кг, нетто 49800 кг, що менше зазначеного у залізничній накладній на 21200 кг.

Наведені акти за своєю формою та змістом відповідають положенням Статуту залізниць України і Правилам складання актів ( стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року № 334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за № 567/6855.

З огляду на наведене, суд визнає, що акти AQ 654529/1, AQ 654530/2 від 05.01.2016року у відповідності до вимог частини 1 статті 26 Закону України Про залізничний транспорт засвідчують обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізника вантажу, та є належними доказами по справі.

За приписами статті 12 Закону України Про залізничний транспорт підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідкування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Відповідальність перевізника за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу, багажу при його перевезенні встановлена нормою статті 924 ЦК України, яка кореспондується з положеннями частини 2 статті 23 Закону України Про залізничний транспорт: перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно з ст. 113 Статуту, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Пунктами 5,6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу затверджених наказом Мінтрансу України № 542 від 20.08.2001р. встановлено, що у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Згідно з ч.1 ст. 31 Статуту, залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 Статуту залізниць України, відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Пунктом 3.8 Розяснення Президії Вищого господарського суду України Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею №04-5/601 від 29.05.2002 зазначено, що відповідно до параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі, правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.

Згідно з абз. 4 пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України № 644 від 21.11.2000р. встановлено що, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до накладних № 50969336, № 50969286 вантаж завантажено у вагони відправником, на станції відправлення залізницею будь-яких зауважень до стану вантажу та вагонів не було, що свідчить про те, що відправником були виконані вищезазначені вимоги Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу.

Досліджені у судовому засіданні письмові докази свідчать про те, що нестача виникла під час перевезення, оскільки після візуального огляду вагонів, вантажу та кріплення у вагонах, залізницею, на станції відправлення, вантаж був прийнятий без зауважень, про наявність вільних місць у вагонах залізницею зазначено не було, що в свою чергу, свідчить про відсутність вини вантажовідправника у нестачі вантажу.

Зауважень з боку залізниці до стану вагонів та вантажу в ньому на станції відправлення не було.

Наявність поглиблень у навантаженні свідчить про втрату частини вантажу під час перевезення. Стан маркування перевірити на час складання комерційних актів було неможливо внаслідок наявності сніжного покрову на вантажі, про що безпосередньо вказано у згадуваних актах.

Відповідач зазначає, що при розрахунку збитків позивач не врахував природні норми втрати вантажу; дані комерційного акту AQ 654530 та результати зважування вантажу є суперечливими та дають підстави вважати, що відправником неправильно зазначено масу вантажу у зв'язку з наступним: вагон №67867085 завантажений та зважений відправником, навантаження нижче рівня бортів на 30-40 см, вага 71000 кг, над 6-7 люком мається поглиблення довжиною 600 см на всю ширину вагону, вглиб 30-40 см; згідно з технічним паспортом вагон №67867085 є напіввагоном моделі 12-119, внутрішні розміри кузову вагону моделі 12-119 складають: ширина 2878 мм, довжина 12700 мм, висота 2060 мм. Враховуючи наведені розміри та навантаження вагону №67867085 на 40 см нижче рівня бортів, об'єм вантажу склав 2,878м*12,7м*1,66м = 60,674 м куб. Враховуючи максимальний розмір поглиблення, визначений в комерційному акті, об'єм втраченого вантажу складає 2,878м*6м*0,4м = 6,907 м куб. Таким чином, втрата вантажу складає: за об'ємними показниками - 6,907 м куб, що складає 11,3% від загального об'єму вантажу 60,674 м куб; за ваговими показниками - 21,2 т, що складає 29,8% від загальної маси вантажу 71 т. Різниця між різними способами визначення розміру втраченого вантажу (11,3% проти 29,8%) є занадто великою. Крім того, середня вага 1 м куб антрациту складає 1100 - 1150 кг. У зв'язку з цим у зазначеному комерційному акті поглиблення 6,907 м куб фізично могло вмістити вугілля не більше 7,9 т.

У письмових запереченнях з цього приводу позивач вказує, що припущення відповідача про те, що результат зважування не відповідає фізичним обсягам недостачі є лише припущенням, яке не базується на жодому доказовому документі.

Суд не приймає вищезазначені доводи відповідача, оскільки застосування різних способів визначення розміру втраченого вантажу у даному випадку є недоцільним, належна методика співвідношення обсягу вантажу у м куб та ваги вантажу у тоннах відсутня, відповідно різниця у обсязі втраченого не є достовірною.

Суд вбачає, що фактично здійснені останнім розрахунки ставлять під сумнів дані комерційного акту, які внесені до нього уповноваженими працівниками залізниці при здійсненні переважування.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що недостача вантажу сталась внаслідок незабезпечення залізницею збереження вантажу на шляху слідування. Залізниця не довела, що нестача вантажу виникла з незалежних від неї причин.

Нормами ст. 623 ЦК України та ст. 224 ГК України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

У статті 114 Статуту залізниць України закріплено положення, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Частиною 1 статті 115 Статуту передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до п.27 Правил вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. Норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси нетто встановлені пунктом 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за № 862/5083): при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі становить, зокрема: 1% маси зазначеної в перевізних документах, - мінеральне паливо. За таких обставин фактична недостача вантажу у вагоні №67790220 становить 410 кг (1100-690); у вагоні №67867085 становить 20490 кг (21200-710).

Відповідно до довідки про вартість вугільної продукції, що вийшла з переробки у листопаді 2015 року, вартість однієї тонни вугілля АС 1679,05 грн., АКО 1907,28 грн.

Таким чином, вартість нестачі вказаного вантажу з урахуванням норми природної втрати у вагоні №67790220 становить 688,41грн., у вагоні №67867085 становить 39080,17грн., всього 39768,58грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем своїх зобовязань з перевезення вантажу залізничним транспортом, внаслідок чого ТОВ «Донвуглересурси» спричинені матеріальні збитки в сумі 39768,58грн., які підлягають відшкодуванню в судовому порядку відповідачем на користь позивача.

Приймаючи до уваги, що судом прийняте рішення про задоволення позову в повному обсязі, у відповідності до положень статті 49 ГПК України понесені позивачем при зверненні до суду витрати зі сплати судового збору в сумі 1296,15грн. підлягають стягненню з відповідача.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 4-2, 4-3, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, статтями 908, 909 Цивільного кодексу України та статтями 174, 224, 225, 307 Господарського кодексу України, Законом України Про залізничний транспорт, Статутом залізниць України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Донвуглересури" м.Дружківка Донецька область до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця" м.Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" м.Красний Лиман про стягнення суми збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні, у розмірі 42281,30 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" (84400, Донецька область, м. Красний Лиман, вул. Кірова, 22, ідентифікаційний код 40150216) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донвуглересурси" (84200, Донецька область, м. Дружківка, вул. Радченко, 34Б, ідентифікаційний код 25121804) збитки в сумі 39768,58 грн., витрати по оплаті судового збору в сумі 1296,15грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 27.09.2016 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 30.09.2016 року.

Головуючий суддя А.М. Осадча

Суддя О.В. Кротінова

Суддя О.О. Кучерява