КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2016 р. Справа№ 910/10486/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Рудченка С.Г.

Секретар судового засідання: Степанець О.В.

від позивача - не з'явилися,

від відповідача - Барибіна К.Б., довіреність №002/16 від 25.12.2015 року,

розглянувши апеляційну скаргу

приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

на рішення господарського суду міста Києва від 18.07.2016 року

у справі №910/10486/16 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна", м. Київ,

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово", м. Київ,

про стягнення 7262,05 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" подала до господарського суду міста Києва позов до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово" про стягнення 7262,05 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно пошкодження транспортному засобу, який є предметом договору добровільного страхування, укладеного між позивачем і страхувальником. Позивачем на підставі вказаного договору було виплачено страхувальникові страхове відшкодування в сумі 14 104, 65 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.07.2016 року у справі №910/10486/16 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово" на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" 1368,82 грн. страхового відшкодування та 259,74 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 18.07.2016 року у справі №910/10486/16 повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, в неповному обсязі з'ясував обставини справи, зокрема, не звернув увагу на те, що стягнення страхового відшкодування мало здійснюватись без урахуванням коефіцієнту зносу, як того вимагають приписи законодавства.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2016 року апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2016 року у справі №910/10486/16 прийнято до провадження у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Чорногуз М.Г., Федорчук Р.В. та призначено її розгляд на 21.09.2016 року.

У зв'язку припинення повноважень судді Федорчука Р.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до пп. 2.3.25, 2.3.49 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 5.1, Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Київському апеляційному господарському суді, затверджених рішенням зборів суддів від 03.02.2016 року, автоматизованою системою здійснено заміну судді Федорчука Р.В. у складі визначеної колегії для розгляду вказаної вище справи, про що сформовано протокол.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2016 року у справі №910/10486/16 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Чорногуз М.Г., Рудченко С.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2016 року апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2016 року у справі №910/10486/16 прийнято до провадження у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Чорногуз М.Г., Рудченко С.Г.

В судовому засіданні 21.09.2016 року відповідач надав усні пояснення по суті спору, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Представник позивача не з'явився, був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги за відсутності представника позивача.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 року).

Враховуючи те, що позивач був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, докази чого наявні в матеріалах страви, а також зважаючи на те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника позивача.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 16.01.2015 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Провідна" (надалі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІКА Прилад" (надалі - Страхувальник) був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/0672076/1005/15. (надалі - договір добровільного страхування). (том 1, а.с. 13).

Відповідно до предмету договору добровільного страхування, позивач застрахував автомобіль "CHERRY EASTАR", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску. (надалі - застрахований ТЗ).

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що 17.08.2015 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю застрахованого ТЗ "Cherry Eastar", державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6 та автокрану "КАМАЗ", державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_7 цивільно-правова відповідальність якого застрахована у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово" (далі - Відповідач) за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6687831. (том 1, а.с. 12).

Внаслідок зазначеного ДТП застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження.

Місцевим господарським судом правомірно встановлено, що постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02.10.2015 року у справі № 756/11258/15-п провадження №3/756/4397/15 встановлено, що ДТП трапилось внаслідок порушень Правил подорожнього руху України водієм ОСОБА_7, у зв'язку з чим вказану фізичну особу притягнуто до адміністративної відповідальності. (том 1, а.с. 17).

У зв'язку з укладенням полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АС/6687831, відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати завдану шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації ОСОБА_7 автокрану "КАМАЗ", державний номер НОМЕР_2. Судом встановлено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну згідно положень полісу становить 50 000, 00 грн.

У матеріалах справи наявний страховий акт № НОМЕР_3, підписаний, зокрема, позивачем. Відповідно до вказаного акту, сума страхового відшкодування становить 14 104, 65 грн. (том 1, а.с. 22), яка була позивачем перерахована на розрахунковий рахунок страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням: № 0045639 від 03.11.2015 року та не заперечується сторонами. (том 1, а.с. 23).

Позивач направив відповідачу заяву на виплату страхового відшкодування № 03-17/637 від 19.01.2016 року про виплату суми страхового відшкодування в розмірі 14 104, 65 грн. (том 1, а.с. 24).

На виконання отриманої від позивача заяви на виплату страхового відшкодування відповідачем на рахунок позивача було частково сплачено страхове відшкодування в розмірі 6 842, 60 грн. відповідно до банківської виписки (том 1, а.с. 25) та не заперечується сторонами.

Виплату страхового відшкодування саме в такому розмірі відповідач обґрунтовує звітом № 47485 від 04.10.2015 року (том 1, а.с. 54-63), в якому було визначено розмір страхового відшкодування із розрахунку вартості ремонту з урахуванням зносу.

Таким чином, різниця між фактично виплаченим позивачем страховим відшкодуванням страхувальнику (у розмірі 14 104, 65 грн.) та повернутою сумою відповідачем в порядку регресу (6 842, 60 грн.) склала 7 262, 05 грн. Саме стягнення зазначеної суми є предметом даного позову.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач повинен був виплатити страхувальнику суму відшкодування саме 8 211, 12 грн., оскільки вказана сума є вартістю матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу), завданого власнику застрахованого ТЗ, згідно з звітом № 47485 від 04.10.2015 року, складеним товариством з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Асістанс-Україна», повноваження якого підтверджуються Сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності №16672/14 від 10.07.2014 року. (том 1, а.с. 74).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент вчинення ДТП) у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Разом з цим, ані судом першої інстанції, ані відповідачем не було враховано, що умовами договору добровільного страхування транспортного засобу № 06/0672076/1005/15 від 16.01.2015 року (укладеним між позивачем та страхувальником), а саме в п. 13, сторони передбачили, що виплата страхового відшкодування здійснюється без урахування фізичного зносу.

Згідно з частиною 1 статті 14 та статтею 204 Цивільного кодексу України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо договір не визнано недійсним в судовому порядку, він має такі ж правові наслідки, як і будь-який дійсний договір, зокрема, є обов'язковим для виконання його сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи не вбачається доказів визнання недійсним вказаного договору страхування повністю, або окремих його пунктів, зокрема, в частині виплати страхового відшкодування без урахування фізичного зносу.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів дійшла висновку про правомірність виплати страхового відшкодування позивачем страхувальнику без урахування фізичного зносу, оскільки така виплата є прямим обов'язком позивача згідно умов договору.

Статтею 3 Цивільного кодексу України передбачено, що основними засадами цивільного законодавства, зокрема, є справедливість, добросовісність та розумність.

Отже, стягнення в порядку регресу страхового відшкодування з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля в даному випадку є істотним обмеженням права добросовісного страховика (позивача) на відшкодування шкоди в межах фактичних затрат, передбаченого ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

Наведеним спростовується помилкове твердження відповідача про неправомірність здійснення позивачем виплати страхового відшкодування в завищеному розмірі внаслідок неврахування фізичного зносу відповідних деталей, та необхідність обмеження розміру відповідальності відповідача за вказаним страховим випадком лише сумою 8 211, 12 грн. (сума страхового відшкодування з урахуванням фізичного зносу).

Крім того, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", не поширюється на правовідносини, що виникли за договором добровільного страхування транспортних засобів, а Закон України "Про страхування" відповідних застережень не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. (Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду України від 15.04.2015 року у справі №3-50гс15).

У зв'язку з викладеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність виплати страхового відшкодування позивачем страхувальнику без урахування фізичного зносу, оскільки така виплата є прямим обов'язком позивача згідно умов договору.

Колегія суддів вважає, що виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту №06/0672076/1005/15, позивач набув права зворотної вимоги у сумі страхового відшкодування в розмірі 14 104, 65 грн. у межах фактичних затрат із врахуванням франшизи.

Враховуючи розмір франшизи, яка становить 0 грн., позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 7 262, 05 грн. (14 104, 65 грн. - 6 842, 60 грн.).

Окремо слід зазначити, що ліміт майнової відповідальності відповідача згідно полісу складає 50 000, 00 грн., а відтак виконання вимоги на суму 14 104, 65 грн. не порушує прав відповідача в цій частині.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідністю скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про задоволення позовним вимог повністю.

Враховуючи імперативність положень ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993, ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України в частині переходу права вимоги саме в межах фактичних затрат, відповідач був зобов'язаний відшкодувати суму 14 104, 65 грн. повністю.

Враховуючи неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, апеляційна скарга приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення господарського суду міста Києва від 18.07.2016 року у справі № 910/10486/16 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового про задоволенню позову повністю.

Судовий збір за розгляд даної справи у суді першої та апеляційної інстанції покладається на відповідача у порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення господарського суду міста Києва від 18.07.2016 року у справі № 910/10486/16 задовольнити повністю.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 18.07.2016 року у справі № 910/10486/16 - скасувати.

3. Резолютивну частину рішення господарського суду міста Києва від 18.07.2016 року у справі №910/10486/16 викласти в наступній редакції:

" 1. Позов приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово" про стягнення 7 262, 05 грн. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово" (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 86-Н, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 25, ідентифікаційний ) 7 262 (сім тисяч двісті шістдесят дві гривні) 05 коп. - страхового відшкодування та 259 (двісті п'ятдесят дев'ять) грн. 74 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово" (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 86-Н, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 25, ідентифікаційний ) 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) 00 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.".

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово" (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 86-Н, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 25, ідентифікаційний ) 1 515 (одну тисячу п`ятсот п`ятнадцять гривень) 80 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Видачу наказів доручити господарському суду міста Києва.

6. Справу №910/10486/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

С.Г. Рудченко