Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

Іменем України
Р І Ш Е Н Н Я
27 вересня 2016 року справа № 927/857/16

Суддя Фетисова І.А.
Представники сторін:
від позивача: ОСОБА_1 д № 16-09/16 від 16.09.2016 р.
від відповідача: ОСОБА_2, директор
Рішення прийнято після оголошеної в судовому засіданні 22.09.2016 року перерви.
Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 17 256,46 грн. основного боргу, 1 221,37 грн. пені та 1 327,56 грн. 36% річних за користування чужими коштами. Загальна ціна позову становить 19 805,39 грн.
Рішення приймається на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на відсутність сформованого та наданого суду відповідачем відзиву на позов.

Розглянувши подані матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд встановив:

06 липня 2016 року сторони уклали договір поставки № б/н від 06.07.2016 року. Так, згідно з п. 1.1. постачальник (позивач) зобовязується передати у власність покупця (відповідача) матеріали для реклами, поліграфії, будівництва, упаковки та аксесуари до них, в асортименті та кількості, за цінами та в строки відповідно до специфікації, а покупець зобовязується прийняти товар і оплатити його.

Згідно п. 5.2. договору передача товару від постачальника (позивача) покупцю (відповідачу) здійснюється за видатковою накладною, в якій сторони визначають найменування товару, що постачається, кількість в одиницях вимірювання, узгоджену ціну товару та загальну вартість товару, що постачається. Дата, визначена у видатковій накладній про прийняття товару є датою поставки товару постачальником. З цього моменту постачальник вважається таким, що виконав свої зобовязання по передачі товару покупцю.

Специфікацією № 1 до договору, що підписана сторонами 06.07.2016 року, визначено найменування, асортимент та кількість товару, вартість поставки в сумі 46 595,12 грн., умову передоплати 100%, строк поставки 2 календарних дні з дати зарахування 100% передоплати на поточний рахунок постачальника.

06 липня 2016 року позивач виписав відповідачу рахунок на оплату № 59702 на суму 46 595,12 грн. з ПДВ.

06 липня 2016 року відповідач платіжним дорученням № 993 від 06.07.2016 року перерахував на рахунок позивача 29 338,69 грн. з визначенням як оплату рахунку № 59702.

З матеріалів справи вбачається, що вказана сума не є 100% переоплатою товару згідно Специфікації 1 до договору від 06.07.2016 року. Не зважаючи на це, позивач, на засадах довірливих відносин з відповідачем, передав йому товар на суму 46 595,12 грн., в кількості та асортименті згідно Специфікації № 1, що підтверджується видатковою накладною № 49631 від 12 липня 2016 року, підписаною та скріпленою печаткою обох сторін.

В матеріалах справи наявна довіреність № 64 від 07.07.2016 року видана виконуючому обовязки директора ОСОБА_2 для отримання товару кількість та асортимент якого відповідає зазначеному у видатковій накладній № 49631 від 12 липня 2016 року.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

18 липня 2016 року відповідач склав гарантійний лист № 26 від 18.07.2016 року яким гарантував оплату за рахунком № 59702 від 06.07.2016 року в сумі 17 256,43 до 31.07.2016 року, в іншому випадку позивач поверне товар, що згідно рахунку не був оплачений.

01 серпня 2016 року позивач склав претензію щодо наявної у відповідача заборгованості в сумі 17 256,43 грн. з вимогою перерахувати вказану суму на рахунок ТОВ «Пластікс Україна». На підтвердження направлення претензії позивач надає суду фіскальний чек відділення поштового звязку від 03.08.2016 року та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого відповідач отримав направлений документ 09.08.2016 року.

В судовому засіданні представник відповідача подав суду заяву про підтвердження наявності заборгованості перед позивачем в розмірі 17 256,43 грн. та 1 221,37 грн. пені, 1 327,00 грн. річних відсотків.

Що стосується ціни заборгованості, яка різниться в описовій та прохальній частині позовної заяви, а саме: в описовій значиться сума боргу в розмірі 17 256,43 грн., а в прохальній 17 256,16 грн., то представник позивача надав усні пояснення, що така розбіжність є технічною помилкою і вірною сумою заборгованості є сума в розмірі 17 256,43 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку що сума основної заборгованості заявлена позивачем до стягнення становить 17 256,43 грн.

У відповідності зі cт. 193 Господарського кодексу України та cт.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 530 вказаного Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на умови договору та специфікації, оплата товару повинна відбуватись шляхом внесення відповідачем 100% передоплати на рахунок позивача, таким чином, дата, що передує даті поставки товару - 11 липня 2016 року є кінцевим терміном виконання зобовязання відповідачем по договору. На вказану дату товар було оплачено частково, на суму 29 338,69 грн., тобто відповідач не виконав умови договору в повному обсязі та фактично відбулось прострочення строків оплати товару.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 17 256,43 грн. є правомірними й підлягають задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що за несвоєчасну оплату товару, що постачається відповідно до договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої чи несвоєчасно оплаченої суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції.

Пункт 8.4 договору передбачає що за несвоєчасне виконання грошового зобовязання за договором покупець сплачує постачальнику 36% річних від суми боргу за весь час прострочення.

В звязку з неналежним виконанням відповідачем по справі зобовязань по оплаті товару позивач нарахував 1 221,37 грн. пені та 1 327,56 грн. 36% річних за користування чужими грошима.

При цьому, суд звертає увагу на те, що при здійсненні розрахунку штрафних санкцій позивачем були допущені наступні помилки.

По-перше, помилково зазначена дата видаткової накладної, з якої відлічується термін прострочення відповідачем оплати. Так, замість вірної 12.07.2016 року зазначена дата 12.06.2016 року. Вказана помилка спричинила невірний обрахунок кількості днів прострочення. Позивач у своїх розрахунках визначає кінцеву дату нарахування штрафних санкцій по 30.08.2016 року. При цьому, враховуючи початкову дату видаткової накладної 12.07.2016 року, кількість днів прострочення по вказаному періоду становить 49 днів.

По-друге, позивачем при розрахунку штрафних санкцій була допущена помилка через не визначення кількості днів в 2016 році 366 замість взятих позивачем для розрахунку 365 днів.

Так, розмір 36% річних за користування чужими грошима за період з 12.07.2016 року по 30.08.2016 року обраховується по формулі: сума боргу/ 366 * кількість днів прострочення *36% = 17 256,43 грн. / 366 * 49 * 36% = 831,70 грн.

Розмір пені за період з 12.07.2016 року по 30.08.2016 року обраховується по формулі : сума боргу * (ставка НБУ *2) /366 * кількість днів прострочення = 17 256,43 грн. * (16,5% * 2) / 366 * 17 + 17 256,43 грн. * (15.5 % * 2) / 366 * 32 = 264,50 + 467,72 = 732,22 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку що правильний розмір 36 % річних дорівнює 831,70 грн., що на 495,86 грн. менше заявленого в позові, а розмір пені 732,22 грн., що менше на 489,15 грн. ніж заявлений в позові.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів повної оплати суми боргу суду не надав.

Відповідно до вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, зобовязання повинні виконуватись належним чином в установлений строк.

Відповідно до абз. 5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Оскільки відповідач, в порушення ст. 525,526,615 Цивільного кодексу України, взяті на себе зобовязання по оплаті своєчасно не виконав, заявлений позов в частині стягнення боргу є обґрунтованим, при цьому заявлені до стягнення штрафні санкції розраховані з допущенням помилок, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню частково: борг в сумі 17256,43 грн., 732,22 грн. пені, 36 % річних у розмірі 831,70 грн., в решті вимог в частині стягнення 36 % річних в сумі 495,86 грн. та пені в сумі 489,15 грн. - всього на суму 985,01 грн. позов є необґрунтованим й задоволенню не підлягає.

Розмір судового збору, який має бути покладений на відповідача, підлягає визначенню пропорційно задоволеним позовним вимогам і становить 1309,47 грн.

Керуючись ст.ст. 525,526,530,615,611,629,712 Цивільного кодексу України, ст. 193 ГК України, ст.ст. 22, 33, 49, 77, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Спецплюс (15562, Чернігівський район, Чернігівська область, с. Ягідне, вул. Дружби, 12/1, , р/р 7655 в ПАТ Укрсоцбанк, МФО 300023) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Пластікс Україна (01001, м. Київ, вул. Межигірська, 82 А, код 24587464, п/р 6427 в АТ ОТП Банк м. Київ, МФО 300528) заборгованість за поставлений товар у сумі 17 256,43 грн., пеню в розмірі 732,22 грн., 36 % річних за користування чужими грошима в розмірі 831,70 грн. та 1309,47 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

2. В решті позовних вимог в частині стягнення 36 % річних в сумі 495,86 грн. та пені в сумі 489,15 грн. - всього на суму 985,01 грн. відмовити.

Повне рішення складено 27.09.2016 року

Суддя І.А.Фетисова