Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

"21" вересня 2016 року Справа № 927/677/16

Заступник прокурора Чернігівської області (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів)

в інтересах держави

В особі: Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, , вул. Жовтнева, 40, с. Пакуль, Чернігівський район, Чернігівська область, 15543

Відповідач: Чернігівське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване

підприємство "Чернігіврайагролісгосп", , вул. Шевченка, 119, смт. Михайло-Коцюбинське, Чернігівський район, Чернігівська область, 15552

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна екологічна інспекція у Чернігівській області, вул. Малясова, 12, м.Чернігів, 14017

Предмет спору: про відшкодування 50441,99 грн шкоди.

Суддя Бобров Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: участі не взяв;

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № 226 від 12.09.2016;

від третьої особи: участі не взяв;

в судовому засіданні взяв участь: прокурор відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_2, посвідчення № 010890 від 23.10.2012

СУТЬ СПОРУ:

Заступником прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області подано позов до Чернігівського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства Чернігіврайагролісгосп" (ДП Чернігіврайагролісгосп) про відшкодування шкоди в сумі 50441,99 грн.

Розгляд справи відкладався.

У позовній заяві заступником прокурора вказано третю особу - Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області. В ухвалі про порушення провадження у справі від 22 липня 2016 судом було вирішено питання щодо надання третій особі процесуального статусу : залучено Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області до участі у справі як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У позовній заяві заступник прокурора, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається, зокрема, на те, що до Чернігівського РВ УМВС України в Чернігівській області надійшло повідомлення ДП Чернігіврайагролісгосп про незаконну порубку невідомими особами лісових насаджень в кв.224 виділах 5,6. За даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення з попередньою кваліфікацією за ст.246 КК України.

Про виявлене правопорушення посадовими особами ДП Чернігіврайагролісгосп складена польова перелікова відомість самовільно зрубаних дерев, згідно якої при обході виявлено незаконну рубку 14 дерев в кв.224 вид.5,6 на території ДП Чернігіврайагролісгосп.

Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області здійснено розрахунок розміру шкоди заподіяної навколишньому природному середовище внаслідок незаконного знесення дерев в кв. 224 вид. 5, 6 в адміністративних межах Пакульської сільської ради Чернігівського району, відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев та чагарників до ступеня припинення росту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 № 665.

Згідно цього розрахунку загальна сума заподіяної шкоди становить 50441,99 грн.

Протоколом огляду місця події та під час досудового розслідування кримінального провадження встановлено незаконну порубку дерев, проте особи лісопорушники встановлені не були.

Вищевказане кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, про що повідомлено ДП Чернігіврайагролісгосп.

Заступник прокурора вважає, що, внаслідок неналежного виконання працівниками ДП Чернігіврайагролісгосп обовязків по захисту, охороні лісових насаджень від незаконних рубок, навколишньому природному середовищу завдано шкоду на суму 50441,99 грн.

ДП Чернігіврайагролісгосп, як постійний лісокористувач, не забезпечив охорону збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, допустив самовільну рубку лісу, чим спричинено матеріальну шкоду лісовому фонду України, що перебуває під охороною держави, а тому відповідач має нести матеріальну відповідальність у повному обсязі.

Заступник прокурора Чернігівської області просить суд стягнути з Чернігівського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Чернігіврайагролісгосп" 50441,99 грн шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, шляхом їх перерахування одержувачам: 15132,59 грн до спеціального фонду Державного бюджету України; 10088,40 грн до спеціального фонду Чернігівського обласного бюджету; 25221,00 грн на користь фонду охорони навколишнього природного середовища Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області.

Заступник прокурора також просить стягнути з відповідача на користь прокуратури Чернігівської області 1378,00 грн у рахунок повернення сплаченого судового збору.

Присутній в судовому засіданні 13.09.2016 прокурор підтримав позовні вимоги з мотивів, викладених у позовній заяві, просить їх задовольнити.

Від позивача - Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області надійшла письмова заява (а.с.32), в якій позивач зазначає, що підтримує позовні вимоги. У заяві позивач просить суд розглянути справу без участі його представника.

Від Державної екологічної інспекції у Чернігівській області також надійшли письмові пояснення по справі (а.с.33), в яких третя особа позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розглянути справу за наявними у справі матеріалами без участі її представника.

Представником відповідача, присутнім в судовому засіданні 13.09.2016, надано відзив на позовну заяву (а.с.55), в якому представник проти позову заперечує та просить суд у позові відмовити повністю.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача у відзиві на позовну заяву, посилається, зокрема, на те, що за фактом вчиненої невідомими особами незаконної порубки, до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне правопорушення з попередньою кваліфікацією за ст.246 Кримінального кодексу України, водночас, особи, які вчинили кримінальне правопорушення, не встановлені, кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідач вказує, що ДП «Чернігівлісгосп» дійсно є постійним лісокористувачем лісової ділянки, на якій було вчинено незаконну рубку. Проте, відповідачем виконано в повному обємі комплекс заходів, спрямованих, зокрема, на збереження лісів від незаконних порубок.

Заявляючи позов про відшкодування відповідачем шкоди, завданої внаслідок незаконної рубки лісу, зазначає у відзиві відповідач, прокурор повинен довести наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, в тому числі (але не виключно), і наявність причинного звязку між протиправною поведінкою та шкодою, оскільки шкода має виступати обєктивним наслідком поведінки завдача шкоди, а отже відшкодування шкоди за незаконну рубку лісу обєктивно може бути наслідком лише активної фізичної поведінки особи, спрямованої на порубку дерев.

Порушення лісового законодавства, як передбачено ч.1 ст.105 Лісового кодексу України, тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Перелік таких порушень лісового законодавства зазначено в ч.2 ст.105 ЛК України, але таке правопорушення як «незабезпечення охорони та збереження лісу лісокористувачем», вважає відповідач, до цього переліку не включено.

За приписами ст.86 ЛК України, вказує у відзиві відповідач, забезпечення охорони і захисту лісів покладається на державний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Це, на думку відповідача, свідчить про наявність підстав для солідарної відповідальності усіх субєктів, на яких законом покладено обовязок щодо забезпечення охорони лісу, зокрема і на Державну лісову охорону, яка діє у складі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, і на органи національної поліції, у звязку невиконанням ними превентивної та профілактичної функції, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення на позов з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані матеріали, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення прокурора та представника відповідача, суд становив наступне.

Згідно Статуту (а.с.69) Чернігівського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Чернігіврайагролісгосп» (далі ДП «Чернігіврайагролісгосп») предметом діяльності підприємства є, зокрема, охорона і захист лісів від самовільних рубок, охорона навколишнього природного середовища (п.п. 2.2.1 Статуту).

Підприємство несе відповідальність за своїми зобовязаннями в межах належного йому майна згідно з чинним законодавством (п.п.3.3 Статуту).

Підприємство є лісокористувачем (п.п.3.5 Статуту).

Підприємство виконує норми і вимоги щодо охорони навколишнього природного середовища (п.п.6.3 Статуту).

На підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 01.11.2005 № 530 ДП «Чернігіврайагролісгосп» 06.02.2006 видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою (а.с.21) площею 1250.1919 га, розташованою на території Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, для ведення лісового господарства.

Отже, відповідач є постійним лісокористувачем (ч.4 ст.17 Лісового кодексу України).

Як свідчать матеріали справи, 20.03.2015 лісником ДП «Чернігіврайагролісгосп» ОСОБА_3 КВ №224 в. 5, 6 № 32майстерської дільниці № 6 на території Пакульської сільської ради була виявлена самовільна рубка 14 дерев сосни звичайної сиро ростучої.

Посадовими особами ДП «Чернігіврайагролісгосп» майстром лісу ОСОБА_4 та лісником ОСОБА_3 складена польова перелікова відомість самовільної рубки дерев (а.с.18).

Про виявлення незаконної рубки дерев майстер лісу ОСОБА_4 20.03.2015 повідомив чергову частину Чернігівського РВ УМВС України у Чернігівській області (а.с.46).

20.03.2015 слідчим СВ Чернігівського РВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_5 складено протокол огляду місця події (а.с.47).

21.03.2015 за даним фактом слідчим Деньгубом І.А. внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000219 (а.с.46), за ознаками кримінального порушення, передбаченого ст.246 КК України.

Директор ДП «Чернігіврайагролісгосп» звернувся до начальника Чернігівського РВ УМВС України в Чернігівській області з листом від 25.03.2015 №70 (а.с.240), в якому просив розслідувати факт самовільної рубки дерев.

26.03.2015 слідчим СВ Чернігівського РВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_5, за результатами досудового розслідування, винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000219, у звязку з відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України, а саме відсутністю заподіяної істотної шкоди (а.с.49).

Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної лісу незаконним вирубуванням 14 ростучих дерев сосни в кв.224 вид.5, 6 ДП «Чернігіврайагролісгосп» на території Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, виконаного 30.12.2015 старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області ОСОБА_6 по таксах для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 (додаток № 1), загальна сума заподіяної шкоди складає 50441,99 грн (а.с.19).

Згідно посадової інструкції лісника ОСОБА_3, затвердженої наказом директора ДП «Чернігіврайагролісгосп» від 28.08.2014 № 82-А (а.с.22), лісник входить до складу лісової охорони. До його службових обовязків входить, зокрема, охорона лісів в закріпленому обході з вживанням заходів щодо запобігання і припинення незаконних порубок.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобовязані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення. Підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку.

Згідно з п.5 ст.64 (Основні вимоги щодо ведення лісового господарства) Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.86 та ст.90 Лісового кодексу України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Забезпечення охорони і захисту лісів покладається на органи виконавчої влади з питань лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

В свою чергу, згідно з п.5 ч.2 ст.105 Лісового кодексу України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Відповідно до ст. 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Таким чином, виходячи з системного аналізу змісту положень п.1 ч.2 ст.19, п.5 ст.64, ч.ч.1,5 ст.86, п.5 ч.2 ст.105 та ст.107 Лісового кодексу України відповідач, як постійний лісокористувач, має нести відповідальність за порушення вимог щодо ведення лісового господарства, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок на підвідомчій відповідачу території.

Згідно зі ст.68 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища від 25.06.1991 № 1264-XII підприємства, установи, організації та громадяни зобовязані відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законом.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду внаслідок цивільного правопорушення визначені ст. 1166 Цивільного кодексу України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що складається з протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; настання шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного звязку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду. Відсутність хоча б одного з цих елементів складу правопорушення виключає відповідальність особи за завдану майнову шкоду.

За змістом ст.1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства, слід виходити з того, що обовязки із забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які й повинні нести відповідальність за невиконання та неналежне виконання обовязків, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних порубок дерев.

Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів, а також постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обовязків. Протиправна бездіяльності таких осіб полягає у незабезпеченні працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев невстановленими особами.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що прокурором надано належні докази, які підтверджують викладені у позовній заяві обставини, доводять наявність складу цивільного правопорушення.

Отже, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

При стягненні шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища необхідно враховувати приписи Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Згідно з ч.1 ст.47 цього Закону для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища.

Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету Автономної Республіки Крим та відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема, частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством (п.«б» ч.2 ст.47 цього Закону).

Згідно з п.«г» ч.4 ст.47 цього Закону Державний фонд охорони навколишнього природного середовища утворюється також, зокрема,за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

Згідно з п.7 ч.3 ст.29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) є, зокрема, 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. А згідно з п.4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать, зокрема, 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів обєднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Чернігівського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Чернігіврайагролісгосп» (вул. Шевченка, 119, смт. Михайло-Коцюбинське, Чернігівський район, Чернігівська область, 15552, р/р не відомий) 50441,99 грн шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, шляхом перерахування одержувачам: 15132,59 грн до спеціального фонду Державного бюджет України; 10088,40 грн до спеціального фонду Чернігівського обласного бюджету; 25221,00 грн до фонду охорони навколишнього природного середовища Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (вул. Жовтнева, 40, с. Пакуль, Чернігівський район, Чернігівська область).

3. Стягнути з Чернігівського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Чернігіврайагролісгосп» (вул. Шевченка, 119, смт. Михайло-Коцюбинське, Чернігівський район, Чернігівська область, 15552, р/р не відомий) на користь Прокуратури Чернігівської області (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000, р/р 6008 державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, код 02910114) 1378,00 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 21.09.2016, на підставі ст.85 ГПК України, оголошено тільки вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 26.09.2016.

Суддя Ю.М. Бобров