Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "03" жовтня 2016 р. Справа № 906/935/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Гребеннікової Н.П.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов. № б/н від 13.09.2016, дійсна до 31.12.2016р.; ОСОБА_2 НОМЕР_1, виданий 17.04.2012р.

від відповідача: не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ПВК-ТРЕЙД" (м. Житомир)

до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Фабрика Єврошпон" (м. Коростень)

про стягнення 96243,98 грн.

Позивач ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ПВК -ТРЕЙД" (м. Житомир) пред'явив позов до відповідача ТОВ "Фабрика Єврошпон" (м. Коростень) про стягнення 96243, 98 грн., з яких: 75 543, 12 грн. - основний борг, 20 700, 86 грн. - пеня.

В обґрунтування підстав заявленого позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем свого грошового зобов'язання щодо сплати коштів згідно умов укладеного Договору купівлі-продажу №23-12/15 від 23.12.2015р.

В якості правових підстав позову позивач посилається на ст.ст. 509, 526, 530, 546, 549, 550, 599, 610, 611, 612, 625, 712 ЦК України.

Ухвалою від 21.09.2016р. господарський суд порушив провадження у справі №906/935/16, вжив заходи по підготовці справи до розгляду.

До початку розгляду справи позивач не подав заяви про зміну предмету та підстави позову, відповідачем не подано зустрічного позову, відповідно.

Представник позивача та позивач в засіданні суду позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позові, просять суд їх задовольнити.

Відповідач відзиву на позов не подав, свого представника в засідання суду не направив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до 3.9.1., 3.9.2. Постанови Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 ГПК України, господарський суд створив учасникам судового процесу необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, відповідно до ст. 75 ГПК України, справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

В засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду про часткове задоволення позову.

Господарський суд, заслухавши представників позивача, розглянувши матеріали справи, -

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2015р. між позивачем ТОВ "ПВК-Трейд" (як продавець) та відповідачем "Фабрика Єврошпон" (як покупець) був укладений Договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого позивач зобов'язався поставити та передати у власність відповідачу товар, що вказаний в цьому договорі, відповідач зобов'язався прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору (надалі за текстом - Договір №23-12/15).

У п.1.2. Договору №23-12/15 сторони визначили найменування товару - нафтопродукти.

Кількість, асортимент, якість сторони визначили у розділах 2-4 Договору №23-12/15.

Порядок розрахунків сторони визначили у розділі 5 Договору №23-12/15, відповідно до п. 5.1. якого сторони передбачили, що попередня оплата в розмірі 100% від ціни товару, що вказана в рахунку на постачання товару, має бути перерахована продавцю протягом одного дня з моменту надання рахунку. Вид розрахунків: безготівковий. Форма розрахунків: через розрахунковий рахунок (п. 5.2., 5.3. Договору №23-12/15).

За умовами п. 5.4. Договору №23-12/15 сторони визначили, що покупець повинен повідомити покупця про платіж на протязі одного дня з моменту здійснення платежу.

Відповідальність сторін сторони передбачили у розділі 9 Договору №23-12/15, відповідно до п. 9.2. якого зазначено, що покупець за даним договором несе наступну відповідальність: за прострочку платежу сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ річних від простроченої суми за кожен день прострочки платежу.

Строк дії Договору №23-12/15, згідно п. 14.1.якого, - до 31.12.2015р.

Факт належного виконання позивача свого зобов'язання підтверджується:

- видатковою накладною №50 від 23.12.2016р. на суму 62 346, 78 грн. (а.с. 12);

- товарно-транспортною накладною №50 від 23.12.2015р. (а.с. 13);

- видатковою накладною №51 від 28.12.2015р. на суму 37 771, 56 грн. (а.с. 14);

- товарно-транспортною накладною №51 від 28.12.2015р. (а.с. 15);

- видатковою накладною №52 від 29.12.2015р. на суму 37 771, 56 грн. (а.с. 16);

- товарно-транспортною накладною №52 від 29.12.2015р. (а.с. 17).

Загалом на суму 137 889, 90 грн.

Відповідач, в свою чергу, своє грошове зобов'язання перед позивачем виконав не належним чином, частково на суму 62 346, 78 грн., залишок боргу в сумі 75 543, 12 грн. залишився несплаченим у зв'язку з чим позивач звернувся з листом-вимогою до відповідача про погашення заборгованості (а.с. 20).

Відповідач листом від 08.04.2016р. гарантував сплату заборгованості на протязі 21 календарного дня (а.с. 21).

У зв'язку з несплатою заборгованості позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом свого порушеного права.

За прострочення сплати заборгованості позивач заявив додаткову матеріально-правову вимогу про стягнення пені в сумі 20 700, 86 грн.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Належне виконання зобов'язання - це виконання зобов'язання, обумовленого, насамперед, в договорі чи акті цивільного законодавства способом, предметом, у встановлений строк та в певному місці, належній особі та належною особою.

Статтею 530 ЦК України встановлено - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, виходячи з положень щодо договору купівлі-продажу відповідно до ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Таким чином обов'язок оплатити поставлений товар у відповідача виник на наступний день після отримання товару відповідно до кожної видаткової накладної.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач взяті на себе за видатковими накладними №50 від 23.12.2016р. на суму 62 346, 78 грн., №51 від 28.12.2015р. на суму 37 771, 56 грн., №52 від 29.12.2015р. на суму 37 771, 56 грн. зобов'язання щодо своєчасної оплати за поставлені позивачем нафтопродукти виконав лише частково на суму 62 346, 78 грн., невиконаним залишилось грошове зобов'язання в сумі 75 543, 12 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд визнає доведеним обставини наявності заборгованості відповідача перед позивачем на суму 75 543, 12 грн., відтак задовольняє його в заявленому розмірі.

Згідно частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як зазначалося раніше, п. 9.2. Договору №23-12/15 зазначено, що покупець за даним договором несе наступну відповідальність: за прострочку платежу сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ річних від простроченої суми за кожен день прострочки платежу.

Пеня є одним із видів господарських санкцій згідно з частиною 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України.

Визначення поняття пені здійснено у ч. 3 ст. 549 ЦК України, згідно якої пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір останньої, як це передбачено Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань" обмежується подвійною обліковою ставкою, період нарахування у шість місяців - ч.6 ст. 232 ГК України, якщо інше не передбаченого договором.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 20 700 грн. за період з 31.12.2015р. по 16.09.2016р. , тобто за період , що перевищує шість місяців (183 календарних дні).

З огляду на вимоги ч.1 ст. 4-7 і ст. 43 ГПК України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується (п.1.12 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (далі - Постанова №14).

Розмір пені (подвійна облікова ставка НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня) та період її нарахування (не більше шести місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане) повинні відповідати приписам ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", ч.6 ст. 232 , ч. 2 ст. 343 ГК України, ст. 253, ч.5 ст. 254 , ст. 255 ЦК України, оскільки інше не передбачено Договором №23-12/15.

При цьому, виходячи із змісту ч. 6 ст. 232 ГК України, судом прийнято до уваги, що період нарахуванням пені у календарних днях не повинен перевищувати 183 дні.

Пунктом 1.9 Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 р. №14 зазначено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

У ст. 253 ЦК України зазначено, що перебіг строку починається з наступного дня після календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

У ч. 5 ст. 254 ЦК України зазначено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до ст. 255 ЦК України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Окрім того, згідно ч.1 статті 255 ЦК України у разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Господарський суд також враховує, що при безготівкових розрахунках обов'язок перераховувати грошові кошти за боржника покладено на банк, що несе перед ним відповідне зобов'язання, тому місцем виконання грошового зобов'язання є банк боржника, а момент його виконання є дата списання відповідної суми з кореспондуючого рахунку банку, що обслуговує боржника (ст. 198, 341 ГК і ст. 528, 623, 1088 ЦК України, Закон України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні", оскільки інше в договорі не визначено.

З огляду на викладене, обґрунтованим до стягнення є пеня за період з 30.12.2015р. по 30.06.2016р., що становить 183 дні на суму 15 565, 02 грн., тому у стягненні 5 135,84 грн. пені суд відмовляє.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Позивач довів обґрунтованість позовних вимог у задоволеній частині, відповідач, відповідно, їх не спростував.

Щодо стягнення судового збору.

Витрати щодо сплати судового збору, відповідно до ч. 2,5 ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача з вини якого виник спір.

Керуючись ст.ст.4-3,4-7,33,43,ч.ч. 2 ч. 5 ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Фабрика Єврошпон" ( 12505, м. Коростишів, вул. Крупської, буд. № 50, ) на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ПВК-ТРЕЙД" (10001, тм.Житомира, вул. Малинська, буд. № 4, ):

- 75543,12 грн основного боргу,

- 15565, 02 грн пені,

- 1443,65 грн судового збору.

Видати наказ.

3. У стягненні 5135,84 грн. пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 04.10.16р.

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1- у справу

2- позивачу (простою)

3- відповідачу (рек. з повід.)