ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2016 р. Справа № 925/1982/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Кадусі Н.В. за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача ОСОБА_2 за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» про стягнення 4174889 грн. 84 коп.,

ВСТАНОВИВ:

15.12.2015 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» (далі - відповідач) про стягнення, на підставі договору транспортування природного газу №/Н45 від 27.09.2011року, 9001342,93 грн. заборгованості по оплаті послуг з транспортування природного газу станом на 10.12.2015 року, 4010891,90 грн. пені, 506171,65грн. інфляційних втрат, 225184,47 грн. 3% річних за період прострочення з 01.01.2015 по 10.12.2015 року, 1656102,11 грн. штрафу, що разом складає 15399693,06 грн., та відшкодування понесених судових витрат сплаченого судового збору у розмірі 182700 грн.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 17.12.2015 року позовна заява прийнята до розгляду, по ній порушено провадження у справі № 925/1982/15, справа призначена до судового розгляду.

01.02.2016 року позивач, в порядку ст. 22 ГПК України, подав заяву про уточнення позовних вимог, якою зменшив розмір позовних вимог в частині стягнення основного боргу, збільшив розмір позовних вимог в частині стягнення пені, інфляційних втрат і 3% річних та остаточно просив стягнути з відповідача на свою користь 7501342,93 грн. основного боргу станом на 28.01.2016 року, 4174889, 84 грн. пені за період прострочення з 01.01.2015 по 20.01.2016 року, 253677,35 грн. 3% річних, 568681,05 грн. інфляційних втрат за період прострочення з 01.01.2015 по 28.01.2016 року, 1656102,11 грн. штрафу, відшкодувати понесені судові витрати. Заява судом прийнята до провадження.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 08.02.2016 року у справі № 925/1982/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2016 року, позов задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» 7501342,93 грн. основного боргу, 253677,35 грн. 3% річних, 423107,76 грн. інфляційних втрат, 417488 грн. пені, 159499,97 судових витрат. Провадження у справі в частині стягнення 1500000 грн. основного боргу припинено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України у звязку з відсутністю предмета спору, в решті позову відмовлено.

24.03.2016 року за вх. № 6014 (т. 1 а.с. 204) позивач подав до господарського суду Черкаської області клопотання, в якому просив повернути йому із Державного бюджету України 22500 грн. сплаченого судового збору у звязку зі зменшенням ним розміру позовних вимог.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.06.2016 року у справі № 925/1982/15 постанова Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2016 року і рішення господарського суду Черкаської області від 08.02.2016 року в частині відмови у позові про стягнення пені в сумі 3757401,84 грн. та розподілу судових витрат скасовані, справа № 925/1982/15 в цій частині передана на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі, в решті постанова Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2016 року залишена без змін. При цьому, суд касаційної інстанції зазначив, що суди першої і апеляційної інстанцій передчасно дійшли висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені на 90%.

Системою автоматизованого розподілу справ господарського суду Черкаської області справу № 925/1982/15 розподілено судді Грачову В.М., ухвалою якого від 07.07.2016 року її прийнято до свого провадження і призначено до судового розгляду.

Під час нового розгляду справи відповідач 30.08.2016 року за вх. № 17464 подав письмові доповнення до відзиву на позовну заяву від 04.02.2016 року (а.с. 138-141), в яких зокрема просив припинити провадження у справі № 925/1982/15 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України. Ухвалою суду від 01.09.2016 року (в протоколі судового засідання) в задоволенні цього клопотання відповідачу відмовлено.

Відповідач подав письмовий відзив на позов (а.с. 90-93), у якому позов визнав частково, просив суд припинити провадження у справі в частині стягнення 370 грн. 85 коп. основного боргу на підставі п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України у звязку з відсутністю предмета спору, відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 667,83 грн. пені, 105,06 грн. 3% річних, 4,75 грн. інфляційних втрат з мотивів неправильності здійсненого їх розрахунку, зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, до 10 грн. та розстрочити виконання рішення суду, яке буде прийняте у справі, на один рік з підстав перебування підприємства у важкому фінансовому стані.

Представник позивача в судовому засіданні позов з підстав, викладених в позовній заяві, підтримала і просила суд задовольнити повністю, проти зменшення розміру пені і розстрочення виконання рішення суду заперечувала з підстав, викладених у письмових запереченнях (клопотання) від 01.09.2016 року вх. № 17681, поданих додатково до наявних у справі, представник відповідача позовні вимоги визнала частково з мотивів, викладених у відзиві на позов, наполягала на задоволенні клопотання про зменшення розміру пені і розстроченні виконання рішення суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє частково з наступних підстав.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 08.02.2016 року у справі № 925/1982/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2016 року, позов задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» 7501342,93 грн. основного боргу, зобовязання зі сплати якого виникли із договору транспортування природного газу №/Н45 від 27.09.2011року, укладеного сторонами, 253677,35 грн. 3% річних, 423107,76 грн. інфляційних втрат, в задоволенні вимог відповідача про відстрочення виконання рішення суду в цій частині відмовлено. Провадження у справі в частині стягнення 1500000 грн. основного боргу припинено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України у звязку з відсутністю предмета спору, в решті позову, а саме в частині вимог про стягнення 145573,29 грн. інфляційних втрат і 1656102,11 грн. штрафу відмовлено. Рішення суду в цій частині набрало законної сили, на його виконання судом 01.09.2016 року видано наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.06.2016 року у справі № 925/1982/15 скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2016 року і рішення господарського суду Черкаської області від 08.02.2016 року в частині вирішення вимог про стягнення пені та розподілу судових витрат, справа № 925/1982/15 в цій частині передана на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі, в решті постанова Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2016 року залишена без змін. Із постанови суду касаційної інстанції вбачається, що суди першої і апеляційної інстанцій правильно визначили предмет спору, вірно застосували норми законодавства при його вирішенні, дійшли обґрунтованого висновку про розмір дійсної заборгованості по основному боргу, правильності нарахувань пені, інфляційних втрат і 3% річних, необґрунтованості нарахувань штрафу, судові рішення першої і апеляційної інстанцій в цій частині залишені без змін. Разом з цим, суд касаційної інстанції, виходячи із системного аналізу норм ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України, п. 3 ст. 83, ч.ч. 1, 2 ст. 101, ст.ст. 1115, 1117 ГПК України, не погодився з передчасними висновками судів першої і апеляційної інстанцій про наявність підстав для зменшення розміру пені на 90% до 417488 грн., визнав таке зменшення пені без наведення умов та виняткових обставин надмірним і недопустимим, тому справу в частині відмови у позові про стягнення пені в сумі 3757401,84 грн. та розподілу судових витрат передана на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Відповідно до ч. 3 ст. 35, ч. 1 ст. 11112 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Судом першої інстанції справа в цій частині вимог прийнята до провадження, призначена до розгляду. Предметом спору, що розглядається у цій справі у цьому провадженні, є вимоги позивача до відповідача про стягнення 4174889, 84 грн. пені за період прострочення з 01.01.2015 по 20.01.2016 року та відшкодування судових витрат.

При вирішенні спору в частині стягнення спірної суми пені суд керується приписами статей 549 - 552, 610-612, 614 ЦК України, статтями 216-218, 229 - 232, 234 ГК України, нормами Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» N 14 від 17.12.2013 року.

Із рішення господарського суду Черкаської області від 08.02.2016 року, постанови Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2016 року, постанови Вищого господарського суду України від 22.06.2016 року у справі № 925/1982/15 вбачається, що вимога позивача в частині стягнення 4174889,84 грн. пені є обґрунтованою, доказаною, розрахунок її розміру судами перевірено і визнано вірним.

Відповідач, обгрунтовуючи клопотання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з нього, і відстрочення виконання рішення суду надав докази часткової добровільної сплати боргу після подачі позову, а саме платіжні дорученнями № 7 від 14.12.2015 року на суму 500000 грн., № 89 від 18.12.2015 року 500000 грн., № 221 від 23.12.2015 року 500000 грн. та зазначив, що прострочення виконання спірного грошового зобовязання викликано, перш за все тим, що споживачами поставляє мого ним природного газу є населення і підприємства промисловості, які у звязку з скрутною фінансовою ситуацією в країні, не забезпечують своєчасну оплату отриманого газу, внаслідок чого підприємство терпить збитки. Товариство є субєктом господарювання, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, зокрема, щодо постачання природного газу на території Черкаської області. Одноразове стягнення коштів за рішенням, яке буде прийняте в даній справі, призведе до ще більшого погіршення фінансового стану товариства.

Обгрунтовуючи заперечення на клопотання відповідача про зменшення розміру пені і відстрочення виконання рішення суду позивач в особі свого представника додатково до раніше поданих подав Звіт про фінансові результати ПАТ «Укртрансгаз» за січень-грудень 2015 року, яким підтверджується понесення позивачем збитків, в тому числі і внаслідок порушення грошових зобовязань відповідачем.

Враховуючи наведені сторонами докази обґрунтування вимог про зменшення розміру пені і відстрочення виконання рішення суду, заперечень на них, приймаючи до уваги майнові інтереси обох сторін, добровільне часткове погашення відповідачем боргу, суд відповідно до норм ч. 3 ст. 193, ч. 1 ст. 233 ГК України, ст. 529, ч. 3 ст. 551 ЦК України, п.п. 3, 6 ст. 83 ГПК України, розяснень Пленуму Вищого господарського суду України, викладених в постановах від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», зменшує розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на 10%, що складає 417488,98 грн., клопотання про відстрочення виконання рішення суду вважає необґрунтованим, тому в його задоволенні відмовляє.

Платіжним дорученням № 15312 від 03.12.2015 року позивачем сплачено 182700 грн. судового збору за подання позовної заяви, що складало 150 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2015 року і є максимальною ставкою за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру. Ним же сплачено платіжними дорученнями № 2385 від 01.02.2016 року 3825,10 грн. судового збору за подання заяви про збільшення розміру позовних вимог (т. 1 а.с. 118), № 2398 від 17.02.2016 року 205177,60 грн. за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Черкаської області від 08.02.2016 року (т. 1 а.с. 171), № 5578 від 05.05.2016 року 223830,11 грн. за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2016 року у справі № 925/1982/15 (т. 2 а.с. 10).

При зверненні до суду 15.12.2015 року з позовною заявою позивач визначив ціну позову у розмірі 15399693,06 грн., за подання до суду позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 182700 грн. за максимальною ставкою.

В заяві про уточнення позовних вимог від 01.02.2016 року позивач фактично зменшив розмір позовних вимог в частині стягнення основного боргу на 1500000 грн., збільшив розмір позовних вимог в частині стягнення пені на 163997,94 грн., інфляційних втрат на 62509,40 грн., 3% річних на 28492,88 грн., а всього збільшив в частині вимог про стягнення пені, інфляційних втрат і 3% річних на 255000,22 грн. За подачу заяви в частині збільшення розміру позовних вимог позивач сплатив судовий збір у розмірі 3825,10 грн., що становить 1,5% від суми збільшення (255000,22 грн.). Внаслідок подання заяви про уточнення позовних вимог ціна позову склала 14154693,28 грн., тобто зменшилась на 1244999,78 грн., 1,5% від цієї суми становить 18674,99 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 44, абз. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 1 п. 1, ч. 2 ст. 55 ГПК України: судові витрати складаються, зокрема, з судового збору; судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; ціна позову визначається, зокрема, у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою, в ціну позову включаються також вказані в позовній заяві суми неустойки (штрафу, пені).

Законом України «Про судовий збір» встановлено, що:

за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати (абз. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4);

у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред'явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою. У разі зменшення розміру позовних вимог питання щодо повернення суми судового збору вирішується відповідно до статті 7 цього Закону (абз. 2 ч. 2 ст. 6);

розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства (ч. 7 ст. 6);

сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, закриття (припинення) провадження у справі (п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 7).

При вирішенні питань повернення і розподілу судового збору суд керується також розясненнями, викладеними в пунктах 4.3., 4.4., 5.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», за змістом яких: у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено; у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат; питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення зазначається, зокрема, в ухвалі про повернення сум судового збору, винесеній як окремий процесуальний документ.

З огляду на викладені обставини справи і з урахуванням наведених норм законодавства і судової практики, підлягають поверненню позивачу за його клопотанням від 24.03.2016 року вх. № 6014 (т. 1 а.с. 204) за ухвалою суду 3825,10 грн., що становить 1,5% від суми збільшення (255000,22 грн.) внаслідок внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, 18674,99 грн., тобто 1,5% від суми зменшення (1244999,78 грн.) розміру позовних вимог, що разом складає (3825,10+18674,99) 22500,09 грн.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 08.02.2016 року у справі № 925/1982/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2016 року, і яке набрало законної сили, відмовлено у позові в частині вимог про стягнення 145573,29 грн. інфляційних втрат і 1656102,11 грн. штрафу, що разом складає 1801675,40 грн. і становить 12,7% від ціни позову.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно задоволеній частині позову, а саме сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 143193,84 грн., за подання апеляційної скарги 179120,05 грн., за подання касаційної скарги 195403,69 грн., а разом 517717,58 грн. Відповідно, не підлягає задоволенню вимога позивача про відшкодування судових витрат в частині сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 20831,17 грн., за подання апеляційної скарги 26057,55 грн., за подання касаційної скарги 28426,42 грн., а разом 75315,14 грн.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до встановлених обставин справи та приписів законодавства суд частково надає перевагу запереченням відповідача, позов задовольняє частково, в задоволенні клопотання відповідача відстрочення виконання рішення суду відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз», місцезнаходження: вул. Громова, б. 142, м. Черкаси, 18000, на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», місцезнаходження: Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021, код ЄДРПОУ 30019 грн. 86 коп. пені, 517717 грн. 58 коп. судових витрат.

В задоволенні позову в частині решти вимог про стягнення 417488,грн. 98 коп. пені, 75315 грн. 14 коп. судових витрат - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 23.09.2016 року.

Суддя В.М. Грачов