РІШЕННЯ

19 вересня 2016 року Справа № 913/924/16

Провадження №3пн/913/924/16

За позовом Комунального підприємства «Жилбудсервіс», м. Щастя, Луганської області,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м. Луганськ,

про зобовязання вчинити певні дії

суддя Секірський А.В.

секретар судового засідання Богуславська Є.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 07/16 від 05.01.2016;

від позивача - ОСОБА_2, керівник за розпорядженням №81 від 08.12.2015;

від відповідача ОСОБА_3, довіреність №134 від 19.07.2016,

в с т а н о в и в:

Суть спору: КП Жилбудсервіс заявлено вимогу про зобовязання ТОВ Луганське енергетичне обєднання припинити зловживання правом на відключення від енергопостачання обєктів єдиної технологічної системи КП Жилбудсервіс, як такого, що може порушити права інших осіб та завдати шкоди довкіллю шляхом встановлення заборони ТОВ Луганське енергетичне обєднання вчиняти дії по припиненню, обмеженню енергопостачання усіх обєктів КП Жилбудсервіс.

Представником позивача в судовому засіданні 19.09.2016 було надано пояснення на відзив відповідача №07/1145 від 15.09.2016 в яких зазначає наступне.

Систематичні попередження відповідача про відключення від енергопостачання обєктів позивача носять протиправний характер тому, що обєкти позивача безпосередньо задіяні в технологічному процесі подачі води та очищення стічних вод і це може призвести до негативних санітарно-екологічних наслідків.

Відповідачем не враховано особливий статус позивача, як підприємства, яке надає житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення споживачам м. Щастя Луганської області.

Позивач не має поточної заборгованості та сплачує рахунки вчасно.

Попередження про обмеження постачання електричної енергії виставляються за заборгованість, яка виникла у підприємства за період 2014 рік за обставинами незалежними від волі позивача.

У грудні 2015 року було оформлено усі документи та договір на проведення взаємозаліку з погашення заборгованості перед відповідачем відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015 №372 на суму 1 990 804,00 грн. Але у звязку з не перереєстрацією відповідача свого місцезнаходження з території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, Держказначейство відмовляється проводити такий залік.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву від 31.08.2016 № 08-02/1220, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу повністю з огляду на наступне.

Позивач не надав суду жодних доказів порушення свого права.

02.01.2008 між позивачем та відповідачем було укладено договір №16ф про постачання електричної енергії.

Станом на 01.09.2016 споживач має заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 1 791 616,97 грн., позовна заява про стягнення суми боргу знаходиться на розгляді в господарському суді Луганської області.

Отже, попередження про обмеження постачання електроенергії надані споживачу на законних та обґрунтованих підставах.

Відповідач вказує, що позивачем не надано жодного доказу про факт відключення енергопостачальником обєктів споживача, а саме актів про обмеження постачання електроенергії, які складаються та підписуються уповноваженими особами сторін у разі такого обмеження.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України Про електроенергетику енергопостачальними мають право за умови неповної оплати споживачем спожитої електроенергії обмежити його електроспоживання до рівні екологічної броні електропостачання або за відсутності такої повністю припинити електропостачання споживачу.

З метою запобігання виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру через обмеження або припинення електропостачання, Кабінет Міністрів України постановою від 26.12.2003 № 2052 затверджений Порядок складання переліку споживачів та їх обладнання, для якого має бути встановлена екологічна броня електропостачання. Перелік складається, переглядається та затверджується обласною держадміністрацією за погодженням з Міненерговугіллям, Мінприроди, відповідними територіальними органами ДСНС, Держгірпромнагляду та енергопостачальником. Перелік доводиться до енергопостачальників для погодження з відповідними споживачами величини екологічної броні електропостачання, яка має бути затверджена Держенергонаглядом.

Позивачем не надано відповідачу при укладанні договору, як того вимагає п.п.6 п. 5.4 ПКЕЕ, актів екологічної, аварійної та технологічної броні споживання. Величина екологічної броні (мінімальний рівень споживання електроенергії споживачем, який забезпечує передумови для запобігання виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру) має бути затверджена центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики (ч.1 ст.24 Закону України Про електроенергетику).

Розглянувши матеріали справи, надані докази, вислухавши присутніх в судовому засіданні представників позивача та відповідача, суд встановив такі фактичні обставини.

Між Комунальним підприємством Жилбудсервіс (позивач у справі), як Споживачем, та Товариством з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання (відповідач у справі), як Енергопостачальником, було укладено договір про постачання електричної енергії від 02.01.2008 № 16ф (далі договір).

Відповідно до Статуту, затвердженого рішенням Щастинської міської ради від 31.03.2016 № 65/4, позивач є підприємством, створеним для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення господарської діяльності спрямованої на досягнення і соціальних результатів та отримання прибутку. Предметом діяльності підприємства є надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 2.2 Статуту, одним з предметів діяльності позивача, зокрема, є збір, очищення, та постачання води; каналізація, відведення та очищення стічних вод.

02 січня 2008 року між позивачем, КП Жилбудсервіс та відповідачем, ТОВ Луганське енергетичне обєднання було укладено договір № 16ф про постачання електричної енергії.

У період з дати укладення договору на адресу позивача систематично надходять попередження щодо відключення обєктів підприємства від електроенергії.

Позивач вважає, що такі дії відповідача призводять до зупинення процесу розподілу між споживачами води, яка подається у мережі водопостачання та до втрати управління технологічними процесами водопостачання та контролю якості води автоматизованими системами.

Позивач вказує на те, що відключення від енергопостачання його обєктів, більша частина яких безпосередньо задіяна в технологічному процесі подачі води та очищення стічних вод може призвести до негативних санітарно екологічних наслідків.

Як зазначає позивач, відповідач при вчиненні оспорюваних дій не врахував особливий статус позивача як підприємства, яке надає житлово комунальні послуги з водопостачання населення районів Луганської області, оскільки відповідно до статті 6 Закону України Про питну воду та питне водопостачання державна політика у сфері питної води та питного водопостачання будується на принципах, зокрема заборони відключення обєктів питного водопостачання та водовідведення від системи енерго-, газо-, теплопостачання як обєктів життєзабезпечення і стратегічного значення.

Відповідно до статті 7 цього Закону, держава гарантує захист прав споживачів у сфері питної води та питного водопостачання шляхом, зокрема обмеження, тимчасової заборони (зупинення) в установленому порядку діяльності, що порушує режим функціонування систем питного водопостачання та водовідведення.

Згідно відомостей позивача, з огляду на складність технологічних процесів водопостачання, у випадку припинення/обмеження електропостачання, відновлення електропостачання, як і відновлення водопостачання після зупинки водопровідних споруд внаслідок припинення/обмеження електропостачання, потребує значних енерго- та часових витрат, наявності відповідних фахівців, є економічно затратними.

Обєкти відповідача, які мають статус обєктів підвищеної небезпеки, встановлена відповідна броня щодо обмеження/припинення електропостачання.

Вказане, на думку позивача, свідчить про існування небезпеки виникнення надзвичайних ситуацій техногенного характеру у випадку припинення/обмеження електропостачання позивача відповідачем за відсутності відповідним чином встановленої броні, у звязку з чим, позивач звернувся до суду з вимогою зобовязати відповідача припинити зловживання правом на відключення від енергопостачання обєктів єдиної технологічної системи КП Жилбудсервіс, як такого, що може порушити права інших осіб та завдавати шкоди довкіллю шляхом встановлення заборони ТОВ Луганське енергетичне обєднання вчиняти дії по припиненню, обмеженню енергопостачання усіх обєктів позивача.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін, надані ними докази, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про електроенергетику електроенергія є товаром, призначеним для купівлі-продажу.

Як зазначено у статті 6 вказаного Закону, постачання електроенергії здійснюється виключно на підставі договору, укладеного між енергопостачальником та споживачем, споживач зобовязаний безумовно виконувати умови договору на постачання електричної енергії, в тому числі в частині її своєчасної оплати енергопостачальнику.

Підпунктом 2. п. 10.2 ПКЕЕ визначено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

У відповідності з п. 8 Додатку Порядок розрахунків до Договорів, розрахунок за фактично спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, за перетікання реактивної електричної енергії, оплату сум на відшкодування збитків; оплату пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за порушення строків розрахунків Споживач здійснює на підставі наданих Постачальником рахунків протягом 10 операційних днів, починаючи з наступного дня після їх отримання.

Водночас, як зазначає відповідач, позивач має перед відповідачем заборгованість за спожиту електроенергію за договором № 16ф від 02.01.2008 у загальній сумі 1 791 616,97 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України Про електроенергетику, споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Відповідно до статті 6 Закону України Про питну воду та питне водопостачання, державна політика у сфері питної води та питного водопостачання будується на принципах: заборони відключення об'єктів питного водопостачання та водовідведення від системи енерго-, газо-, теплопостачання як об'єктів життєзабезпечення і стратегічного значення.

Згідно з ч. 4 ст. 26 Закону України Про електроенергетику, споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Згідно ч.9 ст. 26 Закону України Про електроенергетику, за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію споживач зобов'язаний обмежити власне електроспоживання до рівня екологічної броні або повністю його припинити в разі відсутності такої.

Частиною 2 ст. 24 Закону України Про електроенергетику передбачено, що енергопостачальники мають право за умови неповної оплати споживачем спожитої електричної енергії обмежити його електроспоживання до рівня екологічної броні електропостачання або за відсутності такої повністю припинити електропостачання споживачу.

Також, сторони в пункті 6.1.4 Договору погодили, що електропостачання споживача може бути обмежено або припинено постачальником не пізніше ніж за три робочих дні у разі несплати споживачем спожитої електричної енергії в строки встановлені Додатком Порядок розрахунків та несплати за необліковану електричну енергію.

Відповідно до ч. 1 п. 7.5 ПКЕЕ, постачальник електричної енергії (електропередавальна організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов'язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії (передачу або спільне використання технологічних електричних мереж), у тому числі на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади, у разі несплати рахунків відповідно до умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами.

Згідно з абз. 2 ч. 8 п. 7.5 ПКЕЕ, попередження про припинення повністю або частково постачання електричної енергії оформляється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено.

Отже, у звязку з невиконанням позивачем умов договорів щодо оплати обсягу спожитої електричної енергії, йому були надіслані попередження про обмеження постачання електроенергії на законних та обґрунтованих підставах (а.с.30-41).

Позивач посилається на статтю 6 Закону України Про питну воду та питне водопостачання як на нормативне обґрунтування своїх вимог, згідно якої державна політика у сфері питної води та питного водопостачання будується на принципах: заборони відключення об'єктів питного водопостачання та водовідведення від системи енерго-, газо-, теплопостачання як об'єктів життєзабезпечення і стратегічного значення.

Однак, дана норма є декларативною та містить перелік принципів формування державної політики в сфері водопостачання, на виконання яких повинні прийматись імплементаційні норми, що встановлюють зокрема, порядок та підстави заборони відключення.

Суд зазначає, що позивач просить припинити зловживання правом на відключення від енергопостачання обєктів єдиної технологічної системи КП Жилбудсервіс, як такого, що може порушити права інших осіб та завдати шкоди довкіллю шляхом встановлення заборони ТОВ Луганське енергетичне обєднання вчинити дії по припиненню, обмеженню енергопостачання усіх обєктів КП Жилбудсервіс.

Водночас, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що всі його обєкти займаються виключно постачанням питної води та водовідведенням, також не наведено переліку таких обєктів.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу про факт відключення енергопостачальником обєктів споживача, а саме актів про обмеження постачання електричної енергії, які складаються та підписуються уповноваженими особами сторін у разі такого обмеження.

Цей факт свідчить про те, що обмеження постачання електричної енергії на обєкти позивача відповідачем не проводилося.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Враховуючи недоведеність наявності законних підстав для заборони відключення всіх обєктів позивача від мережі електропостачання, наявність низки вищезазначених норм чинного законодавства, що надають право електропостачальній організації здійснювати обмеження або відключення споживача від мережі у разі наявності боргу, та недоведеність наявності виключних підстав, що унеможливлюють відключення позивача від електромережі, суд вважає, що позивачем не доведено факту порушення відповідачем його прав та охоронюваних законом інтересів, тому у задоволені позовних вимог слід відмовити.

З огляду на викладене у задоволенні позову слід відмовити з віднесенням судових витрат на позивача згідно ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 21.09.2016

Суддя А.В.Секірський