РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року Справа № 924/260/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Василишин А.Р.

при секретарі судового засідання Першко А.А.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н, від 28.04.2016р.

відповідача: Антонюк і.В., довіреність б/н, від 18.04.2016р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна на рішення господарського суду Хмельницької області від 06.06.16р. у справі № 924/260/16 (суддя Шпак В.О.)

за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна"

до відповідача ОСОБА_3 особи-підприємця ОСОБА_4 с.Жовтневе Кам"янець-Подільський район

про 1) зобов'язання повернення об'єкту лізингу - автомобіля VW Polo Sedan 1.6 I benzin, 2014 року виробництва, шасі № XW6ZZZ61ZEG045859, реєстраційний номер НОМЕР_1; 2) стягнення 32 907,59 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна (надалі - позивач) звернулось в господарський суд Хмельницької області з позовною заявою (а.с.2-9) до ОСОБА_3 особи-підприємця ОСОБА_4 (надалі відповідач), в якій просить зобов'язати відповідача повернути об'єкту лізингу - автомобіль VW Polo Sedan 1.6 I benzin, 2014 року виробництва, шасі №XW6ZZZ61ZEG045859, реєстраційний номер НОМЕР_1 та стягнути 32 907,59 грн. заборгованості.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 06 червня 2016 року (а.с.137-142) в позові відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що відповідно до статей 651, 653 Цивільного кодексу України після розірвання договору, яке було встановлено судом, у позивача відсутні будь-які підстави вимагати сплати лізингових платежів за грудень 2015року та січень-лютий 2016 року в сумі 18492,95грн., а також 36,54 грн. 3% річних та 122,15 грн. пені за прострочення виконання зобов`язань.

Крім того, суд першої інстанції відмовив позивачу у стягненні 12000 грн. витрат на оплату юридичних послуг та 1987 грн.13 коп. за надання послуг з повернення майна з тих підстав, що дані витрати не є збитками у розумінні ст. 623 Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України.

Також судовим рішенням визначено, що оскільки сторонами розмір процентів за користування чужими грошовими коштами у Договорі фінансового лізингу не встановлено, а чинним законодавством не передбачено можливість застосування до договору лізингу положень про позику, вимоги позивача про стягнення з відповідача 268,72грн. процентів за користування чужими грошовими коштами є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

У задоволенні позовної вимоги щодо повернення об'єкту лізингу судом відмовлено у зв'язку з тим, що позивачем не подано належних та допустимих доказів про знаходження у володінні ФОП ОСОБА_4 даного транспортного засобу.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою (а.с.168-177) до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду Хмельницької області від 06.06.2016 року у даній справі скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити.

Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що оскаржуване судове рішення прийняте з суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права, при невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого суду, дійсним обставинам справи.

Скаржник зокрема зазначає, що суд помилково прийшов до висновку, що після розірвання договору у позивача відсутні будь-які підстави вимагати сплату лізингових платежів та нарахування штрафних санкцій, так як об'єкт лізингу не повернутий, тобто договір не виконаний, як не виконана і умова розірвання договору. Також апелянт зазначає, що витрати на оплату юридичних послуг та за надання послуг з повернення майна є збитками з огляду на положення статті 223 Цивільного кодексу України, так як дані витрати позивач поніс у зв'язку з відновленням свого порушеного права внаслідок невиконання відповідачем умов договору. Також скаржник вказує, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні позовної вимоги про повернення об'єкту лізингу, так як відповідач жодними доказами не довів в підтвердження того, що майно знаходиться у інших осіб.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 924/260/16 у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Мельник О.В., суддя Грязнов В.В.(а.с.165).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 28 липня 2016 року апелянту поновлено строк апеляційного оскарження, прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд скарги призначено на 17 серпня 2016 року на 10 годину 00 хв. (а.с.166).

Розпорядженням в.о. керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду ОСОБА_5 від 16.08.16р. у справі № 924/260/16 у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Мельника О.В., судді Грязнова В.В. та відповідно до п.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, призначено автоматичну заміну складу колегії суддів. Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду внесено зміни до колегії суддів у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. (а.с. 193-194).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.08.2016 розгляд апеляційної скарги призначено колегією суддів у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. (а.с. 195).

17.08.2016 через канцелярію суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, у якому останній заперечує доводи апеляційної скарги,вважає їх необґрунтованими (а.с.196-197). При цьому посилається на довідку, видану територіальним сервісним центром м.Кам'янець-Подільський №31/22/3-912 від 06.05.2016 про те, що 13.11.2015 року проведена реєстраційна операція відносно предмету лізингу, а саме транспортний засіб був перереєстрований на нового власника ОСОБА_6 У зв'язку з цим відповідач зазначає, що він не являється власником об'єкту лізингу, тому вимога позивача про повернення транспортного засобу є безпідставна. Звертає увагу на положення ч.1 ст. 8 Закону України Про фінансовий лізинг, згідної якої у разі переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до іншої особи відповідні права та обов'язки лізингодавця за договором лізингу переходять до нового власника предмета лізингу.

В судовому засіданні, яке відбулось 17 серпня 2016 року, з'явилися представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, зазначених у даній скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким позов задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив доводи апеляційної скарги з підстав, наведених у відзиві, просив рішення суду першої інстанції залишити в силі, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.08.2016 розгляд апеляційної скарги на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу відкладено у зв'язку з необхідністю витребування додаткових доказів (а.с.200). Крім того, витребувано від територіального сервісного центру № 8043 Регіонального сервісного центру МВС в м.Києві копію довідки-рахунку, на підставі якої 13.11.2015р. територіальним сервісним центром №8043 Регіонального сервісного центру МВС в м.Києві здійснено перереєстрацію автомобіля, який є об'єктом лізингу, на нового власника ОСОБА_6; довідку, яка б містила відомості щодо обставин перереєстрації, а саме кому та ким видано довідку-рахунок, на підставі якої здійснено вказану перереєстрацію; інформацію про зняття та постановку на облік транспортного засобу, інформацію про власника - автомобіля VW Polo Sedan, станом на час розгляду справи в апеляційній інстанції.

В судове засідання, яке відбулось 20.09.2016, з'явилися представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, зазначених у даній скарзі, надав додаткові письмові пояснення, просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове,яким позов задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив доводи апеляційної скарги з підстав, наведених у відзиві, надав письмові пояснення щодо звернення до правоохоронних органів, просив рішення суду першої інстанції залишити в силі, а апеляційну скаргу без задоволення.

На час розгляду справи документи, що витребовувались від територіального сервісного центру № 8043 Регіонального сервісного центру МВС в м.Києві, не надійшли.

Враховуючи приписи статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів визнала за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення слід скасувати частково, з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 21 травня 2014 року між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна (Лізингодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (Лізингоодержувач) укладено Договір про фінансовий лізинг №0009888 (Договір лізингу) разом з додатками до нього, серед яких Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (Загальні умови) та Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) (надалі - Графік платежів), які є невідємними частинами Договору лізингу.

В розділі 1 Загальних умов зазначено, що ці Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (надалі разом із Договором про фінансовий лізинг спільно іменуються як „Контракт), а також Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) як додаток до Контракту, що є невід'ємною його частиною, та інші додатки, що є невід'ємними його частинами, являють собою угоду між Сторонами, щодо придбання ТОВ „Порше Лізинг Україна, а також передачі Об'єкту лізингу Лізингоодержувачу (у відповідності до визначених у цьому Контракті значень вищезгаданих термінів).

Договором передбачено, що проценти, комісії та інші платежі здійснюються відповідно до Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, рахунків лізингових платежів/Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування). Усі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку: 1) за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в дол. США, визначених в п. 6.3 та 2) відповідно до п. 6.4.2. (якщо застосовується) Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу.

Відповідно до договору, зобовязання (вказані вище еквіваленти в дол. США) лізингоодержувача на момент доставки обєкта лізингу будуть виражені у гривнях у акті прийому-передачі, який є невідємною частиною договору про фінансовий лізинг. Наступні розрахунки у гривнях будуть здійснюватися лізингодавцем та вказуватись у рахунках, що підлягають сплаті лізингоодержувачем.

Додатком до договору про фінансовий лізинг є Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу, які разом із договором про фінансовий лізинг спільно іменуються як „Контракт, а також графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) як додаток до контракту, що є невідємною його частиною, та інші додатки, що є невідємними його частинами, являють собою угоду між сторонами щодо придбання ТОВ „Порше Лізинг Україна, а також передачі обєкту лізингу лізингоодержувачу.

Згідно п.3.1 контракту, предметом лізингу за цим контрактом є транспортний засіб, зазначений в контракті (обєкт лізингу).

У відповідності до п.6.1 контракту, що для експлуатації об'єкта лізингу лізингоодержувач щомісяця здійснюватиме на користь Порше Лізинг Україна лізингові платежі відповідно до Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), що являє собою невід'ємну частину цього контракту, та інших положень контракту. Кожний лізинговий платіж включає: відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування; частину від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості об'єкта лізингу); комісії; покриття витрат, пов'язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим контрактом та інші витрати, передбачені або прямо пов'язані з контрактом.

Нижчезазначені витрати та послуги по адмініструванню та обслуговуванню контракту не включаються до лізингових платежів: будь-які податки, що можуть застосовуватися до контракту після його виконання або в будь-який час у майбутньому; інші витрати та платіжні зобов'язання.

Такі витрати підлягають сплаті лізингоодержувачем на користь Порше Лізинг Україна. Якщо Порше Лізинг Україна понесло такі витрати, лізингоодержувач зобов'язується компенсувати суму таких витрат у повному обсязі протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту відправлення Порше Лізинг Україна відповідної вимоги лізингоодержувачу.

Пунктом 6.3. контракту сторони встановили, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за цим контрактом на користь Порше Лізинг Україна, відображають справедливу вартість об'єкта лізингу та забезпечують отримання Порше Лізинг Україна суми, очікуваної станом на дату виконання контракту відповідно до чинного курсу обміну евро/долара США (як обумовлено сторонами в контракті) за безготівковими операціями, встановленого українським комерційним банком (ПАТ „Креді Агріколь або іншим банком) або Національним банком України, („обмінний курс), який буде обрано за рішенням Порше Лізинг Україна, станом на дату, коли кожен платіж підлягає здійсненню. З цією метою лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим контрактом, розраховуються в євро/доларах США (як обумовлено сторонами в контракті) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом за безготівковими операціями вказаного вище банку, чинним на робочий день, що передує дню виставлення рахунка. У разі часткової зміни вищевикладених положень цього пункту, Порше Лізинг Україна матиме право вимагати, щоб лізингові платежі та усі інші платежі за цим контрактом були розраховані за обмінним курсом іншого банку (Національного банку України, ПАТ „Креді Агріколь або іншого банку) замість обмінного курсу банку, вказаного вище. Сторони погоджуються, що така вимога може бути висунена на власний розсуд Порше Лізинг Україна та без обмежень щодо кількості таких вимог протягом строку дії контракту, і для цього не вимагатиметься згода лізингоодержувача. Порше Лізинг Україна повідомляє лізингоодержувача про свій намір щодо зміни обмінного курсу банку за 7 (сім) робочих днів до дати відповідного платежу, який має бути здійснений лізингоодержувачем, новий обмінний курс банку, про який повідомить Порше Лізинг Україна, в подальшому буде застосовуватися до усіх наступних платежів, які підлягають здійсненню лізингоодержувачем, до того моменту, коли Порше Лізинг Україна повідомить про інше в такому самому порядку. У разі зміни обмінного курсу банку згідно з цим пунктом, усі інші умови пункту повинні рівною мірою застосовуватися до нового обмінного курсу банку. Умови цього пункту застосовуються також до розрахунку розміру штрафів та інших платежів, які підлягають сплаті лізингоодержувачем за цим контрактом.

У разі нездійснення лізингоодержувачем лізингових платежів та інших платежів за новим обмінним курсом банку, Порше Лізинг Україна матиме право припинити дію цього контракту відповідно до пункту 12.6.8 цього контракту.

Відповідно до п.6.5 контракту, лізингові платежі перераховуються лізингоодержувачем на рахунок зазначений Порше Лізинг Україна у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування) не пізніше дати вказаної у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування). Лізингові платежі у будь-якому разі не підлягають поверненню лізингоодержувачу, за винятком випадків визначених контрактом.

Згідно п. 6.18 контракту сторони погодили, що у випадку розірвання Контракту / відмови від контракту за ініціативою Порше Лізинг Україна відповідно до п. 12 контракту, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування об"єктом лізингу.

У випадку прострочення сплати Платежу до Лізингоодержувача застосовуються такі санкції:

- пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу (п. 8.2.1 контракту);

- штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані Порше Лізинг Україна (пункт 8.3.1. цього контракту): еквівалент 15 дол. США за першу вимогу, еквівалент 20 дол. США за другу вимогу, еквівалент 25 дол. США за третю вимогу (якщо Порше Лізинг Україна вирішить надіслати таку третю вимогу) (п. 8.2.2 контракту);

- компенсація будь-яких витрат, понесених Порше Лізинг Україна та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених лізингоодержувачем у відповідності до контракту. Порше Лізинг Україна надає лізингоодержувачу відповідну документацію, що підтверджує понесені витрати; проте ненадання такої документації не звільняє лізингоодержувача від компенсації та не вважається підставою для відстрочення виплати компенсації.

Вищезазначені санкції підлягають виплаті лізингоодержувачем упродовж 10 робочих днів після надіслання відповідної вимоги Порше Лізинг Україна, не зважаючи на можливе розірвання контракту Порше Лізинг Україна (п. 8.2.3 контракту).

Пунктом 8.3 контракту сторонами узгоджено, що якщо лізингоодержувач прострочить виплату лізингового платежу протягом більш, ніж на 10 робочих днів, Порше Лізинг Україна має право надіслати лізингоодержувачу першу вимогу щодо сплати в письмовій формі. Якщо лізингоодержувач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту відправлення першої вимоги щодо сплати, Порше Лізинг Україна надсилає в такий же спосіб другу вимогу щодо сплати, яка подовжує строк здійснення оплати ще на 8 (вісім) робочих днів. У випадку якщо Лізингоодержувач не здійснить оплату у вказаний термін, Порше Лізинг Україна має право направити Лізингоодержувачу третю вимогу щодо сплати та відмовитися від контракту в односторонньому порядку, за пунктом 12.6.1 контракту. Сторони погоджуються, що невиконання зобов'язань після надіслання другої вимоги щодо сплати означає, що лізингоодержувач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за цим контрактом.

Пунктом 8.3.2 контракту встановлено, що якщо лізингоодержувач повністю або частково не здійснить оплату 1 (одного) лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів (у відповідності до Закону України „Про фінансовий лізинг), Порше Лізинг Україна має право розірвати контракт/відмовитися від контракту і витребувати об'єкт лізингу від лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса .

У відповідності до п.8.5 контракту, якщо Порше Лізинг Україна задовольнить свої вимоги до лізингоодержувача за рахунок наданих гарантій (пункт 7 цього контракту), проте в подальшому сторони досягнуть згоди щодо того, що контракт залишається чинним, лізингоодержувач зобовязується повністю відновити гарантії, реалізовані Порше Лізинг Україна, протягом 3 (трьох) робочих днів після досягнення такої згоди. Якщо лізингоодержувач не зможе вчасно виконати свої зобов'язання, контракт вважається розірваним станом на дату невиконання зобов'язань.

Будь-які збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням стороною своїх обов'язків за контрактом, підлягають відшкодуванню у повному обсязі додатково до штрафних санкцій, передбачених контрактом (п. 8.6 контракту).

Згідно п.12.1 - 12.3 контракту, строк лізингу за цим контрактом визначається у договорі про фінансовий лізинг та графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування). Строк лізингу починається з дати підписання акта приймання-передачі лізингоодержувачем обєкта лізингу (п.5.4 контракту). Контракт набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Пунктом 12.6. контракту узгоджено, що Порше Лізинг Україна має право в односторонньому порядку розірвати цей контракт/відмовитися від контракту, а також серед іншого, право на повернення обєкта лізингу у випадку якщо лізингоодержувач не сплатив 1 (один) наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобовязання сплати перевищує 30 календарних днів (п.12.6.1 контракту).

Відповідно до п.12.7 контракту, день, що вважатиметься датою розірвання/відмови від контракту визначається Порше Лізинг Україна у відповідному повідомленні/вимозі. Порше Лізинг Україна надсилає лізингоодержувачу письмове повідомлення/вимогу про розірвання/відмову від контракту та, за можливості, звязується з ним доступними телефонними засобами звязку для повідомлення про розірвання/відмову від контракту. Таке повідомлення надсилається Порше Лізинг Україна на адресу за зареєстрованим місцезнаходженням лізингоодержувача (для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців). У випадку неотримання лізингоодержувачем повідомлення/вимоги з будь-яких причин, лізингоодержувач вважається належним чином повідомлений на 10 (десятий) календарний день з дня відправлення такого повідомлення, що підтверджується документами з відміткою ДП „Укрпошта про прийняття повідомлення для відправки.

Пунктом 12.9 контракту встановлено, що у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту відповідно до п. 12 контракту, відмови лізингоодержувача придбати обєкт лізингу, як передбачено п. 4.2., а також якщо Порше Лізинг Україна вимагає повернення обєкта лізингу відповідно до інших положень контракту, лізингоодержувач зобовязаний повернути обєкт лізингу за свій власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження Порше Лізинг Україна, якщо інша адреса не вказана Порше Лізинг Україна, протягом 10 робочих днів від дати одержання відповідного запиту. В цей же строк лізингоодержувач сплачує Порше Лізинг Україна будь-яку різницю між вартістю обєкту лізингу (тобто сумою грошових коштів, що було фактично отримано Порше Лізинг Україна в результаті продажу обєкту лізингу або, якщо обєкт лізингу залишився у власності Порше Лізинг Україна, ринковою вартістю обєкта лізингу, що визначається професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства) та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), а також іншими платежами, що залишилися несплаченими лізингоодержувачем відповідно до контракту. Сторони погодили, що вказана різниця є упущеною вигодою Порше Лізинг Україна та має бути відшкодована лізингодавцю лізингоодержувачем відповідно до умов контракту та чинного законодавства. Зобовязання щодо сплати такої різниці залишається чинним до моменту його виконання лізингоодержувачем, в тому числі після закінчення строку лізингу/розірвання контракту.

Згідно п.12.10. контракту, що у будь-якому випадку дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту, Порше Лізинг Україна прямо зберігає за собою право вимагати додаткових компенсацій, особливо щодо таких фактичних витрат, як страхові франшизи, витрати на збут (передпродажна підготовка, оцінка обєкта лізингу, доставка обєкта лізингу з метою подальшого продажу, передачі у користування, тощо), штрафи, витрати на правову допомогу.

У випадках, передбачених пунктами 12.6. та 12.12. контракт вважається розірваним на 10-й робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони (п. 12.13 контракту).

У відповідності до п.п.13.1, 13.2 контракту, лізингоодержувач зобовязаний у строки, встановлені Порше Лізинг Україна, повернути обєкт лізингу Порше Лізинг Україна у всіх випадках дострокового закінчення строку лізингу, розірвання контракту, крім випадку, коли лізингоодержувач набуває право власності на обєкт лізингу відповідно до умов контракту. Якщо лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення обєкта лізингу, Порше Лізинг Україна має право вилучити (повернути) обєкт без попередньої згоди лізингоодержувача у визначеному законодавством України порядку. У разі вилучення (повернення) обєкта лізингу, лізингоодержувач зобовязаний забезпечити Порше Лізинг Україна або уповноваженій нею особі вільний доступ до місця розташування обєкта лізингу, а також не перешкоджати процесу повернення обєкта лізингу. Лізингоодержувач не має права на відшкодування збитків, завданих внаслідок вилучення (повернення) обєкта лізингу.

Пунктом 13.4. контракту встановлено, що після вилучення (повернення) обєкта лізингу сторони підписують акт вилучення (повернення) обєкта лізингу, в якому зазначають фактичні показники пробігу обєкта лізингу та всі дефекти.

Лізингоодержувач відшкодовує всі та будь-які витрати, понесені Порше Лізинг Україна у звязку з вилученням (поверненням) обєкта лізингу, у тому числі витрати, понесені Порше Лізинг Україна у звязку з вилученням (поверненням) обєкта лізингу, у тому числі витрати, повязані із залученням будь-яких третіх осіб, що надають послуги повязані з вилученням обєкта лізингу (п.13.5 контракту).

Пунктом 13.6. контракту узгоджено, що якщо Порше Лізинг Україна не зможе здійснити свої права на вилучення (повернення), як передбачено у цьому пункті 13, Порше Лізинг Україна матиме право на вилучення обєкта лізингу у лізингоодержувача в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса.

Згідно п.16.1 контракту, усі збори, податки, гонорари, грошові штрафи та інші витрати, що повязані з контрактом і можуть виникати протягом строку дії контракту, виплачуються або відшкодовуються виключно лізингоодержувачем.

Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (контракт) підписані сторонами.

На виконання Договору про фінансовий лізинг сторонами було підписано Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування).

Також, додатком до договору фінансового лізингу є Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування). Датою сплати лізингових платежів, які включають відшкодування вартості обєкта лізингу та проценти і комісії є 15 число поточного місяця. Загальна сума лізингових платежів складає 24533,30 дол. США.

На виконання умов Договору про фінансовий лізинг 21.05.2014р. сторонами 27.05.2014р. підписано акт прийому-передачі предмету лізингу №00009888, згідно якого лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняв в якості предмету лізингу автомобіль VW Polo Sedan, номер кузова НОМЕР_2, рік виробництва 2014р.

01 січня 2015 року між Позивачем та Відповідачем укладено Додаткову угоду №1/1 до Договору про фінансовий лізинг №00009888 від 21.05.2014 року, в п.1. якої Сторони домовилися змінити строк дії лізингу та внести зміни до Графіку платежів про „Кількість лізингових платежів, „Строк лізингу (місяців) та „Лізинговий платіж розділу „Об'єкт лізингу та з 01.01.2015 року викласти їх у новій редакції

В п.2 Додаткової угоди №1/1 до Договору лізингу, Сторони погодили та підписали новий Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування), в якому:

- Кількість лізингових платежів: 84.

- Строк лізингу (місяців): 84.

- Щомісячний лізинговий платіж: еквівалент 328,28 $.

ТОВ „Порше Лізинг Україна згідно умов договору від 21.05.2014р. виставлялись рахунки на оплату лізингових платежів.

Зокрема, 04.12.2015р. позивачем було виставлено рахунок-фактуру №00309737 про сплату чергового лізингового платежу в розмірі 7566,86грн., який включає в себе відшкодування вартості обєкту та проценти і комісії.

06.01.2016року рахунок-фактуру №00313336 про сплату чергового лізингового платежу в розмірі 7813,06грн., який включає в себе відшкодування вартості обєкту та проценти і комісії.

02.02.2016року рахунок-фактуру №00317001 про сплату чергового лізингового платежу в розмірі 8359,65грн., який включає в себе відшкодування вартості обєкту та проценти і комісії.

04.02.2016року рахунок-фактуру №00318968 про сплату чергового лізингового платежу в розмірі 1 987,13грн., який включає в себе відшкодування вартості обєкту та проценти і комісії.

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна 16.10.2015р. ОСОБА_3 особі-підприємцю ОСОБА_4 направлено вимогу за вих.№00009888 про сплату заборгованості за договором, повернення обєкту лізингу та повідомлення про відмову від договору, у якій позивач вимагав сплати боргу протягом 3 днів з дня отримання вимоги та, керуючись ч.2 ст.7 Закону України „Про фінансовий лізинг, пунктами 8.3.2, 12.6.1, 12.9 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу (контракту), повідомив про відмову від договору про фінансовий лізинг №00009888 від 21.05.2014р. та вимагав від відповідача повернути об'єкт лізингу впродовж 10 робочих днів з дня доставки цього повідомлення на адресу місяця знаходження/проживання відповідача.

Відповідь на вказану вимогу у матеріалах справи відсутня. Матеріали справи не містять доказів надсилання такого повідомлення. Водночас, як з"ясовано в судовому засіданні, представник відповідача не заперечував щодо його отримання.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до п.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 ГК України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1, 2 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ст.627 ЦК України, яка надає можливість сторонам бути вільними в укладенні договору, що дозволяє сторонам укладати договір, який хоч і не передбачений цивільним законодавством, але не суперечить його загальним засадам (ст.6 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Колегія суддів зазначає, що за своєю правовою природою договір №0009888, укладений 21.05.2014 між позивачем та відповідачем, є договором фінансового лізингу.

Відповідно до ст.806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

За приписами ст.1 Закону України „Про фінансовий лізинг, за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Розглядаючи позовну вимогу про стягнення 18492,95грн. заборгованості по сплаті лізингових платежів, 36,54 грн. 3% річних та 122,15 грн. пені за прострочення виконання зобов`язань, колегія суддів бере до уваги наступне.

Статтею 11 Закону України „Про фінансовий лізинг встановлено, що лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

У відповідності з ст.16 Закону України „Про фінансовий лізинг, сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Позивач вважає, що відповідачем в порушення взятих на себе зобовязань не внесено лізингові платежі за грудень 2015 року, січень та лютий 2016 року в сумі 18492,95 грн., в які входять відшкодування вартості обєкту лізингу та проценти і комісії.

Відповідно до ст.7 Закону України „Про фінансовий лізинг, лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Згідно п.8.3.2 контракту, якщо лізингоодержувач повністю або частково не здійснить оплату одного лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш ніж 30 днів, Порше Лізинг Україна має право розірвати контракт/відмовитися від контракту і витребувати об'єкт лізингу від лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса.

У відповідності до п.12.6.1 контракту, позивач має право в односторонньому порядку розірвати цей контракт/відмовитися від контракту та право на повернення об'єкта лізингу, зокрема, у випадку коли відповідач не сплатив 1 (один) наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 календарних днів.

Пунктом 12.7 контракту встановлено, що день, що вважатиметься датою розірвання/відмови від контракту визначається Порше Лізинг Україна у відповідному повідомленні/вимозі. Порше Лізинг Україна надсилає лізингоодержувачу письмове повідомлення/вимогу про розірвання/відмову від контракту та, за можливості, звязується з ним доступними телефонними засобами звязку для повідомлення про розірвання/відмову від контракту. Таке повідомлення надсилається Порше Лізинг Україна на адресу за зареєстрованим місцезнаходженням лізингоодеожувача (для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців). У випадку неотримання лізингоодержувачем повідомлення/вимоги з будь-яких причин, лізингоодержувач вважається належним чином повідомлений на 10 (десятий) календарний день з дня відправлення такого повідомлення, що підтверджується документами з відміткою ДП „Укрпошта про прийняття повідомлення для відправки.

Як свідчать матеріали справи, 16.10.2015р. ТОВ „Порше Лізинг Україна на адресу ФОП ОСОБА_4 було направлено вимогу за вих.№00009888 про сплату заборгованості за договором, повернення обєкту лізингу та повідомлення про відмову від договору (далі вимога), у якій позивач вимагав сплати боргу протягом 3 днів з дня отримання вимоги та, керуючись ч.2 ст.7 Закону України „Про фінансовий лізинг, пунктами 8.3.2, 12.6.1, 12.9 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу (контракту), повідомив про відмову від договору про фінансовий лізинг №00009888 від 21.05.2014р. та вимагав від відповідача повернути об'єкт лізингу впродовж 10 робочих днів з дня доставки цього повідомлення на адресу місяця знаходження/проживання відповідача (а.с.50).

За приписами ч.3 ст.651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є розірваним.

У відповідності до ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються.

Разом з тим, колегія суддів констатує, що після отримання вимоги про розірвання договору відповідачем проводилась сплата лізингових платежів, а позивачем дана сплата приймалась. Дана обставина підтверджується розрахунком заборгованості за договором фінансового лізингу №00009888 від 16.10.2015 року (а.с. 45) і не спростовується поясненнями сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пункту 6.16 загальних комерційних умов, які є додатком до договору фінансового лізингу, здійснення Лізингоодержувачем лізингового платежу відповідно до пунктів 6.5, 6.12 контракту, є підтвердженням належного надання Порше Лізинг Україна та прийняття лізингоодержувачем послуг за відповідний місяць.

Пунктом 6.18 даного додатку визначено, що сторони погоджуються, що у випадку розірвання контракту/відмови від контракту за ініціативою Порше Лізинг Україна відповідно до пункту 12 контракту, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування об'єктом лізингу.

Матеріалами справи підтверджено, що об"єкт лізингу лізингоодержувачем позивачу не повертався, тому колегія суддів приходить до висновку, що зобовязання по договору фінансового лізингу №00009888 від 16.10.2015 не припинились, і виконання даних зобов'язань прийнято лізингодавцем.

Суд також враховує, що зі змісту повідомлення відповідача ОСОБА_7 Голосіївського ВП ГУНП вбачається, що безпосередньо самим відповідачем вчинено передачу керування об"єкта лізингу іншій особі.

Враховуючи неповернення відповідачем об"єкту лізингу із врахуванням п. 6.18 договору, суд прийшов до висновку, що у позивача наявні усі підстави вимагати сплати коштів за користування об"єктом лізингу за грудень 2015 року та січень-лютий 2016року, тому колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення 18492 грн. 95 коп. заборгованості по договору фінансового лізингу.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних та пені, колегія суддів керується наступним.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник,який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних за весь період прострочення.

На підставі викладених положень Цивільного кодексу України, позивачем нараховані 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачем в розмірі 36 грн. 54 коп.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок 3% річних, констатує, що даний розрахунок є вірним та відповідає вищевказаним вимогам законодавства. Відтак, позовна вимога про стягнення 36 грн. 54 коп. 3% річних підлягає до задоволення.

Розглядаючи позовну вимогу про стягнення 122 грн.15 коп. пені за прострочення виконання зобов'язань, колегія суддів зазначає, що дана вимога передбачена п.8.2.1 загальних умов договору,яким визначено, що у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовуються санкції у вигляді пені у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу.

Нормами ч.1 ст. 624 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Поняття неустойки визначено в ч.1 ст. 549 ЦК України, за якою неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно,які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Наведені норми цивільного законодавства слід застосовувати у взаємозв'язку із положенням ст.3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, якою передбачено, що розмір пені за прострочення платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок пені, констатує, що даний розрахунок є вірним та відповідає вищевказаним вимогам законодавства. Відтак, позовна вимога про стягнення 122 грн. 15 коп. пені підлягає до задоволення.

Позивач також просить стягнути з відповідача 12 000,00грн. витрат на оплату юридичних послуг.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення даної позовної вимоги, з огляду на наступне.

Пунктом 8.2.3 загальної частини договору передбачено, що компенсація будь-яких витрат, понесених Порше Лізинг Україна та/або винагороди, включаючи, окрім іншого гонорари юристам судові та позасудові витрати, нараховані/сплачені з метою відшкодування сум, не виплачених лізингоодержувачем у відповідності до контракту.

Ст. 627 ЦК України надає можливість сторонам бути вільними в укладенні договору, що дозволяє сторонам укладати договір, який хоч і не передбачений цивільним законодавством, але не суперечить його загальним засадам (ст.6 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Відтак, враховуючи вимоги законодавства та положення договору, колегія суддів вважає доведеним право позивача на стягнення з відповідача витрат на оплату юридичних послуг, необхідних для стягнення сум, невиплачених лізингоодержувачем.

Крім того, колегією суддів встановлено, що враховуючи факт невиконання відповідачем умов договору, для отримання правової допомоги позивач уклав договір про надання юридичних послуг від 26.05.2015 з ТОВ КПД Консалтинг (а.с.46-49).

Зокрема, пунктом 2.1 умов договору про надання юридичних послуг передбачено, що замовник сплачує виконавцеві винагороду, сума якої визначається у відповідній додатковій угоді (заявці), яка підписується сторонами.

Згідно із заявкою на надання послуг №32 від 26.02.2016 до договору про надання юридичних послуг вартість юридичних послуг складає 12000грн. (а.с. 117-119).

Позивачем (в даному випадку замовником юридичних послуг) сплачено за надані юридичні послуги 12000 грн., що підтверджується рахунком на оплату №150526-32-1 від 26.02.2016, актом про надані послуги до заявки №32 , від 26.05.2015 та випискою із банківського рахунку ТОВ КПД Консалтинг (а.с.120-122).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми законодавства та умови договору, колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача 12000грн. витрат на юридичні послуги.

Щодо стягнення з відповідача витрат на повернення майна в розмірі 1987 грн. 13 коп., судова колегія, проаналізувавши матеріали справи, та врахувавши попередні висновки, погоджується із рішенням суду першої інстанції щодо необґрунтованості даної позовної вимоги у зв'язку з наступним.

Як вже зазначалося вище, згідно п.8.3.2 контракту, якщо лізингоодержувач повністю або частково не здійснить оплату одного лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш ніж 30 днів, Порше Лізинг Україна має право розірвати контракт/відмовитися від контракту і витребувати об'єкт лізингу від лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса.

У відповідності до п.12.6.1 контракту, позивач має право в односторонньому порядку розірвати цей контракт/відмовитися від контракту та право на повернення об'єкта лізингу, зокрема, у випадку коли відповідач не сплатив 1 (один) наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 календарних днів.

Разом з тим, колегією суддів з'ясовано, що після направлення позивачем вимоги за вих.№00009888 від 16.10.2015р. про розірвання договору, об"єкт лізингу повернуто не було.

При цьому позивач на вимогу суду не надав відповідного розрахунку витрат на повернення майна та доказів на їх підтвердження.

Надані до матеріалів справи позивачем докази договір б/н від 03.02.2011 з додатками та додатковою угодою (а.с. 87-94), акт № 06 приймання-передачі наданих послуг від 29.01.2016 не містять переліку даних послуг, їх змісту, а також підтвердження виконання даних послуг, а тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами у розумінні статті 32 Господарського процесуального кодексу.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат на повернення майна в розмірі 1987 грн. 13 коп.

Також, позивачем за первісним позовом заявлено до стягнення з відповідач 268, 72 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, обгрунтовуючи вказані вимоги з посиланням на застосування аналогії закону ч. 1 ст. 8 Цивільного кодексу України на підставі ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, яка регулює відносини позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 1214 Цивільного кодексу України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Положеннями ст. 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Цивільного кодексу України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Таким чином, аналогію закону можна застосовувати виключно у подібності спірних неврегульованих правовідносинах.

Нормою ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу на те, що договори лізингу та позики є різними за своєю правовою природою видами договірних зобов'язань і для них не є характерним регулювання подібних за змістом цивільних відносин, що в свою чергу виключає можливість застосування до договору лізингу за аналогією права будь-яких норм законодавства, які регулюють відносини позики, зокрема, ч. 1 ст.1048 Цивільного кодексу України.

Отже, оскільки сторонами розмір процентів за користування чужими грошовими коштами у Договорі фінансового лізингу не встановлено, а чинним законодавством не передбачено можливість застосування до договору лізингу положень про позику, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 268,72 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов"язання повернення об"єкта лізингу суд зазначає наступне.

Відповідно до п. п. 3, 4 ст. 10 Закону лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом, або вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках.

Пунктом 12.9 контракту сторони погодили, що у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту відповідно до п. 12 контракту, відмови лізингоодержувача придбати обєкт лізингу, як передбачено п. 4.2., а також якщо Порше Лізинг Україна вимагає повернення обєкта лізингу відповідно до інших положень контракту, лізингоодержувач зобовязаний повернути обєкт лізингу за свій власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження Порше Лізинг Україна, якщо інша адреса не вказана Порше Лізинг Україна, протягом 10 робочих днів від дати одержання відповідного запиту.

Представник відповідача стверджує, що автомобіль VW Polo Sedan 1.6 I benzin, 2014 року виробництва, шасі № XW6ZZZ61ZEG045859, реєстраційний номер НОМЕР_1 у його користуванні не знаходиться.

Листом за №31/22/3-912 Регіонального сервісного Центру 6843 в Хмельницькій області Міністерства внутрішніх справ від 06.05.2016року повідомлено, що первинна реєстрація предмету лізингу була проведена 27.05.2014 року власником - ТОВ „Порше Лізинг Україна. Наступна реєстраційна операція відносно предмету лізингу проведена 13.11.2015 року, а саме транспортний засіб, який є предметом лізингу був перереєстрований на нового власника - ОСОБА_6.

З 23.04.2016 року і до теперішнього часу, згідно відомостей наданих Територіальним сервісним центром міста Кам'янця-Подільського власником об'єкта лізингу являється ОСОБА_8.

У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно вимог ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За змістом ст.36 ГПК України, письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору; письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

При цьому, згідно ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Беручи до уваги, що позивачем не подано належних та допустимих доказів про знаходження у володінні ФОП ОСОБА_4 транспортного засобу - автомобіля VW Polo Sedan 1.6 I benzin, 2014 року виробництва, шасі № XW6ZZZ61ZEG045859, реєстраційний номер НОМЕР_1, в задоволенні позову ТОВ „Порше Лізинг Україна у його вилученні належить відмовити.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, в частині стягнення 18 492,95грн. заборгованості по сплаті лізингових платежів, 36,54 грн. 3% річних та 122,15 грн. пені, 12000 грн. компенсації витрат, визначених п. 8.2.3 договору, обґрунтованими та доведеними, а тому в цій частині колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції та задовільняє вказані позовні вимоги. Щодо стягнення стягнення процентів в сумі в сумі 268,72 грн., витрат на послуги з повернення майна в сумі 1987,13 грн. та повернення об'єкту лізингу, колегія суддів вважає дані вимоги безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору, а тому в задоволенні даних позовних вимог відмовляє.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційнозадоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" від 12.07.16р. на рішення господарського суду Хмельницької області від 06.06.2016р. задовольнити частково.

Рішення господарського суду Хмельницької області від 06 червня 2016 року у справі № 924/260/16 скасувати частково. Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (32319, Хмельницька область, Кам'янець-Подільський район, с. Жовтневе, вул. Гастело, буд.№70, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (02152, м.Київ, пр.Павла Тичини, буд.1В, ідентифікаційний ) 18492,95 грн. заборгованості по сплаті лізингових платежів 36,54 грн. 3% річних та 122,15 грн. пені, 12000 грн. компенсації витрат згідно п. 8.2.3 договору, 1283,53 грн. судового збору за розгляд позовної заяви.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (32319, Хмельницька область, Кам'янець-Подільський район, с.Жовтневе, вул. Гастело, буд.№70, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (02152, м.Київ, пр.Павла Тичини, буд.1В, ідентифікаційний ) 1411,89 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Хмельницької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 924/260/16 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.