донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

21.09.2016 справа №908/5215/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівТатенко В.М., Бойченко К.І., Ломовцева Н.В.
за участю представників сторін:
від позивача:Не з'явився
від відповідача: від третьої особи:Не з'явився Не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від15.06.2016 року
по справі№ 908/5215/15 (суддя Носівець В.В.)
за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя
до відповідача за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаТовариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Арсенал», м. Запоріжжя Товариства з обмеженою відповідальністю «Южгород», м. Дніпропетровськ
прозобов'язання припинити порушення прав на торговий знак та стягнення моральної шкоди в розмірі 20' 000,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року до господарського суду Запорізької області звернулась Фізична особа - підприємець ОСОБА_4, м. Запоріжжя (далі - «Позивач») із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Арсенал», м. Запоріжжя (далі - «Відповідач») та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Южгород», м. Дніпропетровськ (далі - «Третя особа») про зобов'язання припинити порушення прав на торговий знак згідно свідоцтва НОМЕР_1, дата публікації 25.02.2013 року, шляхом видалення фотозображення з торговим знаком «ІНФОРМАЦІЯ_1» з рекламного оголошення № 148539235, розміщеного 11.08.2015 року на сайті OLX та стягнення моральної шкоди в розмірі 20' 000,00 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.06.2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Крім того, заявник апеляційної скарги посилається на те, що розміщення відповідачем реклами із зазначенням торгового знаку «ІНФОРМАЦІЯ_1» є порушенням прав та законних інтересів позивача, через що позивач зазнає збитків, оскільки страждає його ділова репутація.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Представники Позивача, Відповідача та Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, в судове засідання не з'явились, поважність причин неявки суду не повідомили.

Приймаючи до уваги те, що явка представників сторін (учасників судового процесу) у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представників сторін.

Відповідно до статей 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 01.09.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_1» (далі - «Ліцензіар») та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 був укладений ліцензійний договір про надання виключної ліцензії на використання торговельної марки (знака для товарів і послуг) (далі - «Договір»).

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_1» надає позивачу на строк дії договору за винагороду виключну ліцензію на використання товарного знака для позначення товарів та послуг, для яких товарний знак зареєстрований, а також з метою нанесення його на будь-які товари, для яких знак зареєстровано, нанесення на упаковку, в якій міститься такий товар, на вивіску, пов'язану з товаром або послугою; нанесення на етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет; зберігання такого товару із зазначенням нанесенням знака з метою пропонування для продажу; пропонування товару для продажу, продаж, імпорт (ввезення) на експорт (вивезення); використання знака в діловій документації, рекламі, мережі Інтернет, у тому числі в доменних іменах, для яких знак зареєстровано, друкованих виданнях при рекламі товарів, для яких знак зареєстровано, ви вивісках ліцензіата, при демонстрації товарів, для яких знак зареєстровано на ярмарках, виставках, тощо.

Відповідно до п.п. 4.5-4.6 Договору, позивач має право забороняти іншим особам використовувати товарний знак згідно Свідоцтва, а також має право сприяти захисту майнових прав на Свідоцтво; вимагати, в тому числі в судовому порядку, поновлення порушених прав ліцензіара та/чи позивача та протидіяти будь-яким порушенням прав ліцензіара і/або позивача на товарний знак на всій території України або на будь-якій її частині, для чого позивач має право вживати будь-яких законних засобів захисту прав ліцензіара і/або позивача на Свідоцтво.

Пунктом 9.1 договору встановлено, що зазначений договір укладено на весь строк дії Свідоцтва НОМЕР_1.

Згідно Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків та перелік послуг товарний знак «ІНФОРМАЦІЯ_1» зареєстрований згідно переліку класів під № 35.

Разом з тим, між відповідачем та третьою особою 10.07.2014 року був укладений договір про надання послуг пов'язаних з передачею нерухомості в оренду, за умовами якого відповідач у справі бере на себе зобов'язання від імені та за рахунок третьої особи надати комплекс послуг пов'язаних із передачею в оренду об'єкта нерухомості площею 183,6 кв.м., яке розташовано за адресою: місто Запоріжжя, бул. Центральний, 7.

Відповідач з 11.08.2015 року, шляхом розміщення оголошення № 148539235 на сайті ОLХ, почав пропонувати в оренду нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, що належить третій особі на праві приватної власності, із зображенням вивіски продовольчого магазину з зареєстрованим торговим знаком «ІНФОРМАЦІЯ_1». Дане нежитлове приміщення орендувалося відповідачем до 31.07.2015 року для розміщення продовольчого магазину із однойменною назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1».

На думку позивача розміщення відповідачем реклами із зазначенням торгового знаку «ІНФОРМАЦІЯ_1» є порушенням прав та законних інтересів позивача, що стало підставою для звернення з позовом до суду.

Відповідно до ст. 431 Цивільного Кодексу України, порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Статтею 1 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" визначено, що знак - це позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Згідно ст. 494 ЦК України, набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 495 ЦК України, майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є право на використання торговельної марки; виключне право дозволяти використання торговельної марки; виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Згідно з ч. 5 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом: зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати.

Згідно ст. 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру.

Статтею 20 Закону "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" встановлено, що будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Порушенням прав власника свідоцтва вважається також використання без його згоди в доменних іменах знаків та позначень, вказаних у пункті 5 статті 16 цього Закону. На вимогу власника свідоцтва таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов'язаний відшкодувати власнику свідоцтва заподіяні збитки. Власник свідоцтва може також вимагати усунення з товару, його упаковки незаконно використаного знака або позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати, або знищення виготовлених зображень знака або позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати.

Оскільки позивач вважав, що відповідачем порушується його право на об'єкт інтелектуальної власності, а саме на використання знака для товарів і послуг шляхом пропонування в оренду приміщення із використанням зображення продовольчого магазину з зареєстрованим торговим знаком «ІНФОРМАЦІЯ_1», а відповідачем заперечувалося використання торгового знаку «ІНФОРМАЦІЯ_1», в тому числі в цілях реклами приміщення, де раніше розміщувався магазин продовольчих товарів «ІНФОРМАЦІЯ_1», через необхідність спеціальних знань для роз'яснення спірних питань, що постали в ході судового розгляду справи, судом першої інстанції було призначено судову експертизу, проведення якої було доручено Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності.

Оплату за проведення вказаної експертизи було покладено на позивача.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач на вимогу ухвали суду першої інстанції від 11.11.2015 року попередню оплату за проведення експертизи не здійснив, матеріали справи № 908/5215/15 були повернуті судовим експертом без виконання.

Згідно п. 23 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 13.03.2012 р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", у разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів. Аналогічним чином суд має діяти в разі повернення матеріалів справи з експертної установи через несплату вартості експертизи.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів.

У відповідності із ст. 33 ГПК України, обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За приписами ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене слідує, що звернувшись із позовом до суду з вимогами про зобов'язання припинити порушення прав на торговий знак згідно свідоцтва НОМЕР_1, дата публікації 25.02.2013 року, шляхом видалення фотозображення з торговим знаком «ІНФОРМАЦІЯ_1» з рекламного оголошення № 148539235, розміщеного 11.08.2015 року на сайті OLX - позивач мав довести позовні вимоги належними доказами.

Враховуючи те, що вирішення спору про порушення права на об'єкт інтелектуальної власності потребує спеціальних знань, а позивачем належних та допустимих доказів в обґрунтування правової позиції суду не надано, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про зобов'язання припинити порушення прав на торговий знак згідно свідоцтва НОМЕР_1, дата публікації 25.02.2013 року, шляхом видалення фотозображення з торговим знаком «ІНФОРМАЦІЯ_1» з рекламного оголошення № 148539235, розміщеного 11.08.2015 року на сайті OLX через необґрунтованість.

Судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 20' 000,00 грн., з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 р. зі змінами зазначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Згідно з п. 5 згаданої Постанови, при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З матеріалів справи не вбачається протиправності дій відповідача при розміщенні спірного оголошення; не виявлено порушення права на об'єкт інтелектуальної власності позивача - торговий знак «ІНФОРМАЦІЯ_1», саме протиправною поведінкою відповідача - тобто, вини; не визначено наявності причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та спричиненням позивачу моральної шкоди в розмірі, що зазначений у позові. Враховуючи той факт, що несплата позивачем вартості призначеної судової експертизи потягла за собою неможливість вирішення питань, які потребували спеціальних знань, а вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 20' 000,00 грн. є похідною від вимоги про припинення порушення права на об'єкт інтелектуальної власності, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 20' 000,00 грн. також не підлягає задоволенню.

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи місцевим господарським суд допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 103, 104 ГПК України як підстави для скасування рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 15.06.2016 року у справі № 908/5215/15 - залишити без змін.

Головуючий суддя В.М. Татенко

Судді К.І. Бойченко

Н.В. Ломовцева

Надруковано примірників:

2 - позивачу;

1 - відповідачу;

1 - третій особі;

1 - до справи;

1 - ГСЗО;

1 - ДАГС.