ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.09.2016 р. Справа№ 914/2427/16

Господарський суд Львівської області в складі судді Кітаєвої С.Б., розглянувши без виклику учасників судового процесу матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», м.Львів

до відповідача 1 : Приватного акціонерного товариства «Компанія з управління активами «Карпати-інвест», м.Львів

до відповідача 2 : Приватного підприємства «Ніка-Ріелті», м.Луцьк, Волинська область

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІРС Сістем», м.Луцьк, Волинської області

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1, м.Луцьк, Волинська область

про визнання договору іпотеки недійсним.

ВСТАНОВИВ:

20.09.2016 року на розгляд до господарського суду Львівської області поступила позовна заява від 20 вересня 2016 року вих.№01-3/16144 Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», м.Львів, до відповідача 1: Приватного підприємства «Ніка-Ріелті», м.Луцьк Волинської області, до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІРС Сістем», м.Луцьк Волинської області, про визнання договору іпотеки недійсним, а саме, договору іпотеки від 03 жовтня 2014 року, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Компанія з управління активами «Карпати-інвест» (Іпотекодержатель) та Приватним підприємством «Ніка-Ріелті» (Іпотекодавець), посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Рачковою Т.О. та зареєстрованого в реєстрі за реєстраційним №2570, предметом іпотеки за яким є офіс /А-5/, загальною площею 148,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна 01.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 22.09.2016 року порушено провадження у справі і прийнято позовну заяву до розгляду, залучено до участі у справі в статусі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2 та позивача : Товариство з обмеженою відповідальністю «ІРС-Сістем», м.Луцьк Волинської області та ОСОБА_1, м.Луцьк Волинської області, судове засідання призначено на 12 жовтня 2016 року на 14 год.30 хв.

20.09.2016 року Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» , м.Львів, подало на розгляд до господарського суду Львівської області заяву вих.№ 01-3/16144-2 від 20 вересня 2016 року про забезпечення позову про визнання договору іпотеки недійсним. Заява про забезпечення позову зареєстрована в документообігу господарського суду Львівської області в день поступлення за вх.№ 4522/16.

Як вбачається з матеріалів справи 03.11.2008 року між ВАТ «Фольксбанк» (правонаступником якого згідно із Статутом є Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №КF53374, за умовами якого останньому було надано кредит в розмірі 1600000 грн. строком на 15 років зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 23,00% річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 2 листопада 2023 року.

03.11.2008 року між ВАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Т.О., реєстр.№4436. Згідно з умовами зазначеного іпотечного договору ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором передав в іпотеку Банку нерухоме майно - Офіс загальною площею 148,6 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 ( надалі - Офіс), реєстраційний номер об»єкта 24370425, належний ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троц Ю.Б. 22.08.2008 року за реєстр. №4279.

Згідно п.1.1 іпотечного договору іпотекодавець ( ОСОБА_1.) зобов»язувався у відповідності до умов та в порядку, передбачених Договором основного зобов»язання (тобто, кредитного договору) та додатками до нього, якщо такі є чи будуть укладені у майбутньому, виконати зобов»язання по Договору основного зобов»язання, а саме : повністю повернути Кредит в строк не пізніше 02 листопада 2023 року; дотримуватись графіку часткового погашення (зменшення) Кредиту, якщо такий передбачений або буде передбачений Договором основного зобов»язання в майбутньому; за користування Кредитоом сплачувати суму процентів у розмірі, порядку та в термін зідно умов Договору основного зобов»язання; сплатити неустойку (штраф, пеню), інші штрафні санкції за порушення умов Договору основного зобов»язання у випадках, порядку та в терміни згідно умов Договору основного зобов»язання; сплатити інші витрати іпотекодержателя щодо здійснення забезпечених іпотекою вимог та доповнень до Договору основного зобов»язання.

Сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в обсязі, передбаченому цим Договором та визначеному на момент звернення стягнення , за рахунок всієї суми, що буде виручена від розпорядження Предметом іпотеки ( в тому числі, але не обмежуючись цим), реалізації ( або прийняття у власність) Предмету іпотеки в передбаченому цим Договором порядку (п.1.6).

Відповідно до п.3.4 іпотечного договору іпотекодавець не має права без отримання попередньої згоди іпотекодавця у будь-який спосіб відчужувати Предмет іпотеки ( продавати, дарувати, міняти тощо), передавати його в наступну іпотеку, обтяжувати іншим чином, тощо.

Відповідно до п.3.6 іпотечного договору сторони дійшли згоди, що в разі отримання іпотекодавцем відповідної згоди іпотекодержателя на вчинення дій, які вказані в п.3.4 цього Договору, відповідні зміни в цей договір вносяться виключно на вимогу іпотекодержжателя у встановлені останнім строки.

Відповідно до п.4.1 цей договір вступає в силу з моменту нотаріального посвідчення та діє до повного виконання Основного зобов»язання. Право іпотеки виникає з моменту нотаріального посвідчення цього Договору.

Відповідно до п.6.3 у разі порушення Основного зобов»язання та/або умов цього Договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю Письмову вимогу про усунення порушення , у якій іпотеко держатель зазначає стислий зміст порушених іпотекодавцем зобов»язань, вимогу про виконання порушеного зобов»язання у тридцятиденний строк або більш тривалий строк встановлений іпотеко держателем та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом строку встановленого іпотекодержателем Письмова вимога залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до цього Договору та чинного законодавства України.

Відповідно до п.6.5 Іпотечного договору звернення стягнення на Предмет іпотеки за цим Договором може здійснюватись на підставі : рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; цього Договору шляхом задоволення вимог іпотекодержателя.

Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене в розділі 7 іпотечного договору , згідно статті 36 Закону України «Про іпотеку», вважається договором про задоволення вимог іпотеко держателя, який визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку» ( п.7.1).

Відповідно до п.п.7.1.1 п.7.1 іпотечного договору право іпотекодержателя звернути стягнення на Предмет іпотеки позасудовими способами визначеними цим договором виникає у випадку залишення без задоволення іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя щодо усунення порушень Основного зобов»язання або умов цього Договору , згідно статті 35 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до п.п.7.1.2 п.7.1 сторони досягли згоди про звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі цього Договору, наступними способами :

- передача Предмета іпотеки у власність іпотеко держателю в рахунок виконання Основного зобов»язання в порядку передбаченому цим Договором та статтею 37 Закону України «Про іпотеку»;

Право впотекодержателя на продаж Предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі шляхом укладення Договору купівлі-продажу Предмету іпотеки в порядку передбаченому цим Договором та статтею 38 Закону України «Про іпотеку»;

Право вибору способу звернення стягнення на Предмет іпотеки, згідно цього Договору належить іпотеко держателю ( п.п.7.1.3 п.7.1).

З метою реалізації прав іпотеко держателя передбачених цим Договором та статтями 37,38 Закону України «Про іпотеку», іпотеко держатель уповноважує іпотекодержателя : подавати, оформляти та отримувати будь-які інші документи, необхідні для набуття права власності на Предмет іпотеки або для підготовки Предмета іпотеки до продажу; пред»явити правовстановлюючі документи на Предмет іпотеки, цей Договір та всі інші необхідні документи; усно та письмово звертатися, отримувати та підписувати необхідні документи, їх дублікати, у тому числі заяви до установ та організацій, незалежно від форм власності та підпорядкування з питань одержання Витягів із реєстрів прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, Державного реєстру правочинів тощо; отримувати будь-які необхідні витяги, технічну документацію, що надаються відповідними органами державного управління та місцевого самоврядування, а також інші документи; право здійснювати всі види платежів, пов»язаних із укладанням договору купівлі-продажу або переходом права власності на Предмет іпотеки, у тому числі сплату : нотаріальних послуг з оформлення та надання документів, необхідних для укладання договору купівлі-продажу або переходу права власності на Предмет іпотеки, а також сплачувати суми податків та внесків до державних цільових фондів, здійснювати інші платежі; здійснювати інші дії, що пов»язані з реалізацією прав іпотеко держателя, передбачені цим Договором та Законом України «Про іпотеку».

Пункт 7.2 іпотечного договору містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя про передачу іпотеко держателю права власності на Предмет іпотеки відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку».

Іпотекодавець ( п.п.7.2.1 п.7.2) дає згоду на передачу іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки відповідно до умов цього Договору.

Цей Договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, що є Предметом іпотеки,, згідно статті 37 Закону України «Про іпотеку».

Сторони дійшли згоди, що іпотеко держатель має право набути у власність Предмет іпотеки на наступний день після спливу строку усунення порушень Основного зобов»язання, вказаного в Письмовій вимозі надісланій іпотекодавцю згідно статті 35 Закону України «Про іпотеку» та пункту 6.3 цього Договору, і якщо в цей строк вказані порушення не будуть усунені іпотекодавцем або письмова вимога іпотекодержателя буде залишена іпотекодавцем без задоволення

Про набуття права власності на Предмет іпотеки іпотеко держатель приймає відповідне рішення, в якому зазначається день, з якого до іпотеко держателя переходить право власності на Предмет іпотеки та вартість за якою Предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя, копію якого іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю і жодних додаткових документів або інших умов для набуття права власності іпотеко держателем на Предмет іпотеки не потрібно (п.п.7.2.3 п.7.2)..

Відповідно до п.п.7.2.4 п.7.2 іпотечного договору іпотекодержатель набуває Предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки Предмета іпотеки суб»єктом оціночної діяльності.

Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» ( надалі -Банк) в обґрунтування заяви про забезпечення позову наводить обставини протиправного вибуття Офісу , який є предметом оспорюваного договору іпотеки, з власності і володіння Банку та подальшого неодноразового неправомірного переходу права власності на спірний Офіс від ОСОБА_1 до ОСОБА_5 і ОСОБА_6, від ОСОБА_5 і ОСОБА_6 до ОСОБА_7, від ОСОБА_7 до ПП «Ніка-ріелті», який є власником Офісу станом на даний час.

Так, заявник посилається на рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.05.2016 року в цивільній справі №161/3245/15-ц, яким з урахуванням ухвали апеляційного суду Волинської області від 26.08.2016 року, встановлено, що 13.12.2011 р. ОСОБА_1 отримав від приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Троц Ю.Б. дублікат від 13.12.2011 за реєстраційним №1710 в замін договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троц Ю.Б. 22.08.2008 року за реєстр. №4279, в той час як зазначений договір купівлі-продажу не втрачався, про що було відомо ОСОБА_1

22.12.2011 за заявою ОСОБА_1 реєстратор КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» зареєстрував за ОСОБА_1 право власності на Офіс на підставі дублікату від 13.12.2011 за реєстраційним №1710 виданого взамін договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троц Ю.Б. 22.08.2008 року за реєстр.№4279, та видав ОСОБА_1 витяг про реєстрацію права власності на Офіс від 22.12.2011 №32625575.

Судом у рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.05.2016 року в цивільній справі №161/3245/15-ц також встановлено, що повторним заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.04.2012 в справі №2-8100/11, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 04.09.2012 року в справі №2-8100/11, вирішено в погашення за Кредитним договором №КF53474 від 03.11.2008р, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Фольксбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк», та ОСОБА_1, заборгованості в розмірі 1 939 560 ( один мільйон дев»ятсот тридцять дев»ять тисяч п»ятсот шістдесят) гривень 24 копійки ( в тому числі за кредитом - 1536755,79 грн6, за відсотками -395479,02 грн, по пені -7325,43 грн.) звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме офіс загальною площею 148,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об»єкта 24370425, що належить ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського округу Троц Ю.Б. від 22.08.2008 року за реєстровим номером 4279, способом визначеним ст..37 Закону України «Про іпотеку», розділами 6,7 Іпотечного договору на підставі рішення суду, шляхом набуття права власності на офіс загальною площею 148,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, номер об»єкта 24370425 ПАТ «Фольксбанк» ( ) за початковою ціною 1 925 861 ( один мільйог дев»ятсот двадцять п»ять тисяч вісімсот шістдесят одна ) гривень.

У подальшому ОСОБА_1 передав право власності на Офіс ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.04.2012 року в справі №0308/4180/2012. Зазначене рішення згодом було скасовано апеляційним судом Волинської області ( рішення від 13.11.2014).

Після цього ОСОБА_5 і ОСОБА_6 передали право власності на Офіс ОСОБА_7 на підставі ухвали Рожищенського районного суду Волинської області від 11.07.2012 про затвердження мирової угоди в цивільній справі №0314/985/2012. Зазначене угода була скасована апеляційним судом Волинської області ( ухвала від 1710.2014).

Банк в обгрунтування заяви посилається на те, що не будучи власником Офісу та знаючи про це, ОСОБА_1 звернувся на початку 2014 року з позовом до ПАТ «ВіЕс Банк» про визнання припиненим іпотечного договору від 03.11.2008, в той час як фактично основне зобов»язання, забезпечене іпотекою Офісу, не було виконане, а на момент звернення ОСОБА_1 з таким позовом власником Офісу вже був ОСОБА_7, про що Банку та суду не було відомо.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2014 у справі №161/2784/14-ц іпотечний договір від 03.11.2008 року визнано припиненим.

Згодом заочне рішення від 13.03.2014 року у справі №161/2784/14-ц було скасоване Луцьким міськрайонним судом Волинської області ( рішення від 13.10.2014 у справі №161/16589/14-ц).

23.06.2014 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Т.О. було знято заборону відчуження Офісу на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.05.2014 у справі №161/2784/14-ц. Згодом зазначена ухвала була скасована апеляційним судом Волинської області ( ухвала від 25.12.2014).

03.07.2014 ОСОБА_7 передав Офіс в статутний фонд Приватного підприємства «Ніка-Ріелті» за Актом приймання-передачі та грошової оцінки майна.

25.07.2014 Реєстраційна служба Луцького міського управління юстиції видала свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер 24754694, згідно з яким власником Офісу є Приватне підприємство «Ніка-Ріелті». У матеріалах справи є копія долученого заявником Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 24754694 від 25.07.2014 р, згідно якого власником об»єкту нерухомого майна : Офіс /А-5/ за адресою : АДРЕСА_1, загальною площею 148,6 кв.м. є Приватне підприємство «НІКА-РІЕЛТІ», код ЄДРПОУ№ 30517839.

Як стало відомо Банку наприкінці листопада 2014 року з Єдиного державного реєстру судових рішень , Приватне підприємство «Ніка-Ріелті» передало Офіс в іпотеку Приватному акціонерному товариству «Компанія з управління активами «Карпати-інвест» за договором іпотеки від 03.10.2014 року в забезпечення виконання зобов»язань за договором позики від 01.10.2014, позичальником за яким є ТзОВ «ІРС Сістем», співзасновником і директором якого є ОСОБА_7 Банк зазначає, що за даними ЄДР , ПрАТ «КУА «Карпати-інвест « поряд з ОСОБА_7 є засновниками ТОВ «ІРС Сістем».

Заявник стверджує, що ПП «Ніка-ріелті», ПрАТ «КУА «Карпати -інвест», ОСОБА_7 та ОСОБА_1 ще до моменту виникнення спірних правовідносин були пов»язані між собою та залишаються такими й на даний час, з чого випливає наявність довіри один до одного, спільних інтересів та вчинення ними спільних узгоджених дій, спрямованих на створення Банку перешкод у поновленні прав на Офіс. Банк вважає, що укладення договору іпотеки від 03.10.2014 року між ПП «Ніка-Ріелті» та ПрАТ «КУА «Карпати-інвест» стосовно Офісу відбулося після того, як ОСОБА_7 дізнався про апеляційне оскарження Банком ухвали Рожищенського районного суду Волинської області від 11.07.2012 року про затвердження мирової угоди в цивільній справі « 0314/985/2012, якою право власності на Офіс передано ОСОБА_7

На думку заявника наведені обставини свідчать про багаторазовий протиправний перехід права власності на Офіс та його обтяження зобов»язаннями перед іншими особами без відома та без згоди ПАТ «ВіЕс Банк» ( ПАТ «Фольксбанк»); відповідачі та треті особи на їх стороні вчинили ряд дій, які спрямовані на виведення Офісу з-під іпотеки Банку, обтяження Офісу іпотекою без згоди Банку, а також створення перешкод та ускладнення Банку в поверненні у власне законне володіння спірного Офісу. Протиправність таких дій встановлена судовими рішеннями, які набрали законної сили. Банк також зазначає, що на момент його звернення з позовом про визнання недійсним оспорюваного договору іпотеки в судовому порядку були скасовані та визнані протиправними всі дії та рішення , в результаті яких Офіс протиправно вибув з власності Позивача ( Банку) та внаслідок кількаразового відчуження протиправно перейшов у власність Приватного підприємства «Ніка-ріелті» . При цьому , заборона відчуження Офісу, яка виникла на підставі іпотечного договору від 03.11.2008 року в інтересах Банку, не стала перешкодою для вищезазначених дій стосовно неодноразової передачі права власності на Офіс.

Заявник наголошує і на тому, що з договору іпотеки від 03.10.2014 року, укладеного між Приватним підприємством «Ніка-Ріелті» ( іпотекодавець спірного договору) та ПрАТ «КУА «Карпати-інвест» ( іпотекодержатель ) в забезпечення виконання зобов»язань за договором позики від 01.10.2014, позичальником за яким є ТзОВ «ІРС Сістем», а також з рішення в справі №903/1153/14 вбачається, що ПрАТ «КУА «Карпати-інвест» або будь-яка третя особа може набути у власність спірний Офіс шляхом звернення на нього стягнення і тим самим перешкодити Банку в поновленні своїх прав на спірний Офіс.

Відтак, заявник вважає, що існує реальна загроза того, що виконання рішення суду в цій справі може бути утруднене або й взагалі виявиться неможливим унаслідок чергового відчуження Офісу Відповідачами з метою уникнення виконання можливого рішення суду, якщо таке буде ухвалено судом.

Крім цього, подальше відчуження або передача в іпотеку Офісу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в даній справі ще й тому, що буде впливати на права та інтереси нових власників або іпотекодержателів Офісу. За таких обставин, подальше відчуження Офісу або передача його в нову іпотеку може призвести до виникнення у нового набувача ( обтяжувача) Офісу прав та вимог стосовно Офісу, які ускладнюватимуть або зроблять неможливим виконання рішення суду в даній справі.

Заявник вважає, що єдиним способом, який може запобігти ймовірним діям відповідачів, спрямованим на відчуження та /або обтяження Офісу, є вжиття судом заходів забезпечення позову в даній справі шляхом накладення арешту на Офіс до вирішення справи по-суті.

Розглянувши вказану заяву, суд прийшов до висновку про її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмету спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вказані роз'яснення викладені в постанові пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 № 16.

З огляду на положення оспорюваного іпотечного договору від 03 жовтня 2014 року, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Компанія з управління активами «Карпати-інвест» ( за договором «іпотекодержатель» , відповідач 1 у справі) та Приватним підприємством «Ніка-Ріелті» ( за договором - іпотекодавець, відповідач 2 у справі) відповідачі мають можливість у будь-який час реалізувати спірне нерухоме майно ( Офіс) без згоди заявника (Банку) шляхом продажу від свого імені третім особам, або реєстрації за собою права власності на нього.

Так, відповідно до п.2.1 оспорюваного іпотечного договору іпотеко держатель має право :звернути стягнення на Предмет іпотеки, реалізувати Предмет іпотеки, набути права власності на Предмет іпотеки у випадках, передбачених цим Договором та чинним законодавством України; на свій розсуд обирати спосіб звернення на Предмет іпотеки відповідно до цього Договору та/або положень чинного законодавства України тощо.

Таким чином, за час вирішення даного спору, на майно, яке є предметом іпотеки за оспорюваним іпотечним договором ( і яке , як вбачається з документів, є предметом іпотеки за іпотечним договором, укладеним Заявником ( Банком) з ОСОБА_1 в забезпечення виконання останнім зобов»язань за кредитним договором) може бути звернено стягнення, або ж відповідні права можуть бути відчужені на користь інших осіб, що унеможливить, у випадку задоволення позову, досягнення мети звернення з ним, а саме: захисту порушених прав і інтересів Заявника.

Враховуючи наведені вище обставини, які підтверджуються поданими заявником доказами, а також ризики пов'язанні з подальшим відчуженням Офісу без узгодження із Заявником ( ПАТ «ВіЕс Банк»), суд дійшов до висновку щодо наявності обґрунтованих обставин, стосовно можливості вчинення відповідачами дій, спрямованих на створення умов, які перешкоджатимуть або унеможливлять реальне виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог та необхідності вжиття заходів до забезпечення позову.

Суд вважає , що Заявник обґрунтував як підстави для подання позову від свого імені, так і заяви про вжиття заходів до його забезпечення.

Вжиття наведеного у заяві заходу до забезпечення позову забезпечить збалансованість інтересів сторін та захисту інтересів заявника, у випадку задоволення позову, а також запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, однак реально можуть стати власниками чи іпотеко держателями спірного майна ) (Офісу).

Відповідно до п. п. 5, 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", про забезпечення позову господарський суд виносить ухвалу, яка надсилається або видається сторонам у справі, іншим учасникам судового процесу (стаття 87 ГПК). Наказ про вжиття заходів до забезпечення позову не видається. Зазначена ухвала з урахуванням пункту 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" має статус виконавчого документа, а тому повинна відповідати вимогам статті 18 названого Закону, в тому числі бути скріплена гербовою печаткою.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 66, 67, 86, 115 ГПК України, -

У Х В А Л И В :

1. Заяву Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» вих..№01-3/16144 від 20 вересня 2016 року (вх.№4522/16 від 20.09.16р.) про забезпечення позову задоволити.

2. Накласти арешт на Офіс /А-5/, загальною площею 148,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна 01.

3. Дана ухвала є виконавчим документом, набирає чинності з моменту її прийняття -21.09.2016 р., згідно із ст.115 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою на всій території України та може бути пред'явлена до примусового виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», протягом 1 (одного) року з дня набрання ухвалою законної сили.

4.Стягувачем за даною ухвалою є: Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (79000, м.Львів, вул.Грабовського,11, ідентифікаційний код 19358632).

5. Боржниками за даною ухвалою є :

Приватне акціонерне товариство «Компанія з управління активами «Карпати-інвест» (79018, Львівська область, м.Львів, вул..Головацького,23А, ідентифікаційний код 22334753) та Приватне підприємство «Ніка-Ріелті» (43000, Волинська область, м.Луцьк, проспект Відродження,10; ідентифікаційний код 30517839).

Суддя Кітаєва С.Б.