ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про припинення провадження

"29" вересня 2016 р. Справа № 916/4933/15

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: В.В. Лашина

Суддів: В.В. Бєляновського

' О.Л. Воронюка

при секретарі Є.О. Бендерук

За участю:

Від ПАТ "Дельта Банк" - Биковський Д.Ю.,

Від ПАТ "Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" - Пісна Д.В.

Від Штельманчук М.С. - Ліфлянчик Л.В.

Арбітражний керуючий - Штельманчук М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Дельта Банк"

на постанову господарського суду Одеської області від 16.08.2016

у справі №916/4933/15

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма „Дружба Народів"

до публічного акціонерного товариства „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12 січня 2016 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми «Дружба народів» (у наступному за текстом - ТОВ «Дружба народів») було порушено провадження у справі про банкрутство публічного акціонерного товариства «Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів» (далі - ПАТ «Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів») на загальних підставах, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Штельманчука М.С. та визнано грошові вимоги ініціюючого кредитора у розмірі 427 074 грн.

Постановою господарського суду Одеської області від 16 серпня 2016 року (суддя Найфлейш В.Д.) ПАТ «Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів» визнане банкрутом та відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Штельманчука М.С.

Не погоджуючись із даним судовим рішенням, публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») в апеляційній скарзі просить його скасувати, повернувши справу на стадію розпорядження майном, посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, оскільки розпорядником майна не проведено інвентаризацію майна боржника, відсутні відомості щодо виявлення та оцінки всього майна боржника, не здійснено належним чином аналізу фінансового стану боржника.

Між тим, судова колегія вважає, що апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою було порушене помилково, виходячи з наступного.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Водночас, пунктом 8 частини 3 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначений принцип, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Названа конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України.

Таким чином, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення можлива при дотриманні відповідних положень процесуального закону.

Аналогічна правова позиція відображена у постановах Вищого господарського суду України від 20 липня 2016 року у справі № 904/1512/16, від 02 серпня 2016 року у справі № 909/1278/15, від 03 серпня 2016 року у справі № 44/735-б-49/113-б.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Аналогічні положення містяться й у статті 9 Закону про банкрутство.

Господарський процесуальний кодекс України містить імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити прийняті господарським судом рішення в апеляційному чи касаційному порядку.

Частиною 1 ст. 91 ГПК України встановлено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Відповідно до визначень, які містяться у статті першої 1 Закону про банкрутство, учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство. Сторонами у справі про банкрутство є: конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут). При цьому, кредиторами визнаються: юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Частиною першою статті 23 спеціального Закону встановлено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів. Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав (ч. 8 ст. 23 Закону про банкрутство).

За приписами ч. 2 ст. 25 Закону про банкрутство, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде винесено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про припинення провадження у справі про банкрутство або ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 22 цього Закону.

У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 січня 2016 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України опубліковано повідомлення № 27182 про порушення провадження у справі про банкрутство ПАТ «Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів» та встановлено тридцятиденний граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів з дня опублікування оголошення.

У визначений строк до суду надійшла заява ПАТ «Дельта Банк» про визнання кредиторських вимог на суму 416 820 813,45 грн.

Однак ухвалою господарського суду Одеської області від 28 квітня 2016 року у задоволені заяви ПАТ «Дельта Банк» про визнання кредитором ПАТ «Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів» було відмовлено у зв'язку з тим, що заборгованість ПАТ «Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів» перед ПАТ «Дельта Банк» за договором кредитної лінії ВКЛ-2009993/1 від 19.06.2013 р., на якій засновані кредиторські вимоги скаржника, відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2015 р. та постанови Вищого господарського суду України від 25.11.2015 р. по справі № 910/11426/15 - відсутня.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 06 липня 2016 року ухвалу господарського суду від 28.04.2016 р. щодо відхилення грошових вимог ПАТ «Дельта Банк» залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.04.2016 р. було затверджено реєстр вимог кредиторів ПАТ «Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів», однак вимоги ПАТ «Дельта Банк» до нього не включені. Зазначене судове рішення не оскаржувалося.

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» не набуло статусу кредитора у справі про банкрутство ПАТ «Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів», а тому не мало правових підстав для оскарження постанови суду про визнання боржника банкрутом.

З моменту порушення щодо боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі й законодавством визначені певні особливості та обмеження у реалізації права на оскарження судових рішень у процедурі банкрутства.

Як роз'яснено у пункті 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року № 7, якщо апеляційну скаргу, зокрема, подано особою, яка не має права її подавати, то відповідні обставини виключають перегляд судових актів суду першої інстанції апеляційним господарським судом. У таких випадках останній повинен відмовити у прийнятті апеляційної скарги і винести з цього приводу відповідну ухвалу: щодо апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції - з посиланням на статті 97, 98 ГПК України, а щодо апеляційних скарг на ухвали суду - на статті 91, 98 і 106 ГПК України. У разі помилкового порушення апеляційного провадження в зазначених випадках суд апеляційної інстанції припиняє таке провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК України.

Відповідна правова позиція відображена й у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2010 року у справі № 3-1500к10.

За таких обставин, судова колегія вважає, що помилково порушене апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» підлягає припиненню.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на постанову господарського суду Одеської області від 16.08.2016 р. по справі № 916/4933/15 - припинити.

Справу направити господарському суду Одеської області для подальшого розгляду.

Головуючий суддя В.В. Лашин

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя О.Л. Воронюк