КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2016 р. Справа№ 910/17685/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Майданевича А.Г.

Федорчука Р.В.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Іванов І.А.

від відповідача: Римар С.Ю., Бойко Ю.М., Лімакова О.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІС" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2016р. у справі №910/17685/15 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферреро Україна"

про визнання правочину недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Відповідача про визнання недійсним правочину, вчиненого щодо одностороннього розірвання договору дистрибуції №UA-DA000205 від 01.09.2014р., який укладений між Позивачем та Відповідачем.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.04.2016р. по справі №910/17685/15 у задоволені позовних вимог Позивача відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що виходячи з представлених до матеріалів справи документів, у суду відсутні підстави достеменно стверджувати про наявність на складі на момент розміщення замовлення товарного запасу в обсязі не менше трьохтижневого запланованого обсягу продажу по кожній асортиментній позиції (БКІІ), за виключенням сезонного асортименту (п.2.2.15. договору), оскільки умовами договору сторони визначили єдиний спосіб контролю та надання інформації щодо продажу та залишку товару за допомогою системи "ОПТИМУМ".

Представлені до матеріалів справи видаткові накладні та інвентаризаційні описи суд до уваги не приймає в якості належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів наявності певного залишку продукції на складі позивача, оскільки видаткові накладні за своєю правовою природою лише підтверджують факт отримання дистриб'ютором товару та його кількість, відповідно до кожної асортиментної позиції, та ніяким чином не можуть вказувати на обсяги залишків продукції. Одночасно, представлені інвентаризаційні описи також не є беззаперечним доказом наявності на складі на момент розміщення замовлення товарного запасу у розумінні умов договору №UA-DA000205 від 01.09.2015 р.

Таким чином, приймаючи до уваги все вищенаведене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав вважати односторонній правочин таким, що суперечить нормам чинного законодавства, та відповідно відмови в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд необґрунтовано не взяв до уваги акти інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться на складі товариства. Крім того, судом не взято до уваги, що комп'ютерна програма «Автоматизована система управління мобільною торгівлею ОПТИМУМ» містить лише бази даних АСУМТ, як то передбачено п.1.5. договору №199 про надання послуг з технічної підтримки від 01.05.2012р., а саме комп'ютерна програма містить: дані по документам продажів; дані по документам оплат; дані по документам замовлень.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2016р. прийнято апеляційну скаргу у справі №910/17685/15 до провадження колегією суддів, розгляд скарги призначено на 21.06.2016р.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2016р. апеляційну скаргу у справі №910/17685/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Власова Ю.Л. (головуючий), Корсакової Г.В., Федорчука Р.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2016р. апеляційну скаргу у справі №910/17685/15 прийнято до провадження визначеною колегією суддів та призначено до розгляду на 21.06.2016р.

21.06.2016р. Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2016р. відкладено розгляд скарги на 16.08.2016р.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2016р. апеляційну скаргу у справі №910/17685/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Власова Ю.Л. (головуючий), Майданевича А.Г., Федорчука Р.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2016р. апеляційну скаргу у справі №910/17685/15 прийнято до провадження визначеною колегією суддів та призначено до розгляду на 16.08.2016р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2016р. відкладено розгляд скарги на 06.09.2016р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

01.09.2014р. між Відповідачем та Позивачем був укладений договір дистрибуції №UA-DA000205, відповідно до п.1.1. якого компанія зобов'язується поставити дистриб'ютору, а дистриб'ютор зобов'язується оплатити, прийняти товари, які є власністю компанії, та виконувати інші обов'язки, передбачені цим договором.

Згідно з п.1.2 договору загальний асортиментний перелік товарів, що поставлятиметься за цим договором, визначається та встановлюється у прайс-листі компанії, що є додатком №7 та становить невід'ємну частину договору. При кожній поставці кількість та асортимент товарів визначається сторонами у видаткових накладних, що складають невід'ємну частину договору.

Відповідно до п.2.2.2 договору Позивач зобов'язується здійснювати закупівлю повного асортименту товарів виключно у Відповідача та активно розповсюджувати повний (100%) асортимент товарів Відповідача, використовуючи при цьому торгових агентів.

Згідно з п.2.2.3 Позивач зобов'язаний мати у наявності на своєму складі та реалізовувати повний (100%) асортимент товарів, що зазначений в прайс-листі компанії.

Відповідно до п.2.2.4 договору Позивач зобов'язувався щодня надавати Відповідачу інформацію щодо продажу товару та залишку товару на складі по кожній асортиментній позиції (SKU) у кількісному та грошовому вимірі та щотижня надавати компанії інформацію щодо прогнозування продажів товарів на наступні 4 (чотири) тижні та інформацію щодо кінцевих строків реалізації товарів, що знаходяться на його складах.

Відповідно до п.2.2.15 договору Позивач зобов'язувався дотримуватися правила щодо наявності на складі Позивача на момент розміщення замовлення товарного запасу в обсязі не менше 3-х (трьох) тижнів запланованого обсягу продажу по кожній асортиментній позиції (SKU), за виключенням сезонного асортименту.

Згідно з п.2.3. договору передбачено, що у разі порушення Позивачем пунктів 2.2.1 - 2.2.15 цього договору Відповідач має право негайно в односторонньому порядку розірвати договір шляхом надіслання письмового повідомлення на адресу Позивача.

Відповідно до п.4.1 договору постачання товарів здійснюється окремими партіями в межах трьох періодів поставки (сесія): 1 сесія - 36-52 тиждень 2014 року; 2 сесія - 01-18 тиждень 2015 року; 3 сесія - 19-35 тиждень 2015 року.

Згідно з п.4.2. договору загальна кількість товарів, що рекомендована Позивачу до продажу своїм клієнтам, визначається планом продажів, який розробляється Відповідачем на базі аналізу стану ринку на кожну сесію та узгоджується сторонами у додатку №8, що становить невід'ємну частину договору.

Відповідно до п.10.1.4 договору замовлення передається через систему "ОПТИМУМ" згідно розкладу, який встановлюється Відповідачем за погодженням з Позивачем на певний період часу, в окремих випадках - по факсу, поштою або через представника компанії. У випадку несвоєчасного розміщення замовлення своєчасна поставка товару не є гарантованою.

Згідно з п.17.1.1 договору Позивач зобов'язувався задля надання інформації, зазначеної в п.2.2.4. договору, встановити систему "ОПТИМУМ", запропоновану Відповідачем, та забезпечити безперебійність роботи системи, коректність даних у цій системі та своєчасність їх надходження у відповідності до додатку №6 до договору, що є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п.18.1 договору Відповідач має право у будь-який час розірвати договір шляхом направлення Позивачу письмового повідомлення у випадку, зокрема, якщо Відповідач порушить будь-яке із зобов'язань, які були прийняті ним за договором.

Згідно з п.5 Додатку №6 від 01.09.2014р. до договору, з метою перевірки виконання дистриб'ютором плану зі збільшення кількості покупців (клієнтів) згідно п.2.2.6 договору, а також рівня виконання заявок клієнтів згідно з п.2.2.12 договору всі дані повинні бути завантажені в інформаційно-аналітичну систему "ОПТИМУМ" до 07-00 10 числа місяця, наступного за звітним періодом. Дані, що надійшли після зазначеного часу, до розрахунку братись не будуть.

Відповідно до додатку №8 від 01.09.2014р. до договору дистрибуції №UA-DA000205 від 01.09.2014р. план продаж на період 1 сесії 2014 року становить 1000,69 центнерів, що складається із: у вересні 2014 року - 241,69 центнерів; у жовтні 2014 року - 245,30 центнерів; у листопаді 2014 - 248,89 центнерів; у грудні 2014 року - 264,81 центнерів.

Згідно з додатковою угодою №2/1 від 30.10.2014р. до договору дистрибуції №UA-DA000205 від 01.09.2014р. сторони внесли зміни до плану продаж на період 1 сесії 2014 року що становить 905,82 центнерів, що складається із: у вересні 2014 року - 241,69 центнерів; у жовтні 2014 року - 150,44 центнерів; у листопаді 2014 - 248,89 центнерів; у грудні 2014 року - 264,81 центнерів.

Як свідчать матеріали справи, 19.01.2015р. між Позивачем та Відповідачем було підписано акт про надання маркетингових послуг та нарахування винагороди, відповідно до якого за звітний період з 01.09.2014р. по 28.12.2014 року (1 сесія), Позивач з дотриманням умов договору надав, а Відповідач прийняв маркетингові послуги зі стимулювання збуту та просування товарів Відповідача на ринку, за які нараховує Позивачу винагороду у вигляді бонусу, а саме: нарахування мотиваційних виплат у вигляді бонусу за виконання плану продажів товарів Відповідача за звітний період, узгодженого сторонами у додатку № 8 до договору на суму 894321,46 грн.

Мотиваційні виплати у вигляді бонусу за виконання плану продаж товарів Відповідача за звітний період, узгодженого сторонами у додатку №8 до договору, оплачено Відповідачем на користь Позивача, що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача у Публічному акціонерному товаристві "ПУМБ" від 29.01.2015 р.

22.01.2015р. Позивач отримав лист Відповідача №1316-01 від 22.01.2015р., в якому останній повідомив Позивача про розірвання договору дистрибуції №UA-DA000205 від 01.09.2015р. з 01.02.2015р., у зв'язку з тим, що Позивачем було порушено умови п.2.2.15 договору в частині дотримання правил щодо наявності на складі дистриб'ютора на момент розміщення замовлення товарного запасу в обсязі не менше 3-х (трьох) тижнів запланованого обсягу продажу по кожній асортиментній позиції (SKU), за виключенням сезонного асортименту.

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.09.2015р. у справі №910/17685/15 у позові відмовлено. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2015р. рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2015р. у справі №910/17685/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.02.2016р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2015р. та рішення господарського суду міста Києва від 15.09.2015р. у справі №910/17685/15 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою скасування вказаних судових рішень Вищий господарський суд України зазначив не встановлення судами попередніх інстанцій дати вчинення спірного правочину.

Під час нового розгляду справи місцевим судом було встановлено, що вказаний односторонній правочин слід вважати вчиненим 22.01.2015р., оскільки дата відправлення та дата отримання листа є тотожними.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ст.627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

З встановлених судом обставин вбачається, що укладений між сторонами у справі договір дистрибуції №UA-DA000205 від 01.09.2014р. може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених Цивільним кодексом України та умовами спірного договору.

Так, місцевим господарським судом встановлено і сторонами не заперечується, що 22.01.2015р. Позивач отримав лист Відповідача №1316-01 від 22.01.2015р., в якому останній повідомив Позивача про розірвання договору дистрибуції №UA-DA000205 від 01.09.2015р. з 01.02.2015р.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, лист №1316-01 від 22.01.2015р. за своєю правовою природою є одностороннім правочином, що фактично є вчиненим з моменту вираження Відповідачем волі до настання певних юридичних наслідків, зокрема, розірвання договору №UA-DA000205 від 01.09.2015р.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що вказаний односторонній правочин слід вважати вчиненим 22.01.2015р., тобто, коли останній було направлено Позивачу. При цьому, судом прийнято до уваги, що дата відправлення та дата отримання вказаного листа є тотожними.

Таким чином, пропозиція про розірвання укладеного між сторонами договору направлена Відповідачем Позивачу (другій стороні за договором), отже, Відповідачем дотриманий передбачений умовами договору та законодавчими нормами порядок розірвання договору.

Апеляційним судом не приймаються до уваги доводи Позивача щодо доказів наявності товару на складі в необхідній кількості, оскільки видаткові накладні, на які посилається Позивач, лише підтверджують факт отримання Позивачем товару, його кількість, відповідно до кожної асортиментної позиції, та вартість. Разом з тим, відомості щодо кількості товару по кожній асортиментній позиції, зазначені у видатковій накладній, не можуть братися до уваги для визначення необхідного товарного запасу по цій продукції на складі, оскільки після отримання товару Позивач його розповсюджує по торгових точках.

Надані Позивачем докази, не доводять факту наявності на складі на момент розміщення замовлення товарного запасу в обсязі не менше трьохтижневого запланованого обсягу продажу по кожній асортиментній позиції (БКІІ), за виключенням сезонного асортименту (п.2.2.15. договору), оскільки умовами договору сторони визначили єдиний спосіб контролю та надання інформації щодо продажу та залишку товару за допомогою системи "ОПТИМУМ".

Відповідно до умов договору на Позивача був покладений обов'язок задля надання інформації, зазначеної в п.2.2.4. договору, встановити систему "ОПТИМУМ", запропоновану Відповідачем, та забезпечити безперебійність роботи системи, коректність даних у цій системі та своєчасність їх надходження у відповідності до додатку №6 до договору. На виконання п.17.1.1. спірного договору №UA-DA000205 від 01.09.2014р., між Позивачем та ТОВ «Торговий дім «Система» був укладений договір про надання послуг з технічної підтримки №199 від 01.05.2012р. та встановлена система "ОПТИМУМ".

Отже, Позивачем не доведено належним доказамия обставин належного виконання договірних зобов'язань щодо товарного запасу, тому апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, що Відповідачем було дотримано вимог, передбачених законом та умовами договору для розірвання договору в односторонньому порядку. Позивачем не надано суду належних доказів в розумінні ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України на спростування зазначеного.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІС" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2016р. у справі №910/17685/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2016р. у справі №910/17685/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 20.09.2016р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді А.Г. Майданевич

Р.В. Федорчук