ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.09.16р. Справа № 904/7431/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі його відокремленого підрозділу Регіональна філія "Придніпровська залізниця", м. Дніпро

про стягнення вартості нестачі вантажу у розмірі 1 891, 99 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №18-161 від 30.12.15р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 19.04.16р.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом, у якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі його відокремленого підрозділу Регіональна філія "Придніпровська залізниця" (далі - відповідач) вартість нестачі вантажу у розмірі 1 891, 99 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнає, зазначає, що втрата вантажу сталась не з вини залізниці.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

Встановив:

На виконання умов договору поставки №100 від 01.02.16р., укладеного між позивачем та ТОВ КРАМПРОМ ПОСТАЧАННЯ, 29.02.2016 року на адресу позивача зі станції відправлення Курахівка Донецької залізниці на станцію призначення ОСОБА_3 Придніпровська залізниця за залізничною накладною №52334950 прибув вагон №56965569 з вантажем вугілля камяне.

Зазначений вагон видано позивачу, згідно з ст.ст. 52, 129 Статуту залізниць України (далі - Статут) зі складаним комерційним актом РА №011476/240 від 01.03.16р., з якого вбачається наступне.

Згідно перевізного документа значиться вага: тара 23 050 кг, нетто 50 050 кг. Фактично у вагоні виявилось: вага брутто 80 540 кг, тара с документа 22 000 кг, нетто 58 540 кг, що менше ваги, вказаної у документі на 1 460 кг. У комерційному відношенні завантаження в вагоні шапкою, вище рівня бортів 15 см., вантаж маркований двома подовжніми борознами вапняним розчином, що відповідає залізничній накладній. Зліва над 6,7 м. люками порушено маркування, наявна виїмка розміром 220х120х30см. В технічному відношенні вагон справний, бездвірний, люка закриті щільно, течі вантажу нема.

З огляду на те, що при перевезенні вантажу залізницею втрачено 1 460 кг. вантажу, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача вартості нестачі вантажу у розмірі 1 891, 99 грн.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми вартості нестачі вантажу.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини та положення чинного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

За умовами ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу сталося не з його вини.

Статтею 113 Статуту передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складаються станціями залізниць.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Положення ст.ст. 33, 34 ГПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України. Відповідно до зазначеної норми, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності з приписами ст.115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно ст. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме, за недостачу - у розмірі дійсної вартості недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до частини 3 статті 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Враховуючи викладене, перевіривши здійснений позивачем розрахунок вартості нестачі вантажу, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача його вартості у розмірі 1 891, 99 грн., визнано правомірними, а отже такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Підстави звільнення залізниці від відповідальності за недостачу вантажу, передбачені ст. 111 Статуту, відсутні.

Викладене є підставою для задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32-33, 43, 44, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі його відокремленого підрозділу Регіональна філія "Придніпровська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м.Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11; ) суму 1 891, 99 грн. (одна тисяча вісімсот девяносто одна грн. 99 коп.) вартості нестачі вантажу, 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст рішення підписаний 03.10.2016р.