донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

20.09.2016р. справа №908/1707/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4

від позивача:ОСОБА_5, представник за дов. б/н від 01.03.16р.
від відповідача:не з»явився

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» м.Запоріжжя

на рішення господарського судуЗапорізької області
від04.08.2016 року
у справі№908/1707/16 (суддя Смірнов О.Г.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Літпол-Україна» м.Харків
до відповідачаПриватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» м.Запоріжжя
простягнення основного боргу у розмірі 175 000,50грн., інфляційних втрат у розмірі 7 227,50грн., 3% річних у розмірі 1870,00грн., пені у розмірі 29 750,00грн. за договором поставки №150397 від 28.12.2015р.

ВСТАНОВИВ:

23.06.2016р. позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Літпол-Україна» м.Харків, звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» м.Запоріжжя про стягнення боргу у розмірі 175 000,50грн., інфляційних втрат у розмірі 7 227,50грн., 3% річних у розмірі 1 870,00грн., пені у розмірі 29 750,00грн. за договором поставки №150397 від 28.12.2015р. (а.с.3-5).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 04.08.2016р. у даній справі позов задоволений частково (а.с.143-148).

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Літпол-Україна» основний борг в сумі 175 000,50грн, пеню в сумі 26 135,32грн., 3% річних в сумі 1 864,76грн., інфляційні в сумі 7 204,53грн., судовий збір в сумі 3 153,08грн. В решті позову щодо стягнення пені у сумі 3 614,68 грн., 3% річних у сумі 5,24 грн., інфляційних у сумі 22,97 грн., відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що позивачем доведений факт передачі товару відповідачу та його несплати у встановлені договором терміни, а відтак вимога щодо стягнення боргу є обґрунтованою та документально підтвердженою.

Що стосується стягнення пені, то за висновками суду, позивачем при нарахуванні пені на суму заборгованості, яка виникла за видатковою накладною №РН-0000023 від 25.01.2016р., пеня була розрахована в більшому розмірі, тому в цій частині суд частково задовольнив позовні вимоги.

За висновками суду позивачем при розрахунку інфляції та 3% річних були допущені помилки, а саме інфляційні та 3% річних нараховані у більшому розмірі, тому судом були частково задоволені позовні вимоги щодо стягнення інфляційних у сумі 7 204,53грн. за період з лютого по квітень 2016р. та 3% річних у сумі 1 864,76грн. за період з 28.01.2016р. по 06.06.2016р.

Відповідач, Приватне акціонерне товариство «Запорізький електровозоремонтний завод», звернувся із апеляційною скаргою на зазначене судове рішення, в якій, посилаючись на невірно застосовані норми процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 04.08.16р. по справі №908/1707/16 та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі (а.с. 155-158).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач послався на те, що строк оплати товару за спірною накладною не настав, у зв»язку з неотриманням відповідачем оригіналу рахунку на оплату.

Також, апелянт вказує на те, що відсутні підстави вважати, що позовна заява підписана уповноваженою особою, а матеріали справи підтверджують обґрунтованість позовних вимог, оскільки юридичної особи з кодом ЄДР 3213435 немає.

Позивач у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, підтримав доводи, викладені у відзиву на апеляційну скаргу та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що судом явка сторін у судове засідання не визнавалася обов"язковою, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

Відповідно до частини другої статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Літпол-Україна» м.Харків є юридичною особою (ідентифікаційний код 32134535), що підтверджено копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та статутом (а.с. 10, 12-14).

Відповідач, Приватне акціонерне товариство «Запорізький електровозоремонтний завод» м.Запоріжжя є юридичною особою (ідентифікаційний код 01056273), що підтверджено статутом та витягом з ЄДР (а.с.106-125, 126-130).

28.12.2015р. сторонами було підписано договір поставки №150397, за умовами якого постачальник зобов»язується у 2016р. поставити (передати у власність) замовникові товари, зазначені в специфікації (ях) додатку до цього договору, а замовник прийняти і оплатити такі товари на умовах цього договору (а.с.15-20).

Найменування, номенклатура, асортимент, марка, кількість товарів: відповідно до специфікацій додатку до договору (п.1.2 договору).

Обсяги закупівлі товарів за цим Договором та відповідно і сума (загальна вартість) Договору можуть бути зменшені Замовником в односторонньому порядку залежно від реального фінансування видатків (реального фінансування Договору, зміни фінансового та/або виробничого плану) (п.1.3 договору).

Розділом 3 договору сторони визначили ціну.

Ціна (сума, загальна вартість) цього Договору становить 700 002,00грн., у тому числі ПДВ 20%: 116 667,00грн. Ціна за одиницю товару зазначається у специфікаціях (п.3.1 договору).

Замовник оплачує поставлений Постачальником товар виключно за ціною, вказаною у Специфікації(ях) додатку(ах) до цього Договору (п.3.2 договору).

Ціни на товари за цим Договором, ціни у видаткових накладних, у рахунках на оплату товарів, інших документах до Договору вказуються в національній валюті України (п.3.3 договору)

Порядок здійснення оплати сторони узгодили в розділі 4 Договору.

Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються у безготівковій формі (п.4.1 договору).

Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 2 (двох) банківських днів з моменту отримання кожної партії товару та отримання Замовником оригіналу рахунку на оплату товарів. В актах приймання-передачі товару сторони за цим Договором повинні зазначити найменування, асортимент, кількість та ціну товарів, номер та дату Договору, номер та дату заявки на постачання товару, дату отримання Постачальником заявки на постачання товару, реквізити видаткової накладної, за якою отриманий товар, інші відомості при необхідності. Акт приймання-передачі повинен бути скріплений печатками сторін за Договором, у разі якщо ОСОБА_5 приймання-передачі товару не скріплений печатками сторін за Договором, він вважається не підписаним (п.4.2 договору).

До рахунка на оплату товарів додаються: видаткова накладна, товарно-транспортна накладна (інші документи щодо транспортування товару) (п.4.3 договору).

Строк поставки товарів: товар повинен бути поставлений не пізніше 20 (двадцяти) днів від дня отримання Постачальником письмової заявки Замовника на постачання товару. У день отримання Постачальником письмової заявки на постачання товару від Замовника, Постачальник зобовязаний повідомити Замовнику про отримання заявки на постачання товару та готовність її виконати (п.5.1 договору).

Місце та умови поставки товарів: товар постачається за рахунок та транспортом Постачальника на склад Замовника на умовах DDP (згідно Інкотермс 2000): Україна, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 2 (п. 5.2 договору).

Представник Замовника при прийнятті товару зобовязаний звірити відповідність кількості і асортименту товару, вказаному у видатковій накладній, розписатися за отримання товару у видатковій накладній та видати представнику Постачальника довіреність на отримання їм даної партії товару (п.5.3 договору).

Товар постачається партіями відповідно до письмових заявок Замовника (п.5.4 договору).

Право власності на товар, зазначений у Специфікації(ях) додатку(ах) до цього Договору, переходить до Замовника з моменту підписання сторонами/представниками сторін видаткової накладної та відсутності у Замовника зауважень щодо якості, комплектності та асортименту товару. У разі наявності у Замовника зауважень щодо якості, комплектності та асортименту товару, право власності на товар, зазначений у Специфікації(ях) додатку(ах) до цього Договору, переходить до Замовника з моменту підписання сторонами/представниками сторін ОСОБА_5 приймання-передачі товару (п.5.5 договору).

Згідно з п.5.8 договору прийом товару здійснюється Замовником у відповідності до умов цього Договору, а також у відповідності до умов Інструкції № П-6 від 15.06.65р. Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю та Інструкції № П-7 від 25.04.66 р. Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, якщо умови вищезазначених інструкцій не суперечать умовам цього Договору та/або діючому законодавству (вказані інструкції застосовуються в частині що не суперечать умовам цього Договору та/або діючому законодавству). Прийом товару здійснюється Замовником при наявності товарно-супровідних документів: товарно-транспортної накладної (інших документів щодо транспортування товару), пакувальних аркушів, рахунку на оплату товару, документів, підтверджуючих якість товару. Замовник проводить вхідний контроль товару згідно з вимогами ГОСТ 24297-87.

Підтвердженням про одержання товару Замовником є видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками сторін (п.5.12 договору).

Пунктом 6.1. (п.п. 6.1.1., 6.1.2.) Договору передбачені обовязки Замовника, а саме: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари та приймати поставлені товари згідно з умовами цього Договору.

Розділом 7 договору сторони визначили відповідальність сторін.

Так, пунктом 7.2.1 договору встановлено, що замовник за договором несе відповідальність у разі порушення строків оплати отриманого товару замовник сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Згідно з п. 10.1. Договору цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2016 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим Договором.

Договір поставки №150397 від 28.12.2015р. підписаний сторонами у встановленому порядку та скріплений печатками підприємств.

Сторонами було підписано специфікацію №1 (додаток №1) до договору поставки №150397 від 28.12.2015р., в якій узгоджено найменування товару, розмір, марку, колір, од. виміру, його кількість, ціну без ПДВ та суму з ПДВ. Також, специфікацією були визначені умови оплати: протягом 2 банківських днів з моменту отримання товару на склад замовника (а.с.21).

Додатком №2 до договору поставки №150397 від 28.12.2015р., сторони встановили графік відвантаження товару та зазначили загальну вартість товарів за цим графіком поставки: 700 002,00грн. (а.с.22).

Додатковою угодою №1 від 31.12.2015р. до договору №150397 від 28.12.2015р. сторони внесли зміни у п.10.1 договору та виклали його у наступній редакції: « 10.1. Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.03.2016 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим Договором» (а.с.100).

Виходячи зі змісту наданих до матеріалів справи видаткових накладних №РН-0000023 від 25.01.2016р., №РН-0000004 від 14.01.2016р., №РН-0000009 від 18.01.2016р., №РН-0000018 від 22.01.2016р. позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 700 002,00грн. (а.с.23, 27, 31, 35), з урахуванням часткового погашення заборгованості відповідачем у сумі 525 001,50грн., що підтверджено платіжними дорученнями №973 від 16.01.2016р. на суму 175000,50грн., №1352 від 21.01.2016р. на суму 175 000,50грн., №1414 від 22.01.2014р. на суму 175 000,50грн., борг складає 175 000,50 грн. (а.с.103-105).

З представлених видаткових накладних вбачається, що вони містять всі необхідні відомості про товар, а також містять відомості про фактичне отримання товару. Тобто, за своїми ознаками такі накладні є підтвердженням передачі позивачем та приймання відповідачем спірного товару.

В матеріалах справи наявні довіреності №1503 від 14.01.2016р., №1563 від 18.01.2016р., №1663 від 21.01.2016р., №1683 від 25.01.2016р., видані відповідачем на ім'я ОСОБА_6 на отримання від позивача товару за договором №150397 від 28.12.2015р. (а.с.24, 28, 32, 36).

Підписи представників відповідача містяться на перелічених вище видаткових накладних, які мають дати складання - 14.01.2016р., 18.01.2016р., 22.01.2016р., 25.01.2016р.

Датою поставки товару є саме дати складання видаткових накладних, а зобов'язання позивача з постачання цього товару були виконані 14.01.2016р., 18.01.2016р., 22.01.2016р., 25.01.2016р.

Факт поставки товару відповідачу також підтверджується підписаними сторонами товарно-транспортними накладними № від 14.01.2016р., №000000037 від 18.01.2016р., № від 22.01.2016р. та № від 25.01.2016р., які наявні у матеріалах справи (а.с.25, 29, 33, 37).

На оплату поставленого товару позивачем у відповідності до умов Договору були виписані рахунки-фактури №СФ-0000012 від 14.01.2016р., №СФ-0000017 від 15.01.2016р, №СФ-0000030 від 21.01.2016р., №СФ-0000034 від 22.01.2016р., засвідчені копії яких містяться у справі (а.с. 54-57).

Також, позивач направив відповідачу вимогу про погашення боргу вих..№24/05-01 від 24.05.2016р. про сплату суми заборгованості у розмірі 175000,50грн. за поставлений йому товар (а.с. 44).

Відповідач на означену вимогу не відреагував, борг не сплатив.

Враховуючи те, що відповідач повністю не розрахувався із позивачем за отриману продукцію, останній звернувся із позовом про стягнення боргу у сумі 175 000,50грн. за видатковою накладною №РН-0000023 від 25.01.2016р., пені у розмірі 29 750,00грн., інфляційних у розмірі 7 227,50 грн., 3% річних у сумі 1 870,00 грн.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Укладений між сторонами 28.12.2015р. договір поставки №150397 є за своєю правовою природою договором постачання, правовідносини за яким регулюються главою 30 параграф 1 Господарського кодексу України та главою 54 параграф 3 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти цей товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами абзацу 2 ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов»язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов»язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов»язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не передбачено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються у безготівковій формі (п.4.1 договору).

Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 2 (двох) банківських днів з моменту отримання кожної партії товару та отримання Замовником оригіналу рахунку на оплату товарів.

До рахунка на оплату товарів додаються: видаткова накладна, товарно-транспортна накладна (інші документи щодо транспортування товару) (п.4.3 договору).

Підтвердженням про одержання товару Замовником є видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками сторін (п.5.12 договору).

З огляду на умови договору, суд дійшов правильного висновку, що строк оплати постановленого товару визначається саме з дня підписання сторонами за цим договором видаткової накладної та з врахуванням отримання замовником оригіналу рахунку на оплату товарів.

Таким чином, з врахуванням дати підписання сторонами у справі видаткової накладної №РН-0000023 від 25.01.2016р. згідно п.4.2 договору строк оплати товару за нею настав 27.01.2016р, прострочка виникла з 28.01.2016р.

Свої зобов"язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів у сумі 175 000,50грн. всупереч ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України відповідач не виконав, тому висновок суду щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу колегія суддів вважає правомірним та документально підтвердженим.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

За приписом ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п.3 ст.611 ЦК України).

Статтею 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань від 22.11.1996 року №543-96-ВР передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Разом з тим, ч.6 ст.232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки відповідачем отриманий товар у позивача без будь-яких зауважень, оплата повинна здійснюватись в термін, передбачений сторонами у договорі, так як відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, викладених в ст.ст. 526, 530 ЦК боржник повинен сплатити одержаний товар в строки, передбачені умовами договору.

Згідно з п.7.2.1 договору поставки №150397 від 28.12.2015р., у разі порушення строків оплати отриманого товару замовник сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочки.

Позивачем на підставі п.7.2.1 договору №150397 від 28.12.2015р. нараховано та пред'явлено до стягнення пеню в сумі 29 750,00грн. за період з 28.01.2016р. по 06.06.2016р.

З висновком суду про те, що позивачем при нарахуванні пені на суму заборгованості за видатковою накладною №РН-0000023 від 25.01.2016р. була допущена помилка, а саме пеня розрахована у більшому розмірі, колегія суддів погоджується та вважає його правильним.

За таких обставин, внаслідок проведеного перерахунку висновок суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 26 135,32грн. за період з 28.01.2016р. по 06.06.2016р., колегія суддів вважає таким, що відповідає положенням договору та вимогам законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування - це спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов"язання.

Три відсотки річних - це спосіб захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

За висновками суду, з якими погоджується судова колегія, позивачем при розрахунку інфляції та 3% річних помилково були нараховані інфляційні та 3% річних у більшому розмірі, внаслідок чого стягненню з відповідача на користь позивача підлягала інфляція в сумі 7 204,53 грн. за період з лютого 2016р. по квітень 2016р. та 3% річних в сумі 1 864,76грн. за період з 28.01.2016р. по 06.06.2016р.

Перевіривши арифметично розрахунок 3% річних у сумі 1864,76грн. та інфляційних у сумі 7 204,53грн. за вказані вище періоди, колегія суддів вважає висновок суду щодо їх часткового задоволення правильним та обґрунтованим.

Доводи апелянта стосовно ненадання позивачем доказів у підтвердження надсилання рахунку на спірну накладну спростовуються матеріалами справи, оскільки оригінали рахунків на оплату товару за Договором були надіслані позивачем на адресу відповідача разом з вимогою про погашення боргу №24/05-01 від 24.05.2016р., яка була отримана останнім 06.06.2016р., про що свідчить витяг з офіційного сайту УДП Укрпошта про відстеження пересилання поштових відправлень, зокрема, рахунок-фактура № СФ-0000034 від 22.01.16р. до видаткової накладної №РН-0000023 від 25.01.16р. (а.с.44-47).

Сторони за умовами договору узгодили застосування при прийомі товару положень Інструкції П-6 та Інструкції П-7, за змістом яких (п.12 Інструкції П-6, п.14 Інструкції П-7) приймання продукції за кількістю/якістю здійснюється за транспортними та супровідними документами, серед яких вказаний рахунок-фактура. У випадку відсутності таких документів або деяких з них складається акт про фактичну наявність продукції з вказівкою на відсутні документи. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав суду акту, який би належним чином підтверджував відсутність рахунку-фактури на момент отримання ним товару. В свою чергу, факт отримання товару за неоплаченою видатковою накладною відповідачем не заперечується, та не надано доказів реалізації відповідачем, визначених ЦК України для покупця у разі невиконання продавцем обов"язку з передачі документів, визначених договором (ст.ст.666, 688 ЦК України).

Крім того, відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарської операції та повинні бути складені під час здійснення такої операції. а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Рахунок фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер.

Отже, рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст.613 ЦК України, тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов»язку сплатити грошові кошти за прийняту ним продукцію.

Щодо доводів апелянта про невірне зазначення коду ЄДРПОУ позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити ідентифікаційні коди суб»єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків за його наявності.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, Товариства з обмеженою відповідальністю «Літпол-Україна» м.Харків, ідентифікаційним кодом юридичної особи є 32134535.

Судова колегія звертає увагу на те, що дійсно в резолютивній частині рішення суду від 04.08.2016р. по вказаній справі місцевим господарським судом невірно зазначений код юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Літпол-Україна» ЄДРПОУ 3213435, замість вірного ».

При цьому, дане порушення не є підставою для скасування судового рішення відповідно до вимог ст. 104 ГПК України та не призвело до прийняття неправильного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновок місцевого господарського суду, тому підстав для її задоволення не має, оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому повинно бути залишено без змін.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на скаржника.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 04.08.2016р. у справі № 908/1707/16 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 04.08.2016р. у справі № 908/1707/16 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.О.Радіонова

Судді Д.О.Попков

ОСОБА_3

Надр.5 прим:1 у справу; 1позивачу; 1 відповідачу; 1 ДАГС; 1ГС Запорізької обл.