Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" вересня 2016 р. Справа № 906/326/16.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Шніт А.В.

розглядаючи заяву Державного підприємства "Україна" вх.№02-19/96/16 від 12.08.2016 про розстрочення виконання судового рішення у справі за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агростем"

до: Державного підприємства "Україна"

про стягнення 573696,55грн

за участю представників сторін:

від стягувача: не з'явився;

від боржника (заявника): не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 26.05.2016 позов задоволено, стягнуто з Державного підприємства "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агростем": 485191,81грн основного боргу; 80177,72грн інфляційних; 8327,02грн 3% річних; 8605,45грн судового збору.

На примусове виконання рішення господарського суду Житомирської області від 26.05.2016 видано наказ №906/326/16 від 16.06.2016.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.07.2016 рішення господарського суду Житомирської області від 26.05.2016 залишено без змін.

12.08.2016 до суду від Державного підприємства "Україна" надійшла заява про розстрочення виконання судового рішення.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 15.08.2016 вищезазначену заяву прийнято до розгляду, призначено судове засідання на 22.08.2016 та зобов'язано сторони надати суду докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 22.08.2016, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника боржника та неподання ним доказів, які підтверджують наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, розгляд заяви відкладено на 29.09.2016.

Представник стягувача в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка (а.с.157).

У поданих 22.08.2016 запереченнях на заяву про розстрочення виконання судового рішення, стягувач просив залишити зазначену заяву без задоволення.

Представник боржника в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.160). Вимог ухвали суду від 22.08.2016 не виконав.

Розглянувши заяву Державного підприємства "Україна" вх.№02-19/96/16 від 12.08.2016 про розстрочення виконання судового рішення, господарський суд прийшов до висновку про відмову в її задоволенні, враховуючи наступне.

Згідно зі ст.115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Відповідно до ч.1 ст.121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у засіданні суду з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що заява повинна містити: викладення обставин та обґрунтування причин, що унеможливлюють чи утруднюють виконання рішення; зазначення того, що просить заявник - розстрочити чи відстрочити виконання рішення, яким чином змінити спосіб і порядок виконання рішення; вказівку, в разі необхідності, про надіслання ухвали про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання установі банку або державному виконавцю. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Згідно пункту 7.1.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Пунктом 7.2 даної Постанови визначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно ч.1 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.34 ГПК України).

Варто зазначити, що умовою надання відстрочки чи розстрочки виконання рішення є наявність виключно виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Тобто, підставою надання розстрочки є не тільки підтверджені належними доказами обставини щодо ускладнення чи об'єктивної неможливості виконання рішення суду, а і винятковість таких обставин.

Причому, обовязок доказування обставин щодо ускладнення чи неможливості виконання рішення покладається на особу, яка звертається із заявою про надання відстрочки чи розстрочки рішення.

Боржник в якості обставин, які ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, зазначає: збирання врожаю з виконанням додаткових проміжних робіт; зниження темпів виробництва, зменшення доходів від реалізації продукції; інвентаризація майна, виготовлення технічної документації, оформлення права власності, що зумовлює додаткові витрати для підприємства.

Водночас боржник не надав доказів, які підтверджують викладені у заяві обставини.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити Державному підприємству "Україна" в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду вх.№02-19/96/16 від 12.08.2016 у справі №906/326/16

Ухвала господарського суду набирає законної сили у встановленому законом порядку.

Суддя ОСОБА_1

Друк:

1 - в справу

2 - стягувачу (рек.з пов.);

3 - боржнику (рек.з пов.)