КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2016 р. Справа№ 911/1022/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

За участю представників:

Прокурор: Ясир Є.М. (посвідчення №028898 від 17.09.2014)

Від позивача :Василенко С.Ю.-представник;

Від відповідача-1: Мохнюк Р.Г.-представник;

Від відповідача-2: Груша В.В.-представник;

Від третьої особи: не з'явився.

розглянувши матеріали апеляційної заступника прокурора Київської області

на ріщення Господарського суду Київської області від 14.06.2016

у справі № 911/1022/16 (суддя Ярема В.А.)

за позовом виконуючого обов'язками керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави

в особі Іванківської районної ради

до 1. Приватного підприємства "Автошкола "Драйвінг плюс"

2. Відділу освіти Іванківської районної державної адміністрації

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Іванківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1

про визнання договору недійсним, зобов'язання повернути майно.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області звернувся з позовом виконуючий обов'язки керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Іванківської районної ради до Приватного підприємства "Автошкола "Драйвінг плюс" та Відділу освіти Іванківської районної державної адміністрації про:

- визнання недійсним з моменту укладення договору оренди нерухомого майна №02-10-24 від 21.12.2011, укладеного між ВО Іванківської РДА в особі начальника ОСОБА_5, з однієї сторони, та ПП "Автошкола "Драйвінг плюс" в особі керівника ОСОБА_6 з другої сторони;

- зобов'язання ПП "Автошкола "Драйвінг плюс" в особі ОСОБА_6 повернути нежитлове приміщення загальною площею 95,7 кв. м., вартістю 208 867,00 грн, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 шляхом його звільнення.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що посадовими особами відділу освіти Іванківської районної державної адміністрації в Київській області порушено вимоги ч. 5 ст. 53 ЗУ "Про освіту", п 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України №63 від 14.08.2001, ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна", ч. 2 ст 5 ЗУ "Про приватизацію державного майна", зокрема, об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню та використанню не за призначенням.

Рішенням Господарського суду Київської області від 14.06.2016 у справі №911/1022/16 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, заступник прокурора Київської області звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області у справі №911/1022/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2016 апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області, прийнято до провадження та призначено до розгляду на 04.08.2016.

20.07.2016 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача -1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи; 26.07.2016 від представника відповідача -2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи; 01.08.2016 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача; 04.08.2016 від прокурора Київської області надійшли пояснення по справі, які колегією суддів були оглянуті та долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні, призначеному на 04.08.2016, представники позивача, відповідача-1, відповідача-2 та третьої особи в судове засідання не з'явилися.

Прокурором в судовому засіданні 04.08.2016 подано клопотання про продовження строку вирішення спору, яке колегія суддів задовольнила та долучила до матеріалів справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.08.2016 продовжено строк розгляду спору, та відкладено розгляд апеляційної скарги заступника прокурора Київської області на 27.09.2016.

26.09.2016 через відділ документального забезпечення суду від відповідача-2 надійшли письмові пояснення, в яких відповідач-2 заперечує проти доводів апеляційної скарги заступника прокурора Київської області та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

27.09.2016 через відділ документального забезпечення суду від відповідача-1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-1 заперечує проти доводів апеляційної скарги заступника прокурора Київської області та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні, призначеному на 27.09.2016, прокурор надав пояснення по справі, в яких просив задовольнити апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області в повному обсязі.

В судовому засіданні, призначеному на 27.09.2016, представники позивача відповідача-1 та відповідача-2 надали пояснення по суті спору, та заперечували проти доводів апеляційної скарги.

В судове засідання, призначене на 27.09.2016, повноважні представники третьої особи не з'явилися.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвал Київського апеляційного господарського суду були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвал.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників третьої особи, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 25.10.2011 відділ освіти Іванківської РДА звернувся до Фонду комунального майна України з проханням провести конкурс по відбору суб'єктів оціночної діяльності на право оренди 2 (двох) приміщень загальною площею 95,7 кв. м., що розташовані за адресою АДРЕСА_1 ЗОШ І-ІІІ ст. №1.

Між Відділом освіти Іванківської РДА в особі начальника ОСОБА_5, що діє на підставі Положення про освіту, з однієї сторони та Приватним підприємством "Автошкола "Драйвінг плюс" в особі керівника ОСОБА_6, що діє на підставі статуту, з другої сторони, 20.12.2011 було укладено договір оренди нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селища Іванківського району №02-10-24 (далі - договір оренди).

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 1.3., 3.1. та 7.1. договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне володіння і користування частину нежитлового приміщення Іванківської ЗОШ І-ІІІ ст. №1, загальною площею 95,7 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває на балансі Відділу освіти Іванківської РДА, вартість якого визначена шляхом проведення незалежної експертної оцінки та згідно звіту про оцінку ринкової вартості станом на 31.10.2011 становить 208 867,00 грн.

Майно здається в оренду з метою розміщення в ньому шкіл, курсів з навчання водіїв автомобілів.

Передача майна в оренду здійснюється за актом приймання-передачі, в якому зазначається про стан майна, що орендується та інші відомості за узгодженням сторін.

Орендна плата становить 2,38 грн. за годину і підлягає в подальшому щомісячній індексації в залежності від рівня індексу інфляції у відповідності з чинним законодавством України.

Термін дії договору оренди складає 2 роки 11 місяців з 20.12.2011 по 20.11.2014 включно. Копія вищезазначеного договору наявна в матеріалах справи.

З наявної в матеріалах справи копії акта прийому-передачі 20.12.2011 ВО Іванківської РДА передав, а ПП "Автошкола "Драйвінг плюс" прийняло в оренду частину нежитлового приміщення Іванківської ЗОШ І-ІІІ ст. №1, загальною площею 95,7 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Іванківської районної ради Київської області VI скликання від 29.12.2011 №VI-17/278 "Про затвердження переліку об'єктів нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селища Іванківського району, яке може бути передане в оренду в 2012 році" затверджено відповідний перелік, до якого було включено, зокрема, частину нежитлового приміщення (кімната площею 95,7 кв. м.) за адресою АДРЕСА_1.

20.10.2014 між відповідачем-1 та відповідачем-2 було укладено додаткову угоду №1 до договору оренди нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селища Іванківського району №02-10-24 від 20.12.2011, відповідно до змісту якої сторони відповідного правочину домовились продовжити термін дії договору оренди на 2 роки 11 місяців з 20.10.2014 по 20.09.2017 включно.

При зверненні до суду першої інстанції з відповідним позовом, виконуючий обов'язки керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області зазначив, що за результатами опрацювання відповідною прокуратурою інформації з Іванківської РДА встановлено порушення вимог законодавства України щодо збереження мережі закладів освіти, відчуження їх майна, використання приміщень для цілей, не пов'язаних з освітніми процесами та дозвіллям дітей.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 11, ст. 202 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ст. 203 ЦК України).

Таким чином, вирішуючи спір про визнання недійсним договору необхідно встановити наявність саме тих обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочинів, та настання відповідних наслідків, зокрема, відповідність змісту правочину вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Статтею 18 та частиною 5 статті 63 Закону України "Про освіту" визначено, що навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не можуть бути об'єктами оренди об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини 2 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

Відповідно до ч. 2 ст. 5, пункту "б" ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. До об'єктів, що мають загальнодержавне значення, відносяться майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів, основним видом діяльності яких є виробництво товарів (робіт, послуг), що мають загальнодержавне значення.

Загальнодержавне значення мають об'єкти, діяльність яких забезпечує соціальний розвиток, збереження та підвищення культурного, наукового потенціалу, духовних цінностей, зокрема, об'єкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

Згідно з частиною 1 статті 63 Закону України "Про освіту" та частиною 1 статті 44 Закону України "Про загальну середню освіту", матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності.

Таким чином, оскільки об'єкти освіти включають в сукупності всі вищевказані складові елементи матеріально-технічної бази навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти, а тому приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням не підлягають.

Проте поряд з тим, відповідно до частини 1, 4 статті 61 Закону України "Про освіту" фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування є, зокрема, доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Підпунктом 2 пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 №796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності" (в редакції, чинній станом на дату укладення спірного договору) передбачено можливість надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничній, науковій діяльності, у разі коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Відповідно до абзацу 19 частини 2 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" окреме індивідуально визначене майно із складу цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, забороненого до оренди, може бути об'єктом оренди (без права приватизації та суборенди), якщо воно не заборонене до оренди законами України, не задіяне у процесі основного виробництва та за висновком органу, уповноваженого управляти цим майном, його оренда не порушить цілісності майнового комплексу.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що чинне законодавство дозволяє передачу в оренду окремого індивідуально визначеного майна, що входить до складу об'єкта освіти, як цілісного майнового комплексу, а саме: приміщень, споруд та обладнання навчальних закладів, що тимчасово не використовуються у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничній, науковій діяльності за умови, якщо це не погіршує соціально-побутових умов колективу відповідного навчального закладу.

Згідно наявного в матеріалах справи положення про відділ освіти Іванківської районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови адміністрації від 11.09.2013 №337, відділ освіти є структурним підрозділом райдержадміністрації, бюджетною неприбутковою установою, яка в межах своїх повноважень організовує виконання актів законодавства у сфері освіти і науки, інновацій, інтелектуальної власності в системі освіти здійснює контроль за їх реалізацією.

До того ж, статутом Іванківської ЗОШ І-ІІІ ст. №1 визначено, що остання заснована Іванківською РДА та знаходиться у комунальній власності, матеріально-технічна база відповідного навчального закладу включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, інші матеріальні цінності, вартість яких відображено у балансі начального закладу.

Джерелами фінансування закладу є, зокрема, кошти районного бюджету у розмірі, передбаченому нормативами фінансування загальної середньої освіти для забезпечення навчального процесу в обсязі, визначеному Державним стандартом загальної середньої освіти; кошти, отримані від надання платних послуг у порядку визначеному МОН України, доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, навчально-дослідницьких ділянок, підсобних господарств, від здачі в оренду приміщень, споруд обладнання.

Зі змісту спірного договору оренди вбачається, що в оренду було передано частину нежитлового приміщення Іванківської ЗОШ І-ІІІ ст. №1, як складовий елемент матеріально-технічної бази відповідного навчального закладу, а не сам навчальний заклад, як цілісний майновий комплекс.

Таким чином, оскільки спірна частина приміщення могла бути об'єктом оренди, виходячи з положень статті 61 Закону України "Про освіту" та постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 №796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності", а тому доводи прокурора щодо того, що спірне приміщення є об'єктом освіти загальнодержавного значення та не може бути передане в оренду, є безпідставними, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Крім того, відповідно до п. 3.2. договору оренди сторони визначили часовий інтервал використання відповідного приміщення: з понеділка по п'ятницю та в неділю - з 17:00 до 21:00, а в суботу - з 15:00 до 21:00.

До того ж, відповідно до банківських виписок ПП "Автошкола "Драйвінг плюс" належним чином виконує зобов'язання по сплаті орендної плати, що свідчить про отримання навчальним закладом інших доходів, передбачених положеннями законодавства та статуту Іванківської ЗОШ І-ІІІ ст. №1.

Тому відповідачем спірного орендованого приміщення не перешкоджає та неможе перешкоджати здійсненню навчально-виховного процесу та не погіршує соціально-побутових умов учнів та трудового колективу навчального закладу, а сприяє додатковому фінансуванню відповідного об'єкта освіти, про що також вірно зазначив суд першої інстанції.

За таких обставин, оскільки передана в оренду частина приміщення відповідного навчального закладу є лише складовою частиною Іванківської ЗОШ І-ІІІ ст. №1, а не самим об'єктом освіти, та не використовується останнім в навчально-виховному процесі, у той час як доказів того, що використання орендованого майна погіршує соціально-побутові умови шкільного колективу, прокурором не надано, суд дійшов висновку, про те що договір оренди нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селища Іванківського району №02-10-24 від 20.11.2011 не суперечить приписам законодавства.

Таким чином, доводи прокурора щодо того, що спірні приміщення не могли бути передані в оренду, оскільки їх використання ПП "Автошкола "Драйвінг плюс" не пов'язане з навчально-виховним процесом, є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога прокурора про визнання недійсним з моменту укладення договору оренди є доказово необґрунтованою та нормативно безпідставною, а тому не підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги прокурора про зобов'язання ПП "Автошкола "Драйвінг плюс" в особі ОСОБА_6 повернути нежитлове приміщення загальною площею 95,7 кв. м., вартістю 208 867,00 грн., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 шляхом його звільнення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з статтею 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Враховуючи відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним з моменту укладення договору оренди, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога прокурора про зобов'язання повернути орендоване приміщення задоволенню не підлягає, тому що за своєю правовою природою є похідною від первісної (основної) позовної вимоги.

Що стосується заявленого клопотання відповідача-2 про застосування наслідків спливу строків позовної давності для захисту порушеного права колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статтей 256, 257, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права і факт його порушення або оспорювання. У випадках відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв'язку з необґрунтованістю самоїх вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.06.2007 у справі №П-9/161-16/165.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог у даній справі у зв'язку з недоведеністю прокурором обставин, що спірний договір оренди суперечить актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, відтак відмову у задоволенні як основної, так і похідної позовних вимог, та відсутність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності, передбачених ст. 267 ЦК України.

Заперечення скаржника з цього приводу, які містяться в матеріалах справи, та в апеляційній скарзі не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та спростовуються матеріалами справи, а тому є необґрунтованими та недоведеними.

Згідно з положеннями ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2016 у справі № 911/1022/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 911/1022/16 повернути Господарському суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська