ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

29.09.2016 Справа № 917/2400/15

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Текро-Дніпро", с.Потоки, Кременчуцький район, Полтавська область, 39741 на дії Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, вул. Першотравнева, 37, м. Кременчук, 39600 по справі №917/2400/15 (вх. канцелярії суду №752 від 15.08.2016р.)

за позовом Приватного підприємства "Поло-Інвестбуд", вул. Олеко Дундича, буд.1Д, м. Кременчук, Полтавська область, 39627

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Текро-Дніпро", с. Потоки, Кременчуцький район, Полтавська область, 39741

про стягнення 77 845,88 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Текро-Дніпро", с.Потоки, Кременчуцький район, Полтавська область, 39741

до Приватного підприємства "Поло-Інвестбуд", вул. Олеко Дудича, буд. 1Д, м. Кременчук, Полтавська область, 39627

про стягнення 292949,60 грн. збитків

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від стягувача за первісним позовом: не зявився

від боржника запервісним позовом (скаржника): не з"явився

від Кременчуцького районного ВДВС: ОСОБА_1 дов. №14 від 13.05.2016р.

Суть справи: розглядається скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Текро-Дніпро" на дії Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, згідно якої скаржник просить скасувати постанови головного державного виконавця Кременчуцького районного відділу держаної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 від 02.08.2016 р. у виконавчому провадженні №51708772: про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Представник ДВС підтримав відзив на скаргу від 14.09.2016 р. №13703, який наданий суду та зазначив, що постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику рекомендованим листом з повідомленням за адресою зазначеною у виконавчому документі 20.07.2016 р. та вручена останньому 21.07.2016 р. Також, представник ВДВС зазначає, що оскільки строк на самостійне виконання закінчився 26.07.2016 р., а перша часткова сплата була 02.08.2016 р., то у державного виконавця були підстави для примусового виконання, зокрема винесення постанов про стягнення виконавчого збору та витрат.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 20.01.2016 р., яке залишено в силі згідно постанови Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2016 р., частково задоволено первісний позов ПП "Поло-Інвестбуд" до ТОВ "Текро-Дніпро" про стягнення 77 845,88 грн.: стягнуто з ТОВ "Текро-Дніпро" на користь ПП "Поло-Інвестбуд" 52 595,20 грн. заборгованості, 22 941,81 грн. інфляційних, 1 422,86 грн. 3 % річних та 1 201,14 грн. судового збору; в іншій частині первісного позову відмовлено; у задоволенні зустрічного позову ТОВ "Текро-Дніпро" до ПП "Поло-Інвестбуд" про стягнення 292 949,60 грн. відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2016 р. постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2016 р. та рішення господарського суду Полтавської області від 20.01.2016 р. у даній справі залишено без змін.

06.07.2016 р. на виконання рішення господарського суду Полтавської області від 20.01.2016р. та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2016р., які набрали законної сили 04.04.2016 р. та залишені в силі постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2016р було видано судовий наказ.

17.09.2016 р. ПП "Поло-Інвестбуд" звернулося до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області із заявою про примусове виконання вищевказаного наказу.

19.07.2016 р. головним державним виконавцем Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження ВП №51708772, про що винесено відповідну постанову.

В цей же день державним виконавцем також накладено арешт на розрахункові рахунки ТОВ "Текро Дніпро".

В обгрунтування вказаної скарги, скаржник зазначає, що зазначені постанови державного виконавця на адреся боржника не неправлялися і не вручалися до теперішнього часу., а про їх існування дізналося лише 29.07.2016 р. з електронного повідомлення ПрАТ "Приватбанк" про арешт коштів.

Скаржник вказує, що він 02.08.2016 р. вернувся до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області та в цей же день отрималав постанову про відкриття виконавчого провадження, а також цього дня платіжним дорученням №1679 від 02.08.2016 р. на розрахунковий рахунок органу ВДВС було перераховано 78161,01 грн.

При ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження 11.08.2016 р., скаржник дізнався що державним виконавцем додатково винесені постанови від 02.08.2016 р.: про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Скаржинк вказує, що зазначені постанови на його адресу не направлялися та вважає постанови від 02.08.2016 р. про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій незаконними та просить суд їх скасувати.

Дослідивши матеріали справи, подані документи та заслухавши пояснення повноважних представників сторін, господарський суд вважає за необхідне відмовити у задоволені поданої скарги, виходячи з наступного.

Як зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.14р. № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", при розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР "Про державну виконавчу службу", від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження), іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби за ст. 7 Закону України "Про виконавчу службу", зобовязаний сумлінно виконувати службові обовязки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження").

Як зазначено у ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як зазначено у ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства, матеріали справи та матеріали виконавчого провадження (оригінали якого були оглянуті судом), господарський суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, оскільки:

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження було направлено на адресу відповідача (боржника) рекомендованою кореспонденцією 20.07.16р за №790.

Згідно довідки Центру поштового зв'язку №2 від 09.09.2016 р. №231 рекомендований лист №790, адресований ТОВ "Текро-Дніпро" надійшов у ВПЗ Потоки 21.07.2016 р. Уповноважена особа ТОВ ОСОБА_4 21.07.2016 р. розписалась у книжці ф. 8, по якій вручаються рекомендовані поштові відправлення, а потім відмовилась від його отримання. Таким чином, державним виконавцем виконанні всі вимоги чинного законодавства щодо надсилання боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження встановлено строк для самостійного виконання зобов'язання до 26.07.2016 р.

Суд звертає увагу на той факт, що відповідач (боржник) не виконав рішення суду у встановлений строк для добровільного виконання.

Як зазначає скаржник, підтверджується матеріалами справи та виконавчого провадження боржник грошові кошти у сумі 78161,01 грн оплатив на рахунок органу ДВС платіжним дорученням №1679 від 02.08.2016 р.

У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. (ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»).

Абзацом другим ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Згідно частини 5 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобовязує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що державний виконавець вчиняв необхідні дії відповідно до закону, у межах повноважень і права відповідача (боржника) не було порушено. Таким чином, доводи викладені у скарзі є необґрунтованими, що є підставою для відхилення поданої скарги.

Керуючись ст. ст. 124, 129 Конституції України, ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Законом України "Про виконавче провадження", ст. ст. 86, 115, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Текро-Дніпро"на дії Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області по справі №917/2400/15 (вх. канцелярії суду №752 від 15.08.2016р.) - в і д м о в и т и.

2. Копії ухвали направити сторонам по справі та Кременчуцькому районному ВДВС ГТУЮ у Полтавській області (вул. Першотравнева, 37, м.Кременчук, 39600).

Суддя Гетя Н.Г.