донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

27.09.2016 справа №908/908/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівСтойка О.В. Бойченка К.І., Чернота Л.Ф.
за участю представників сторін від позивача від відповідача Коба Ю.В., за довіреністю; не з'явився;
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод", м. Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від07.06.2016 р. (підписано 10.06.2016 р.)
у справі№ 908/908/16 (суддя Смірнова О.Г.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ЄВК", м. Дніпропетровськ
до Приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод", м. Запоріжжя
простягнення 46 927,29 грн.
В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВК", м. Дніпропетровськ (Позивач) із позовом до Приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод", м. Запоріжжя (Відповідач) про стягнення основного боргу в сумі 26 629,99 грн., пені в сумі 4 509,04 грн., 3% річних в сумі 1 197,26 грн. та інфляційних втрат в сумі 14 591,00 грн. за договором поставки № 140089 від 17.03.2014 року.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 07.06.2016 р. позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг в сумі 26 629,99 грн., 3% річних в сумі 1 194,58 грн., інфляційні в сумі 14 591,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1 245,52 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України, невідповідність висновків господарського суду фактичним обставинам справи, неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на ненастання строку оплати через недодержання позивачем вимог п. 4.2 Договору та ненадання відповідачу повного пакету документів, передбаченого умовами Договору, а саме - акту приймання-передачі продукції та рахунку-фактури, що робить неможливим початок перебігу терміну для оплати поставленої продукції.

Представник позивача в судовому засіданні вважав рішення суду законним та обґрунтованим, тому просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності відповідача, який не скористався правом участі в судовому засіданні, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2014 року між сторонами укладено договір поставки № 140089 (далі - Договір), за умовами п.п. 1.1, 1.2 якого позивач зобов'язався у 2014 році поставити відповідачу товари, зазначені в Специфікації(ях) - додатку(ах) до цього Договору, а відповідач - прийняти та сплатити товар на умовах цього Договору. Найменування (номенклатура, асортимент) товарів: відповідно до Специфікації(ій) - додатку(ів) до цього Договору. Кількість товарів: відповідно до Специфікації(ій) - додатку(ів) до цього Договору.

Згідно п. 10.1. Договору, він набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2014 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором. Отже, в частині повного виконання прийнятих сторонами зобов'язань умови договору є дійсними і на момент розгляду справи судом.

Згідно п. 4.3 Договору, до рахунка на оплату товарів додаються: Акт(и) приймання-передачі товару, податкова накладна, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна (інші документи щодо транспортування товару).

За умовами п. 5.8 Договору, прийом товару здійснюється відповідачем у відповідності до умов цього Договору, а також у відповідності до умов Інструкції № П-6 від 15.06.65р. "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю" та Інструкції № П-7 від 25.04.66 р. "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю", якщо умови вищезазначених інструкцій не суперечать умовам цього Договору та/або діючому законодавству (вказані інструкції застосовуються в частині що не суперечать умовам цього Договору та/або діючому законодавству).

Згідно п. 5.12 Договору, підтвердженням про одержання товару відповідачем є видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками сторін.

На виконання умов Договору сторонами була підписана Специфікація № 1 від 17.03.2014 року, якою сторони погодили поставку товару, зокрема, цеглини прямої марки ША-5 в загальній кількості 13,75 тон за ціною 2 910,00 грн. за одиницю без ПДВ на загальну суму разом з ПДВ 40 012,50 грн. (а.с. 19). Специфікація підписана обома сторонами без зауважень та скріплена печатками підприємств.

Позивачем була поставлена відповідачу продукція - цеглина пряма марки ША-1-1-5 у загальній кількості 7,626 тон на загальну суму з ПДВ 26 629,99 грн., що підтверджується видатковою накладною № 22 від 15.05.2014 року та товарно-транспортною накладною № Р13 від 15.05.2014 року, засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 20, 21).

Вказані накладні підписані представником позивача та уповноваженим представником відповідача - Ерко О.П. за довіреністю № 14579 від 06.05.2014 року.

Як передбачено п. 4.2 Договору, відповідач здійснює оплату поставленого товару протягом 90 (дев'яносто) банківських днів з дня підписання сторонами за цим договором акту приймання-передачі товару та отримання відповідачем оригіналу рахунку на оплату товарів. Акт приймання-передачі товару повинен бути скріплений печатками сторін за Договором, у разі якщо акт приймання-передачі товару не скріплений печатками сторін за Договором, він вважається не підписаний.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 4 від 12.02.2014 року, в якій повідомив про наявність заборгованості в загальній сумі 560 547,52 грн., в тому числі за товар, поставлений згідно умов договору поставки № 140089 від 17.03.2014 року за видатковою накладною № 22 від 15.05.2014 року та просив розглянути претензію у місячний строк та прийняти заходи щодо ліквідації заборгованості шляхом перерахування заборгованості.

Відповідач у відповідь на вказану претензію листом № 798/14 від 18.03.2015 року повідомив, що оплата за отриманий товар буде здійснюватися відповідно до умов договорів.

Позивач повторно звернувся до відповідача з претензією № 33 від 08.12.2014 року, яка була отримана відповідачем 10.12.2014 року згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 135).

Зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді та виконання.

В порушення умов п. 4.2 Договору і положень ст. 530 ЦК України відповідач не виконав умови договору, кошти за продукцію в повному обсязі не перерахував, сума основної заборгованості ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" перед ТОВ "ЄВК" на момент пред'явлення позову склала 26 629,99 грн.

Через невиконання відповідачем своїх договірних обов'язків в повному обсязі у останнього перед позивачем утворилась сума заборгованості в розмірі 26 629,99 грн., доказів оплати якої суду не надано.

У відповідності до норм ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2. ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно до вимог ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

За змістом п. 4.2 Договору, відповідачу надано відстрочку платежу в 90 банківських днів, початок перебігу яких сторони пов'язали із моментом підписання акту прийому-передачі товару.

Оскільки актів прийому-передачі товару сторонами не підписувалося, але їх наявність або відсутність не впливає на правовідношення сторін з приводу виконання даного Договору, за змістом п. 5.12 якого належним доказом отримання товару є саме видаткова накладна, з урахуванням вищенаведених норм закону та Договору судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо порушення відповідачем строку на оплату з моменту перебігу 90-та банківських днів з дня отримання відповідачем товару з товаросупровідними документами.

Щодо доводів відповідача про відсутність доказів передачі позивачем необхідних документів, то зазначене питання врегульоване ч. 1 ст. 666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві (ч. 2 ст. 666 ЦК України).

Оскільки при прийманні продукції відповідачем в згідно до "Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю від 15.06.1965р. № П-6" (із змінами та доповненнями) жодних актів про некомплектність продукції та відсутність супровідних документів не складалося, в подальшому відповідач із відповідними претензіями на адресу позивача не звертався і іншого відповідачем не доведено, судова колегія вважає, що це свідчить про передання відповідачу останніх у повному обсязі.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Отже судова колегія вважає доводи апеляційної скарги не заснованими на матеріалах справи та розцінює їх як спробу відповідача ухилитися від виконання зобов'язання по оплаті поставленого товару.

За таких підстав висновок суду першої інстанції про стягнення суми заборгованості в розмірі 26 629,99 грн. є вірним.

За порушення строків оплати товару позивач вимагає стягнути 1 197,26 грн. - 3% річних за період з 23.09.2014 року по 22.03.2016 року та інфляційні у розмірі 14 591,00 грн. за період з жовтня 2014 року по лютий 2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок, зроблений судом першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 1 194,58 грн. - 3% річних та інфляційних у розмірі 14 591,00 грн., судова колегія вважає його вірним.

Крім того позивач вимагає стягнути з відповідача пеню в розмірі 4 509,04 грн. за період з 23.09.2014р. по 22.03.2016р.

Щодо висновку суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 4 509,04грн. у зв'язку із застосуванням строків позовної давності, встановлених вимогами ст. 257, ч. 2 ст. 258 ЦК України, то оскільки зазначена сума заявлена позивачем лише 05.04.2016р., тобто після спливу строку позовної давності, судова колегія вважає його також вірним. Відповідне клопотання про застосування строку позовної давності заявлено відповідачем протягом розгляду справи в суді першої інстанції.

Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судова колегія не вбачає.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 07.06.2016 року у справі № 908/908/16 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод", м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 07.06.2016 року у справі № 908/908/16 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді К.І. Бойченко

Л.Ф. Чернота

Надр. 5 прим

1 позивачу

2 відповідачу

3 до справи

4 ДАГС

5 ГС