РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2016Справа №910/12604/16

За позовом першого заступника військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торнадо»
про стягнення 72346,47 грн.
Суддя Грєхова О. А.

Представники сторін:

від позивача: Кривошея Д.А. - представник за довіреністю;

від відповідача: Багач Е.М. - представник за довіреністю;

від прокуратури: Богомазова Ю.Є. - (наказ №476к).

СУТЬ СПОРУ:

Перший заступник військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торнадо» про стягнення 695332,47 грн. неустойки, з якої: 72346,47 грн. - пеня, 622986,00 грн. - штраф.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/15/252 від 11.06.2015, в частині своєчасної поставки продукції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 порушено провадження у справі №910/12604/16, розгляд справи призначено на 25.07.2016.

25.07.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 25.07.2016 відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 05.09.2016.

30.08.2016 відповідач через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, а також заяву про залучення до участі у справі в якості третіх осіб на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «LEGIO» та Відкритого акціонерного товариства «Тернопільське об'єднання «Текстерно».

02.09.2016 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Торнадо» через відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, а також клопотання про зменшення розміру пені на 80%.

05.09.2016 позивач через відділ діловодства суду подав письмове підтвердження про відсутність аналогічного спору.

У свою чергу відповідач подав заяву про відкликання клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб; відзив на позовну заяву, а також клопотання про зменшення розміру пені на 80%.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 05.09.2016 оголошено перерву до 12.09.2016.

06.09.2016 прокурор через відділ діловодства суду подав клопотання про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якого просив стягнути з відповідача 72346,47 грн. пені та повернути зайво сплачений судовий збір у сумі 9052,00 грн.

07.09.2016 від відповідача через відділ діловодства суду надішли додаткові обґрунтування відзиву на позовну заяву, а також заява про визнання частково недійсним п. 7.3.4 Договору про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/15/252 від 11.06.2015. Обґрунтовуючи подану заяву про визнання частково недійсними умов договору, відповідач зазначив, що пеня може стягуватися лише за порушення грошових зобов'язань.

08.09.2016 відповідач через відділ діловодства суду подав додаткове обґрунтування відзиву на позовну заяву, в якому зазначив, що договір містить два різні строки (терміни) виконання зобов'язання щодо поставки товару. А тому, слід вважати, що строк поставки товару умовами договору не встановлений.

09.09.2016 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Торнадо» через відділ діловодства суду надійшли додаткові обґрунтування про зменшення розміру штрафних санкцій (пені).

Розглянувши в судовому засіданні 12.09.2016 заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд дійшов наступного висновку.

Частина 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України визначає права, які належать лише позивачу. Так, відповідно до зазначеної норми права, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві (абз. 1 п. 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18).

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву про зменшення розміру позовних вимог до розгляду.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торнадо» про залучення до участі у справі третіх осіб судом залишено без розгляду, в зв'язку з відкликанням даної заяви відповідачем.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні 12.09.2016 підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, з урахуванням поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача в засіданні господарського суду проти позову заперечив.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 12.09.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

11.06.2015 між Міністерством оборони України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торнадо» (постачальник) було укладено Договір про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/15/252, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується у 2015 році поставити замовнику одяг верхній, інший, чоловічий і хлопчачий (лот 6. Костюм літній польовий) (далі - товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі (п. 1.1. договору).

За умовами п. 1.2. договору номенклатура товару, передбаченого до поставки за договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання договору, визначаються нижчевикладеною специфікацією:

№ з/пНайменування товару Строки (терміни) постачанняЗагальна кількість, яку необхідно поставитиЦіна за одиницю товару в грн., з варахув. марк., тари (упак.), вант. робіт у місцях завантаження та трансп. витрат (без ПДВ)Ціна товару в грн. з вархув. марк., тари (упак.), вант. робіт у місцях завантаження та трансп. витрат (без ПДВ)
1.Костюм літній польовийдо 15.07.2015 (включно)10 000741,657 416 500,00
Ціна товару без ПДВ7 416 500,00
крім того, ПДВ1 483 300,00
Ціна товару з ПДВ8 899 800,00
Відповідно до п. 2.8. договору приймання товару за кількістю та якістю у всіх випадках, які не врегульовані положеннями цього договору, здійснюється одержувачем замовника відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю (затверджена постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.65 №П-6) та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю (затверджена постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.66 №П-7) з доповненнями і змінами, які внесені до них в установленому порядку та нормативно-правовими актами України, які регулюють такі відносини.

Належним чином оформлені документи (видаткова накладна постачальника та повідомлення-підтвердження) є підтвердженням приймання та оприбуткування за обліком товару.

Як передбачено у п. 3.1., 3.3. договору ціна цього договору становить 8899800,00 грн. з ПДВ та може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Пунктом 5.1. договору сторони погодили, що товар постачається на умовах DDP - склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню торгівельних термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року згідно з положеннями договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо.

Згідно з п. 7.3.4. договору за порушення строків виконання зобов'язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості договору.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2015 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення (п. 10.1. договору).

Як зазначає перший заступник військового прокурора Київського гарнізону, у порушення взятих на себе зобов'язань за договором, відповідач у встановлений договором строк, не здійснив поставку визначеного товару Міністерству оборони України.

У зв'язку з цим, Міністерство оборони України направило на адресу відповідача претензію №286/6/10122, в якому просило сплатити суму штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язань. Однак, штрафні санкції відповідачем не сплачені, у зв'язку з чим перший заступник військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, за приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, у строк, встановлений цим договором, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 1.2. договору (специфікація) сторони визначили, що строк поставки продукції - до 15.07.2015.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач поставив товар: 17.07.2015 у кількості 380 шт. (з них 2 повернуто для усунення дефектів); 23.07.2015 у кількості 1160 шт. (з них 12 повернуто для усунення дефектів); 28.07.2015 у кількості 900 шт. (з них 8 повернуто для усунення дефектів); 31.07.2015 у кількості 730 шт. (з них 5 повернуто для усунення дефектів); 07.08.2015 у кількості 2320 шт. (з них 26 повернуто для усунення дефектів). Наведене підтверджується актами приймального контролю (якості) №5 від 17.07.2015, №6 від 23.07.2015, №7 від 28.07.2015, №8 від 31.07.2015, №9 від 07.08.2015, які підписані представниками сторін без заперечень.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем допущено прострочення виконання господарського зобов'язання з поставки частини товару за Договором про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/15/252 від 11.06.2015.

Враховуючи, що відповідач допустив порушення строку поставки товару, на підставі п. 7.3.4. договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню за період з 16.07.2015 по 06.08.2015 у розмірі 72346,47 грн.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також передбачено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Пунктом 4 названої статті встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, можливо за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.02.2014 №3-1гс14.

Отже, оскільки в даному випадку нарахування пені здійснено за прострочення саме негрошового зобов'язання (порушення строку поставки товару), виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України та інший розмір пені договором не передбачено, позовна вимога про стягнення з відповідача пені є обґрунтованою.

При цьому заява відповідача про визнання частково недійсним п. 7.3.4. Договору про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/15/252 від 11.06.2015, в частині положень про стягнення пені, є безпідставною, оскільки вищенаведеними нормами законодавства прямо передбачено право сторін на встановлення умовами договору штрафних санкцій за невиконання господарського зобов'язання.

Перевіривши наданий першим заступником військового прокурора Київського гарнізону розрахунку пені, суд зазначає, що він є вірним та відповідає фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства.

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем подано клопотання про зменшення розміру пені на 80%.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зменшення розміру пені, що підлягає до стягнення, у пропорційному відношенні, базується на встановлених судом виняткових обставинах справи та відповідає принципам застосування положень ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України.

Зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, - є правом суду. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.12.2013 №3-35гс13.

Враховуючи, що максимальний строк прострочення зобов'язання з поставки товару складає 22 дні та на момент розгляду даної справи судом товар поставлений у повному обсязі, а також з огляду на вжиття Товариством з обмеженою відповідальністю «Торнадо» заходів до виконання зобов'язання, суд вважає за доцільне зменшити розмір належної до стягнення з відповідача суми пені на 50%, тобто до 36173,24 грн.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема в силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити штрафні санкції, а його доводи, викладені у відзивах на позовну заяву спростовуються вищенаведеним.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торнадо» (04074, м. Київ, вулиця Сокальська, будинок 1; ідентифікаційний код 21582561) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6; ідентифікаційний код 00034022) 36173 (тридцять шість тисяч сто сімдесят три) грн. 24 коп. пені.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торнадо» (04074, м. Київ, вулиця Сокальська, будинок 1; ідентифікаційний код 21582561) на користь Військової прокуратури Київського гарнізону (01014, м. Київ, вулиця Болбочана Петра, будинок 8; ідентифікаційний код 38347014) 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

4. В решті позову - відмовити.

5. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідні накази.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Повне рішення складено 16.09.2016.

Суддя О.А. Грєхова