ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.09.2016 Справа № 905/2250/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В.

при секретарі судового засідання Степаненко Д.І.,

розглянувши матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю МОСБУДІНВЕСТ, м. Костянтинівка

до відповідача: Костянтинівського підприємства колективної власності Спецбуд, м.Костянтинівка

про визнання права власності шляхом визнання дійсними договорів купівлі-продажу від 31.01.2013р., -

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 директор;

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю МОСБУДІНВЕСТ, м. Костянтинівка звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Костянтинівського підприємства колективної власності Спецбуд, м. Костянтинівка про визнання права власності шляхом визнання дійсними договорів купівлі-продажу від 31.01.2013 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.07.2012р. Міжрегіональною Українською Біржею були проведені біржові торги з продажу майна Костянтинівського підприємства колективної власності «Спецбуд», на яких було здійснено продаж товариству з обмеженою відповідальністю МОСБУДІНВЕСТ лотів № 120 та 121. 31.01.2013 року між ТОВ МОСБУДІНВЕСТ та Костянтинівським підприємством колективної власності Спецбуд в особі ліквідатора ОСОБА_2 було укладено два договори купівлі-продажу будівлі, проте вказані договори не було посвідчено нотаріально з вини відповідача. Вказані обставини порушують права та охоронювані законом інтереси позивача, як власника спірних обєктів. За таких обставин позивач просив суд визнати право власності на вказане нерухоме майно шляхом визнання дійсними договорів купівлі-продажу будівлі від 31.01.2013р.

В судове засідання 05.09.2016 р. представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у жодне судове засідання не з'явився, своєї позиції до відома суду не довів та не надав витребуваних документів, хоча про судові засідання повідомлявся належним чином шляхом неодноразового своєчасного надсилання ухвал за адресою місцезнаходження, визначеною за матеріалами справи та відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, достовірність яких (відомостей) презюмується ст. 18 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців".

При цьому, з огляду на правову позицію Вищого господарського суду України, визначену в п. 4 Інформаційного листа Про деякі питання практики застосування норм господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році від 02.06.2006р. №01-8/1128 та в п. 11 Інформаційного листа Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році від 15.03.2007р. №01-8/123, таке надсилання вважається належним виконанням обов'язку щодо інформування сторін про судовий розгляд справи.

За змістом правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п. 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. При цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленої про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК України (п.3.12 постанови).

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомлених представників сторін у світлі приписів ст. ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливає на таку кваліфікацію і не перешкоджає розгляду справи.

Перед початком розгляду справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст. ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Вислухавши у судовому засіданні представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 21.06.2010 р. за заявою Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці була порушена справа № 42/101Б про банкрутство Костянтинівського підприємства колективної власності «СПЕЦБУД» внаслідок його фінансової неспроможності, введена процедура розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначений арбітражний керуючий ОСОБА_3

Постановою господарського суду Донецької області від 12.10.2010 р. Костянтинівське підприємство колективної власності «СПЕЦБУД» визнано банкрутом внаслідок його фінансової неспроможності, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором Костянтинівського підприємства колективної власності „СПЕЦБУД м. Костянтинівка арбітражного керуючого ОСОБА_3.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.11.2012р. ліквідатором по справі призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2.

27.07.2012р. Міжрегіональною Української Біржею були проведені біржові торги з продажу майна Костянтинівського підприємства колективної власності «СПЕЦБУД» за участю ТОВ «МОСБУДІНВЕСТ». В протоколах ведення біржових торгів № 1, № 2 від 27.07.2012р. зафіксовано продаж лота № 120 будівлі побутових АБЗ зі складом сипких матеріалів (літ. Д1, Л) загальною площею 71,40 кв.м., що знаходяться за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Мірошніченко, б. 79 та лота № 121 будівлі ГРП (літ. Ж) загальною площею 30,20 кв.м., адреса: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Мірошніченко, б. 79, які були придбані ТОВ «МОСБУДІНВЕСТ» за ціною 49160,00 грн. та 24258,00 грн. відповідно.

ТОВ «МОСБУДІНВЕСТ» за вказане майно здійснило повну оплату вартості майна шляхом перерахування коштів на рахунок Міжрегіональної Української Біржі, а саме:

- за лот № 120 будівлі побутових АБЗ зі складом сипких матеріалів (літ. Д-1, Л): платіжне доручення № 394 від 23.07.2012р. на суму 4916,00 грн. та платіжне доручення № 468 від 20.08.2012р. на суму 44244,00 грн., всього платежів за лотом № 120 на суму 49160,00 грн.

- за лот № 121 будівлі ГРП (літ. Ж): платіжне доручення № 395 від 23.07.2012р. на суму 2425,80 грн. та платіжне доручення № 469 від 20.08.2012р. на суму 21832,20 грн., всього платежів за лотом № 121 на суму 24258,00 грн.

31.01.2013р. між Костянтинівським підприємством колективної власності «СПЕЦБУД» в особі ліквідатора ОСОБА_2 (далі продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «МОСБУДІНВЕСТ» (далі покупець) було укладено договір купівлі-продажу будівлі, згідно п. 1 якого продавець продав шляхом проведення біржових торгів, а покупець купив: будівлю ГРП (літ. Ж) загальною площею 30,20 кв.м., вартістю 24258,00 грн., що розташована в місті Костянтинівка, вул. Мірошниченко, буд. 79, і оплатив їх вартість за ціною та на умовах, встановлених у цьому договорі.

У власність покупця переходить право власності на будівлю ГРП (літ. Ж) загальною площею 30,20 кв.м., що згадується в пункті 1 цього договору, з моменту укладення цього договору та підписання акту приймання передачі, а оплата здійснюється до укладення договору купівлі-продажу, що підтверджується платіжним дорученням з відміткою банківської установи про перерахування (п. 2 договору).

Відповідно до п. 3 вказаного договору документом, що підтверджує право власності продавця на відчужувані будівлі та споруди, є свідоцтво про право власності, виданий Бюро технічної інвентаризації м. Костянтинівки.

Згідно п. 5 зазначеного договору продаж вказаної будівлі вчинюється між сторонами за 24258,00 грн. (двадцять чотири тисячі двісті пятдесят вісім гривень) 00 коп. Зазначена ціна відповідає волевиявленню продавця та покупця, є остаточною і змінам не підлягає. Оплата покупцем здійснена до укладення договору купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу будівлі від 31.01.2013 року було підписано представниками сторін та скріплено їх печатками.

Згідно акту приймання-передачі від 31.01.2013р. до договору купівлі-продажу від 31.01.2013р. продавець передав, а покупець прийняв будівлю ГРП (літ. Ж) загальною площею 30,20 кв.м., вартістю 24258,00 грн., що розташована в місті Костянтинівка, вул. Мірошниченко, буд. 79.

Також 31.01.2013р. між Костянтинівським підприємством колективної власності «СПЕЦБУД» в особі ліквідатора ОСОБА_2 (далі продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «МОСБУДІНВЕСТ» (далі покупець) було укладено договір купівлі-продажу будівлі, згідно п. 1 якого продавець продав шляхом проведення біржових торгів, а покупець купив: будівлю побутових АБЗ зі складом сипких матеріалів (літ. Д-1, Л) загальною площею 71.40 кв.м., вартістю 49160,00 грн., що розташована в місті Костянтинівка, вул. Мірошниченко, буд. 79, і оплатив їх вартість за ціною та на умовах, встановлених у цьому договорі.

У власність покупця переходить право власності на будівлю побутових АБЗ зі складом сипких матеріалів (літ. Д-1, Л), загальною площею 71,40 кв.м., що згадується в пункті 1 цього договору, з моменту укладення цього договору та підписання акту приймання передачі, а оплата здійснюється до укладення договору купівлі-продажу, що підтверджується платіжним дорученням з відміткою банківської установи про перерахування (п. 2 договору).

Відповідно до п. 3 вказаного договору документом, що підтверджує право власності продавця на відчужувані будівлі та споруди, є свідоцтво про право власності, виданий Бюро технічної інвентаризації м. Костянтинівки.

Згідно п. 5 зазначеного договору продаж вказаної будівлі вчинюється між сторонами за 49160,00 грн. (сорок девять тисяч сто шістдесят гривень) 00 коп. Зазначена ціна відповідає волевиявленню продавця та покупця, є остаточною і змінам не підлягає. Оплата покупцем здійснена до укладення договору купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу будівлі від 31.01.2013 року було підписано представниками сторін та скріплено їх печатками.

Згідно акту приймання-передачі від 31.01.2013р. до договору купівлі-продажу від 31.01.2013р. продавець передав, а покупець прийняв будівлю побутових АБЗ зі складом сипких матеріалів (літ. Д-1, Л) загальною площею 71,40 кв.м., вартістю 49160,00 грн., що розташована в місті Костянтинівка, вул. Мірошниченко, буд. 79.

Як стверджує позивач та підтверджується матеріалами справи (листи від 24.01.2013 р. № 24/01, від 16.01.2014 р. № 16/01, від 30.01.2013 р. № 30-01/13, від 23.01.2014 р. № 23-01/14), відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення вищезазначених договорів.

Оцінюючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 Цивільного кодексу України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

За приписом ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений в ст. 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмові формі, якщо, згідно ст. 207 ЦК України, його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до п. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (п.5 Постанови №5 від 07.02.2014 р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Як вбачається з обставин справи, сторони фактично уклали два договори купівлі - продажу, тобто, досягли згоди з усіх їх істотних умов і вчинили дії з їх виконання - покупець сплатив умовлену ціну, а продавець - прийняв гроші і розпорядився ними, проте порушив право позивача ухиляючись від нотаріального посвідчення договорів.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона і продавець) зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 650 Цивільного кодексу України (ЦК України) особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 15 Закону України Про товарну біржу угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню, угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

В той же час, Закон України Про товарну біржу, який є спеціальним нормативним актом щодо визначення правових умов створення і діяльності товарних бірж на території України є загальним стосовно укладення договорів. З останнього питання спеціальними є норми Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 656 Цивільного кодексу України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Згідно зі статтею 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

У відповідності з частиною 1 статті 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Таким чином, договори щодо придбання на біржових торгах об'єктів нерухомого майна вимагають оформлення в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню.

Частиною 1 ст. 47 ЦК України передбачено, що недодержання нотаріальної форми посвідчення угод тягне за собою їх недійсність.

Отже, своїми діями відповідач порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, які полягають у здійсненні перешкод в реалізації права власності на придбане майно, у зв'язку із чим він не має можливості здійснити реєстрацію права власності на майно, яке набув на підставі договорів купівлі-продажу.

Згідно з приписами ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що в матеріалах справи наявні докази фактичного переходу до позивача права власності на спірні обєкти нерухомості, суд визнає право власності на майно, яке є предметом договорів купівлі-продажу за позивачем.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Положенням п. 3. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 р. визначено, що, у разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у доход Державного бюджету України.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати підлягають віднесенню на відповідача, з огляду на надання судом відстрочки відповідно до ухвали по справі від 25.07.2016 р.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 22, 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю МОСБУДІНВЕСТ, м.Костянтинівка до Костянтинівського підприємства колективної власності Спецбуд, м.Костянтинівка про визнання права власності шляхом визнання дійсними договорів купівлі-продажу від 31.01.2013р. задовольнити.

Визнати укладеним договір купівлі-продажу будівлі від 31.01.2013р. (будівлі ГРП (літ. Ж) загальною площею 30,20 кв.м., що розташована в місті Костянтинівка, вул. Мірошниченко, буд. 79), укладений між Костянтинівським підприємством колективної власності «СПЕЦБУД» в особі ліквідатора ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «МОСБУДІНВЕСТ».

Визнати укладеним договір купівлі-продажу будівлі від 31.01.2013р. (будівлі побутових АБЗ зі складом сипких матеріалів (літ. Д-1, Л) загальною площею 71.40 кв.м., що розташована в місті Костянтинівка, вул. Мірошниченко, буд. 79), укладений між Костянтинівським підприємством колективної власності «СПЕЦБУД» в особі ліквідатора ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «МОСБУДІНВЕСТ».

Визнати за «МОСБУДІНВЕСТ», м. Костянтинівка (85104, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Стяг Індустрії, буд. 6, ) право власності на нерухоме майно, а саме: будівлі побутових АБЗ зі складом сипких матеріалів (Літ. Д-1, Л) загальною площею 71,40кв.м. вартістю 49160,00 та будівлю ГРП (літ. Ж) загальною площею 30,20кв.м., вартістю 24258,00 грн., які знаходяться в м. Костянтинівка по вул. Мірошніченко, б.79.

Стягнути з Костянтинівського підприємства колективної власності «СПЕЦБУД», м. Костянтинівка (85100, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Інтернаціональна, буд. 315, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОСБУДІНВЕСТ», м. Костянтинівка (85104, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Стяг Індустрії, буд. 6, ) судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Стягнути з Костянтинівського підприємства колективної власності «СПЕЦБУД», м. Костянтинівка (85100, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Інтернаціональна, буд. 315, ) на користь державного бюджету України (отримувач: Управління державної казначейської служби м. Харкова, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011, , рахунок 3002, код бюджетної класифікації 22030001) суму судового збору у розмірі 2479,27 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписаний 12.09.2016 р.

Суддя Ю.В. Бокова