КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2016 р. Справа№ 910/30224/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Сухового В.Г.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Громак В.О.

за участю представників:

від позивача: Скрипка М.Д. - за довіреністю оформленою належним чином;

від відповідача: Шаповал І.О. - за довіреністю оформленою належним чином;

розглянувши апеляційні скарги Фонду державного майна України та Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2016р.

у справі №910/30224/15 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Фонду державного майна України

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України"

про стягнення 944 094,72 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Фонд державного майна України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" про стягнення неустойки у розмірі 944 094,72 грн.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що, на думку позивача, укладений між сторонами договір оренди припинено 04.11.2013р. внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, однак в порушення умов договору відповідач повернув об'єкт оренди лише 21.10.2015р., внаслідок чого у останнього виник обов'язок по сплаті неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування приміщенням за кожний місяць прострочення за період з 01.03.2015р. по 21.10.2015р. в сумі 944 094,72 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.01.2016р. у справі № 910/30224/15 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача неустойку у розмірі 566 877,86 грн. та судовий збір 8 503,17 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" подало до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскаржуваного рішення, скаржником зазначено про прийняття судом першої інстанції рішення, яке не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також на неповне встановлення обставин справи.

На думку відповідача, судом першої інстанції не було враховано спеціальні підстави припинення договору оренди капітальної споруди передбачені ч. 2 ст. 795 ЦК України. Крім цього, згідно акту приймання-передачі від 21.07.2015р. відповідач виконав умови договору та передав майно балансоутримувачу, відтак підстави для стягнення неустойки відсутні.

Фонд державного майна України також звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2016р. та прийняти нове рішення про повне задоволення позову.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, позивач посилався на те, що відповідач повернув об'єкт оренди лише 21.10.2015р., внаслідок чого у останнього виник обов'язок по сплаті неустойки за період з 01.03.2015р. по 21.10.2015р. у розмірі подвійної орендної плати за користування приміщенням за кожний місяць прострочення, а не базової ставки, що передбачено договором оренди.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2016р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" задоволено частково. Апеляційну скаргу Фонду державного майна України залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2016р. у справі №910/30224/15 скасовано частково та прийнято нове рішення, яким стягнуто з відповідача на користь позивача неустойку у розмірі 292 522,80 грн. та судовий збір. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.07.2016р. у справі № 910/30224/15 касаційну скаргу Фонду державного майна України задоволено частково. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2016р. у справі №910/30224/15 скасовано. Справу №910/30224/15 передано на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду в іншому складі суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 28.07.2016р. для розгляду апеляційних скарг визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.08.2016р. апеляційні скарги Фонду державного майна України та Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2016р. у справі №910/30224/15 у складі колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Чорна Л.В., прийнято до провадження та призначено до розгляду на 30.08.2016р.

22.08.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 30.08.2016р., у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці та судді Пашкіної С.А. на лікарняному, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Суховий В.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2016р. розгляд апеляційних скарг відкладено на 14.09.2016р.

У судовому засіданні 14.09.2016р. оголошено перерву до 19.09.2016р.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позов повністю. Проти задоволення скарги відповідача заперечував.

Представник відповідача просив скасувати оскаржуване рішення, обґрунтування своєї скарги підтримав, вказував на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача.

Заслухавши доводи сторін, повторно розглянувши справу, Київський апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" підлягає частковому задоволенню, а рішення першої інстанції частковому скасуванню, тоді як у задоволенні апеляційної скарги позивача належить відмовити з таких підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими законом суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 09.11.2006р. між позивачем (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) був укладений договір оренди № 484 нерухомого майна, що належить до державної власності, згідно умов якого орендодавець зобов'язувався передати орендарю у строкове платне користування приміщення дільниці обміну авіапошти № 5 площею 375,3 кв.м, що розміщене за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, ДМА "Бориспіль" (Бориспільський район, с. Гора, вул. Аеропортівська 3), що знаходиться на балансі Дирекції оброблення та перевезення пошти УДППЗ "Укрпошта" (балансоутримувач), а орендар - сплачувати орендну плату у строки та на умовах, визначених договором та повернути орендоване майно у строк до 04.11.2013р.

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: приміщення дільниці обміну авіапошти № 5 площею 375,3 кв.м, що розміщене за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, ДМА "Бориспіль", що знаходиться на балансі Дирекції оброблення та перевезення пошти УДППЗ "Укрпошта", далі балансоутримувач, ринкова вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 30.06.2006 р. та становить 1 527 886 грн.

Згідно з п. 2.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно у термін, вказаний у договорі оренди, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та підписання акта приймання-передачі майна, які підписуються одночасно.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що розмір орендної плати визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.95 і становить за базовий місяць оренди (вересень 2006 року) 13 117,02 грн.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.2 договору).

09.11.2006р. об'єкт оренди було передано відповідачу по акту приймання-передачі в оренду державного нерухомого майна.

04.11.2011р. додатковим договором № 411 до договору оренди термін дії оренди встановлено до 04.11.2013р.

Відповідно до п. 2.5 договору майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Обов'язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору (п. 2.6 договору).

Як передбачено п. 9.1 договору, у разі невиконання п. 2.5 договору, орендар сплачує неустойку у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Як передбачено ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користуванням майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором ( ч. 5 ст. 762 ЦК України).

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності (ч. 1 ст. 286 ГК України).

Аналогічне положення викладене в ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до якої орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 ГК України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з ч. 4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначаються за погодженням сторін.

Як передбачено ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до ст. 785 ЦК у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Орендодавець свої зобов'язання за договором оренди № 484 від 09.11.2006р. виконав і передав орендарю ( відповідачу) нежитлове приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі в оренду державного нерухомого майна від 09.11.2006р.

Встановлено, що договір оренди № 484 від 09.11.2006р. було припинено 04.11.2013 р. внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Однак відповідач у 3-денний строк не повернув об'єкт оренди за актом приймання-передачі орендодавцю

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.03.2015р. у справі № 910/13784/14 первісний позов задоволено повністю; вирішено стягнути з ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" на користь Фонду державного майна України неустойку за період з 08.11.13. по 28.02.15 в сумі 919 639,68 грн.; вирішено виселити ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" з приміщення дільниці обміну авіапошти № 5 площею 375,3 кв.м., яке розміщене за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Аеропортівська, 3.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2015р. у справі № 910/13784/14 зазначене рішення місцевого суду було змінено; позов Фонду державного майна України задоволено частково; постановлено стягнути з ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" на користь Державного бюджету України неустойку за період з 08.11.2013р. по 28.02.2015р. в сумі 912 217,90 грн.; постановлено виселити ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" з приміщення дільниці обміну авіапошти № 5 площею 375,3 кв.м., яке розміщене за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Аеропортівська, 3.

В межах розгляду даної справи позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць за період користування майном з 01.03.2015р. по 21.10.2015р. у розмірі 944 094,72 грн.

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з того, що договір оренди припинив свою дію 04.11.2013р., тому приписи п. 3.2 договору, яким передбачено нарахування орендної плати шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за наступний місяць, вже не застосовуються, а неустойка обраховується виходячи з розміру орендної плати за базовий місяць в сумі 37 074,29 грн.

Проте, суд апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та коммунального майна" орендна плата з урахуванням її індексації є істотною умовою договору оренди.

Згідно з п. 3.1 договору оренди, з урахуванням додаткових угод, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995р., та складає за базовий місяць розрахунку - вересень 2011 року 37 074,29 грн.

Орендна плата за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.2 договору).

У разі невиконання п. 2.5 договору, орендар сплачує неустойку у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення (п. 9.1 договору).

Вказаним пунктом договору сторони погодили у разі порушення зобов'язання за укладеним договором застосовувати неустойку у розмірі подвійної саме орендної плати за користування майном, а не базової ставки.

Разом з тим, визначаючи період за який нараховується неустойка, позивач посилається на акт прийому-передачі орендованого майна від 21.10.2015р.

04.11.2011р. додатковим договором № 411 до договору оренди пункт 2.4 договору було викладено у наступній редакції: "у разі припинення цього договору орендар зобов'язаний повернути в 3-денний строк балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду, з врахуванням фізичного зносу даного майна, а балансоутримувач та орендодавець повинні прийняти це майно згідно з актом приймання-передачі об'єкта оренди. Майно повертається орендарем балансоутримувачу, аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором".

Таким чином, п. 2.4 договору сторони погодили повернення орендарем орендованого майна балансоутримувачу, а балансоутримувач та орендодавець зобов'язались прийняти об'єкт оренди по акту приймання-передачі.

Як встановлено апеляційним судом, 21.07.2015р. орендар передав балансоутримувачу орендоване ним майно по акту приймання-передачі як передбачено п. 2.4 договору. Даним пунктом договору повернення об'єкту оренди не поставлено в залежність від підписання акту приймання-передачі орендодавцем, тому датою повернення орендованого приміщення є саме 21.07.2015р., а не 21.10.2015р., як помилково вважав місцевий господарський суд.

За таких обставин справи, з Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" на користь Державного бюджету України підлягає стягненню неустойка у розмірі 549 655,16 грн.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що оскільки об'єкт оренди було повернуто саме балансоутримувачу за актом приймання-передачі 21.07.2015р., як того вимагає п. 2.4 укладеного договору, тому неустойка за цей день не нараховується, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо стягнення з відповідача неустойки підлягають частковому задоволенню за період з 01.03.2015р. по 20.07.2015р. у сумі 549 655,16 грн. (березень 2015р. у розмірі 112 035,96 грн.; квітень 2015р. у розмірі 127 720,90 грн.; травень 2015р. у розмірі 130 530,85 грн.; червень 2015р. у розмірі 131 052,97 грн.; по 20 липня 2015р. у розмірі 83 704,80 грн.; з урахуванням 35 390,41 грн. сплачених коштів відповідачем від 12.03.2015р.). При цьому орендна плата визначається з урахуванням її індексації.

Доводи ПАТ "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії" про те, що позивачем було неправильно нараховано неустойку, оскільки не було застосовано присічний строк, визначений ч. 6 ст. 232 ГК України, судова колегія вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 5.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 29.05.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" застосовуючи приписи статті 785 ЦК України у розгляді справ зі спорів про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов'язань з повернення об'єкта оренди, господарським судам слід звертати увагу на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою ст. 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення. Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою п. 1 ч. 2 статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів ст. 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня). Таким чином, застосування до відповідних позовів спеціальної позовної давності, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, є неправильним.

Крім того, слід враховувати, що передбачені статтею 785 ЦК України наслідки пов'язані з моментом припинення договору оренди (найму). Підстави припинення даного виду договорів визначені в частині другій статті 291 ГК України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Водночас, у розгляді справ зі спорів, що виникають з договорів оренди будівель або інших капітальних споруд, господарські суди мають враховувати умови договору та спеціальні норми статті 795 ЦК України, в силу яких договір найму припиняється з моменту оформлення відповідних документів (актів), що підтверджують повернення наймачем предмета договору найму.

Таким чином, законодавство у сфері орендних правовідносин відносно нерухомого майна пов'язує припинення обов'язків орендаря з фактом юридичного , а не фактичного поверненням об'єкта договору оренди, тобто з моментом підписання документа про таке повернення , у даному випадку акту приймання-передачі.

У разі не виконання обов'язку, передбаченого ч. 1 ст. 785 ЦК України, цивільним законодавством орендодавець вправі нараховувати неустойку за весь час прострочення виконання зобов'язання щодо повернення об'єкта оренди.

Стосовно клопотання Приватного акціонерне товариство "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" про залучення Дирекції оброблення та перевезення пошти УДППЗ "Укрпошта" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, то колегія суддів , відхиляючи його, виходить з такого.

Частиною 1 ст. 27 ГПК України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

Підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість в результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред'явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача.

Вищий господарський суд України в п. 1.6 постанови пленуму від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із зміна та доповненнями) зазначив, що згідно зі статтею 21 ГПК сторонами у судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Це правило встановлено лише для сторін в судовому процесі і не стосується третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Отже, такими особами можуть бути і громадяни, які не мають статусу суб'єкта підприємницької діяльності. Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини. Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, зазначається далі у цій же постанові, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

З викладених відповідачем обставин в обґрунтування даного клопотання та з обставин справи колегія суддів не вбачається правового зв'язку між прийняттям рішення у даній справі щодо прав орендодавця та правами , або зобов'язаннями балансоутримувача Дирекції оброблення та перевезення пошти УДППЗ "Укрпошта .

З огляду на встановлене, судова колегія дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2016р. у справі №910/30224/15 -частковому задоволенню. У свою чергу апеляційна скарга Фонду державного майна України задоволенню не підлягає.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2016р. у справі №910/30224/15 задовольнити частково.

2. Апеляційну скаргу Фонду державного майна України на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2016р. у справі №910/30224/15 - залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2016р. у справі № 910/30224/15 скасувати частково та прийняти нове рішення.

4. Позов задовольнити частково. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" (01030, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 4; ) на користь Державного бюджету України 549 655 (п'ятсот сорок дев'ять тисяч шістсот п'ятдесят п'ять) грн. 16 коп. неустойки та 8 244 (вісім тисяч двісті сорок чотири) грн. 83 коп. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Фонду державного майна України (01133, м. Київ, вул. Кутузова, буд. 18/9; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" (01030, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 4; ) 284 (двісті вісімдесят чотири) грн. 17 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

7. Матеріали справи № 910/30224/15 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді В.Г. Суховий

А.О. Мальченко