номер провадження справи 12/68/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2016 Справа № 908/1899/16

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/1899/16

за позовом: Приватного підприємства Торговий будинок Лейбл Пак, м. Харків

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Мелітопольський мясокомбінат, м. Мелітополь

про стягнення 65698,49 грн.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 17/4 від 17.03.2016 року

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Приватне підприємство Торговий будинок Лейбл Пак звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Мелітопольський мясокомбінат про стягнення основного боргу з урахуванням індексу інфляції в сумі 47560,17 грн., штрафних санкцій у вигляді пені в сумі 20610,32 грн. та три відсотка річних в сумі 1284,74 грн., що разом складає 69455,23 грн. за договором купівлі-продажу № 32/14 від 14.04.2014 року.

29.07.2016 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника, в якому також просить суд позов задовольнити повністю.

01.08.2016 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване неможливістю явки його представника у звязку із зайнятістю в судовому засіданні в іншому суді. При цьому позивач в клопотанні також просить клопотання про розгляд справи без участі представника (вих. № 19 від 25.07.2016 року) залишити без розгляду.

Вказане клопотання позивача було задоволено судом про що свідчить винесена ухвала від 04.08.2016 року, якою відкладений розгляд справи на 06.09.2016 року об 11:00.

04.08.2016 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання в порядку ст. ст. 83, 121 ГПК України, згідно з яким останній просить зменшити розмір неустойки (штрафу, пені) на 1000,00 грн. та розстрочити виконання рішення у справі № 908/1899/16 про стягнення з нього коштів в сумі 65375,23 грн. строком на 3 місяці із щомісячною оплатою у розмірі 21791,74 грн., починаючи з вересня 2016 року та до повного виконання рішення суду.

05.09.2016 року на електронну адресу суду та 07.09.2016 року через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю його представника, яке мотивоване перебуванням представника на лікарняному та неможливістю прийняти участь в судовому засіданні. Проте вказане клопотання надійшло без електронного цифрового підпису, про що судом складено акт.

06.09.2016 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява про нездійснення фіксації судового процесу технічними засобами в судовому засіданні 06.09.2016 року.

06.09.2016 року до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, згідно з яким надає довідку про банківські реквізити, та звертає увагу на те, що грошові кошти надходили від відповідача виключно на розрахунковий рахунок ПП Торговий будинок Лейбл Пак № 519, відкритий в ПАТ «КРЕДОБАНК», МФО 325365, що підтверджується спірними видатковими накладними та банківськими виписками. Разом з тим зазначає, що після порушення провадження у справі від відповідача був отриманий акт звірки взаєморозрахунків за період з 25.05.2015 року по 08.07.2016 року, відповідно до якого відповідач визнає основну заборгованість за договором № 32/14 купівлі-продажу від 14.04.2014 року в розмірі 40720,00 грн. Просить прийняти вказану заяву до розгляду та долучити до матеріалів справи.

До прийняття рішення у справі, а саме 06.09.2016 року, позивач на підставі ст. 22 ГПК України звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача основний борг в сумі 40720,00 грн., штрафні санкції у вигляді пені в сумі 20110,37 грн., три проценти річних в сумі 1224,99 грн. та інфляційні витрати в сумі 3643,13 грн. Вказана заява прийнята судом до розгляду про що зазначено в ухвалі від 06.09.2016 року.

Таким чином, має місце нова ціна позову, заявлена позивачем в заяві про зменшення розміру позовних вимог, з якої спір вирішується судом по суті, а саме вимоги про стягнення з відповідача:

- основного боргу в сумі 40720,00 грн.,

- штрафних санкцій у вигляді пені в сумі 20110,37 грн.,

- трьох процентів річних в сумі 1224,99 грн.,

- інфляційних витрат в сумі 3643,13 грн. за договором купівлі-продажу № 32/14 від 14.04.2014 року, що разом складає 65698,49 грн.

06.09.2016 року до суду від позивача надійшло клопотання про здійснення фіксування судового процесу, яке не розглядалось по суті у звязку з поданням позивачем заяви про нездійснення фіксації судового процесу технічними засобами в судовому засіданні 06.09.2016 року.

09.09.2016 року та 12.09.2016 року на електронну адресу суду та 12.09.2016 року через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю його представника у звязку перебуванням на лікарняному та неможливістю прийняти участь в судовому засіданні.

12.09.2016 року до суду від позивача надійшли письмові пояснення згідно ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає наступне:

- пунктом 1.4. договору № 32/14 від 14.04.2014 року встановлено, що факт надання відповідних послуг зі сторони виконавця підтверджується підписаним актом приймання-передачі;

- позивачем надано до суду належним чином завірені копії видаткових накладних № 884 від 25.05.2015 року, № 1104 від 23.06.2015 року, № 1172 від 01.07.2015 року, № 1233 від 09.07.2015 року, № 1239 від 10.07.2015 року, № 1272 від 13.07.2015 року, № 2323 від 11.11.2015 року, № 2527 від 30.11.2015 року, № 382 від 16.02.2016 року, які підтверджують наявність заборгованості відповідача перед позивачем;

- згідно п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» № 01-06/928/2012 від 17.02.2012 року підписання видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обовязків щодо здійснення розрахунків за отриманий товар;

- надані суду видаткові накладні є належним та достовірним доказом наявності заборгованості ПАТ Мелітопольський мясокомбінат перед ПП Торговий будинок Лейбл Пак;

- розмір штрафних санкцій у вигляді пені складає 20110,37 грн. та був розрахований у відповідності до положень договору та приписів чинного в Україні законодавства;

- вважає клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 1000,00 грн. таким, що не підлягає задоволенню, оскільки пеня розрахована виходячи із розміру подвійної облікової ставки Національного банку України, відповідач допустив тривале прострочення виконання обовязків з оплати за поставлену продукцію (перше прострочення з 25.06.2015 року), відповідач не вживав жодних заходів, спрямованих на виконання господарського зобовязання, не відповідав на письмові претензії позивача, не надав жодних доказів та пояснень щодо винятковості обставин справи, які б свідчили про необхідність зменшення розміру пені;

- вважає, що клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду строком на 3 місяці не підлягає задоволенню, оскільки не надано належних доказів наявності загрози банкрутства відповідача, відсутності коштів на банківських рахунках та майна, на яке можливо було б звернути стягнення, з долучених до матеріалів справи копій договорів та рішень господарських судів неможливо встановити реальний фінансовий стан відповідача, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про відкриті виконавчі провадження стосовно Публічного акціонерного товариства Мелітопольський мясокомбінат взагалі відсутні. Просить прийняти вказані пояснення та долучити їх до матеріалів справи, в задоволенні клопотань відповідача про зменшення розміру пені та розстрочення виконання рішення суду відмовити, позов задовольнити.

16.09.2016 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю його представника у звязку перебуванням на лікарняному та неможливістю прийняти участь в судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні 19.09.2016 року підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання 19.09.2016 року не зявився, правом на подання до суду відзиву не скористався, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України тому суд дійшов висновку, що справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, позицію відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 14.04.2014 року між Приватним підприємством Торговий будинок Лейбл Пак, далі Виконавець, та Публічним акціонерним товариством Мелітопольський мясокомбінат, далі Замовник, був укладений договір купівлі-продажу № 32/14, далі Договір.

Відповідно до п. 1.1. Договору Замовник доручає та оплачує, а Виконавець приймає на себе зобовязання виготовити та поставити друкарську продукцію, в подальшому «Продукція», перераховану в рахунках-фактурах, на умовах та в строки, зазначені в даному Договорі.

Згідно з п. 1.2. 1.4. Договору Замовник надає Виконавцю форму-замовлення (заявку), в якій зазначається: форма, розмір, колір «Продукції» (у відповідності з діючим PANTONE), матеріал для її виготовлення, кількість та інші параметри. Виконавець надає Замовнику дизайн-макет «Продукції» (у випадку нового замовлення) на затвердження, розроблений у відповідності з технічними умовами Виконавця та вимог Замовника. Якщо Замовник надає Виконавцю електронну версію дизайн-макету «Продукції», Виконавець здійснює адаптацію електронної версії до своїх умов та погоджує дизайн-макет із Замовником. Факт надання відповідних послуг з боку Виконавця засвідчується підписаним актом прийому-передачі.

Умовами п. 2.1. 2.3., 2.4. Договору сторони узгодили, що погоджена Виконавцем та Замовником ціна «Продукції» зазначається в рахунках-фактурах та видаткових накладних Виконавцем на кожну партію «Продукції». В ціну «Продукції» включається вартість упаковки, маркування та податку на додану вартість. Оплату поставленої кожної конкретної партії «Продукції» та за необхідності оплату додаткових витрат (допечатної підготовки) Замовник здійснює на підставі наданих Виконавцем рахунків-фактур та видаткових накладних. Замовник здійснює оплату поставленої «Продукції» в розмірі 100% її вартості згідно з п.п. 2.2 Договору шляхом перерахування грошових коштів на зазначений в Договорі або інший поточний рахунок Виконавця протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту відвантаження (дати виписки видаткової накладної). Усі платежі, які надійшли від Замовника на рахунок Виконавця в якості оплати отриманої на підставі даного Договору «Продукції», незалежно від зазначеного їх призначення в платіжному дорученні, приймаються в рахунок оплати боргів Замовника, які хронологічно виникли раніше.

Підпунктами 3.2.1., 3.2.2. п. 3.2. Договору передбачені обовязки Виконавця, а саме: виготовити «Продукцію» у відповідності з формою-замовленням протягом 5-7 календарних днів з моменту отримання заявки від Замовника, поставити «Продукцію» у відповідності з формою-замовленням та передати Замовнику протягом 3-5 календарних днів з моменту виготовлення «Продукції».

Умовами п.п. 3.1.1., 3.1.3 п. 3.1. Договору передбачені обовязки Замовника: надати Виконавцю форму-замовлення (заявку) із зазначенням форми, розміру, кольору «Продукції» та матеріалу для її виготовлення, оригінал-макет поліграфічної продукції або її електронну копію та здійснити оплату послуг в обумовлені Договором строки.

Згідно з п. 8.2. Договору договір набирає чинності з моменту його підписання та діє:

- в частині зобовязань Виконавця до 31 грудня 2015 року;

- в частині зобовязань Замовника до повного виконання розрахунків. У випадку, якщо жодна із сторін за один місяць до закінчення строку договору не виявить бажання в письмовій формі його розірвати, договір автоматично пролонгується на наступний календарний рік.

Докази розірвання вказаного договору, визнання його недійсним тощо в матеріалах справи відсутні, отже його умови є чинними на момент розгляду справи судом.

Позивач в позові вказує, що відповідачем в порушення умов договору не виконані в повному обсязі зобовязання з оплати поставленої на його адресу продукції у встановлений договором строк, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в сумі 40720,00 грн.

Так, на виконання умов Договору, позивач виготовив та поставив відповідачу продукцію, передбачену умовами договору згідно нарядів-замовлень останнього, на загальну суму з ПДВ 69445,00 грн., що підтверджується підписаними сторонами у справі видатковими накладними, засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 13, 14, 16-18, 20, 22, 24, 26), а саме:

- видатковою накладною № 884 від 25.05.2015 року на суму 15825,00 грн.;

- видатковою накладною № 1104 від 23.06.2015 року на суму 4320,00 грн.;

- видатковою накладною № 1172 від 01.07.2015 року на суму 5760,00 грн.;

- видатковою накладною № 1233 від 09.07.2015 року на суму 7766,40 грн.;

- видатковою накладною № 1239 від 10.07.2015 року на суму 20160,00 грн.;

- видатковою накладною № 1272 від 13.07.2015 року на суму 9813,60 грн.;

- видатковою накладною № 2323 від 11.11.2015 року на суму 2080,00 грн.;

- видатковою накладною № 2527 від 30.11.2015 року на суму 2100,00 грн.;

- видатковою накладною № 382 від 16.02.2016 року на суму 1620,00 грн.

Зазначений товар був отриманий уповноваженим представником відповідача ОСОБА_2 на підставі довіреностей № Дов-001205 від 18.06.2015 року, № Дов-1294 від 01.07.2015 року, № 001294 від 08.07.2015 року, № Дов-001395 від 13.07.2015 року, № Дов-002362 від 11.11.2015 року, № Дов-002501 від 30.11.2015 року, № Дов-000237 від 08.02.2016 року, про що свідчать його підписи на видаткових накладних.

На оплату поставленої продукції позивачем були виписані наступні рахунки № 779 від 25.05.2015 року, № 930 від 16.06.2015 року, № 1074 від 08.07.2015 року, № 1993 від 11.11.2015 року, № 2168 від 30.11.2015 року, № 323 від 16.02.2016 року.

Докази у справі свідчать, що відповідач здійснив часткову оплату боргу за поставлену продукцію на загальну суму 28725,00 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача, а саме:

- 13.08.2015 року сплачено 1000,00 грн.;

- 19.08.2015 року сплачено 1000,00 грн.;

- 27.08.2015 року сплачено 1000,00 грн.;

- 08.09.2015 року сплачено 3000,00 грн.;

- 14.09.2015 року сплачено 2000,00 грн.;

- 09.11.2015 року сплачено 2000,00 грн.;

- 30.11.2015 року сплачено 2000,00 грн.;

- 12.01.2016 року сплачено 3000,00 грн., з яких в оплату боргу враховано 600,00 грн.;

- 08.02.2016 року сплачено 2700,00 грн., з яких в оплату боргу враховано 480,00 грн.;

- 15.02.2016 року сплачено 2000,00 грн.;

- 01.07.2015 року сплачено 5000,00 грн., з яких в оплату боргу враховано 4280,00 грн.;

- 22.07.2015 року сплачено 1865,00 грн.;

- 10.07.2015 року сплачено 7500,00 грн.

Втім, відповідач свої зобовязання з оплати за поставлену продукцію у визначений умовами договору строк в повному обсязі не виконав, у звязку з чим за ним утворився борг в розмірі 40720,00 грн., який позивач і намагається стягнути.

Оскільки відбулося несвоєчасне виконання грошового зобовязання, позивач намагається стягнути з відповідача пеню за загальний період з 25.06.2015 року по 08.07.2016 року в сумі 20110,37 грн. на підставі п. 3.5. Договору. Так, умовами вказаного пункту визначено, що у випадку порушення Замовником строків оплати, встановлених п. 2.3. даного Договору, Замовник зобовязаний сплатити Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний прострочений календарний день згідно вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань». Оплата пені не звільняє Замовника від виконання зобовязань за даним Договором та не є причиною для його розірвання.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК України позивач вказує на прострочення грошового зобовязання з боку відповідача, в звязку з чим намагається стягнути з нього три проценти річних за період з 25.06.2015 року по 08.07.2016 року в сумі 1224,99 грн. та інфляційні витрати за період з червня 2015 року по червень 2016 року в сумі 3643,13 грн.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено змішаний договір, оскільки відповідно до вимог статті 628 ЦК України він містить елементи різних договорів (договору підряду та договору поставки), до яких потрібно застосувати положення чинного законодавства, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок здійснення розрахунків, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 655, 712, 837 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Частиною 1 ст. 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Одночасно, відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України також визначено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. У частині 1 статті 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Предмет поставки за Договором відповідає вказаним вимогам. Відповідач продукцію прийняв (про що свідчать наявні в матеріалах справи підписані з боку відповідача видаткові накладні № 884 від 25.05.2015 року, № 1104 від 23.06.2015 року, № 1172 від 01.07.2015 року, № 1233 від 09.07.2015 року, № 1239 від 10.07.2015 року, № 1272 від 13.07.2015 року, № 2323 від 11.11.2015 року, № 2527 від 30.11.2015 року, № 382 від 16.02.2016 року), її не повернув, а тому повинен здійснити за неї оплату за умовами договору.

Умови оплати продукції між сторонами узгоджено в розділі 2 Договору, зокрема в п. 2.3. Так, вказаним пунктом передбачено, що Замовник здійснює оплату поставленої «Продукції» в розмірі 100% її вартості згідно з п.п. 2.2 Договору шляхом перерахування грошових коштів на зазначений в Договорі або інший поточний рахунок Виконавця протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту відвантаження (дати виписки видаткової накладної).

Матеріали справи свідчать, що поставка продукції за Договором на суму 69445,00 грн. відбулась, відповідач вказану продукцію прийняв, претензій щодо якості, кількості, недоліків не заявляв, а тому повинен оплатити її вартість у строки, встановлені договором.

Так, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач здійснив часткову оплату боргу за поставлену продукції на загальну суму 28725,00 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача, які містяться в матеріалах справи (том 1, а.с. 28 65).

При цьому за умовами п. 2.4. Договору сторони дійшли згоди про те, що усі платежі, які надійшли від Замовника на рахунок Виконавця в якості оплати отриманої на підставі даного Договору «Продукції», незалежно від зазначеного їх призначення в платіжному дорученні, приймаються в рахунок оплати боргів Замовника, які хронологічно виникли раніше.

З наданого позивачем розрахунку суми боргу вбачається, що часткові оплати відповідачем боргу, здійснені за період з 13.08.2015 року по 15.02.2016 року були зараховані позивачем в оплату боргу за видатковою накладною № 884 від 25.05.2015 року, оплата, здійснена 01.07.2015 року зарахована в оплату боргу за видатковою накладною № 1104 від 23.06.2015 року, оплата, здійснена 22.07.2015 року зарахована в оплату боргу за видатковою накладною № 1172 від 01.07.2015 року, а оплата, здійснена 10.07.2015 року зарахована в оплату боргу за видатковою накладною № 1233 від 09.07.2015 року. Вказані дії позивача повністю узгоджуються з умовами п. 2.4. Договору.

При цьому безпосередньо в судовому засіданні 19.09.2016 року представник позивача пояснив, що оплати, здійснені 12.01.2016 року, 08.02.2016 року та 01.07.2015 року були частково зараховані в оплату заборгованості за минулі періоди, а в частинах, вказаних в розрахунку заборгованості - в оплату спірних видаткових накладних.

З врахуванням здійснених відповідачем часткових оплат боргу заборгованість за поставлену за Договором продукцію складає 40720,00 грн.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що відповідач не розрахувався з позивачем в повному обсязі у встановлений договором строк за поставлену згідно умов договору продукцію.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобовязань за договором щодо не здійснення оплати за поставлену продукцію в повному обсязі, а також доведено порушення відповідачем строку її оплати, встановленого умовами договору, а наявність заборгованості в розмірі 40720,00 грн. підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними, які є первинними документами, згідно яких проводяться розрахунки між сторонами у справі, з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат боргу. Відповідач доказів сплати боргу в повному обсязі станом на день розгляду справи суду не надав, заявлених до нього вимог не спростував.

За таких обставин, позовні вимоги Приватного підприємства Торговий будинок Лейбл Пак про стягнення з Публічного акціонерного товариства Мелітопольський мясокомбінат заборгованості в сумі 40720,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Фактичні обставини справи свідчать, що зобовязання з оплати поставленої продукції з боку відповідача залишились невиконаними належним чином.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Матеріали справи свідчать, що позивач за несвоєчасне виконання зобовязань за договором поставки нарахував відповідачу пеню за порушення строків оплати продукції за період з 25.06.2015 року по 08.07.2016 року на загальну суму 20110,37 грн.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки мало місце прострочення виконання відповідачем зобовязань з оплати поставленої продукції, позивач з посиланням на приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача три проценти річних за загальний період з 25.06.2015 року по 08.07.2016 року в сумі 1224,99 грн. та інфляційні витрати за період з червня 2015 року по червень 2016 року в сумі 3643,13 грн.

Дослідивши розрахунок пені, виконаний позивачем, суд дійшов висновку про її перерахунок, оскільки позивач всупереч ч. 6 ст. 232 ГК України нарахував її більш ніж за 6 місяців.

Так, імперативними приписами ч. 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Однак, умовами укладеного сторонами у справі договору купівлі-продажу № 32/14 від 14.04.2014 року не встановлена можливість нарахування штрафних санкцій, в т.ч. пені, за більший період, ніж визначено ч. 6 ст. 232 ГК України.

При цьому суд дійшов висновку про здійснення також перерахунку трьох процентів річних, оскільки позивачем були допущені помилки при визначенні початку періоду нарахування пені та трьох процентів річних, зокрема за видатковою накладною № 1104 від 23.06.2015 року, № 2323 від 11.11.2015 року, № 2527 від 30.11.2015 року, № 382 від 16.02.2016 року, а також не враховано, що строк оплати заборгованості за видатковими накладними № 1233 від 09.07.2015 року та № 1239 від 10.07.2015 року припадає на вихідні дні 08.08.2015 року та 09.08.2015 року.

Відповідно до п. 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Відтак, судом з власної ініціативи здійснено перерахунок пені та трьох процентів річних за допомогою програми Законодавство.

Пеня розрахована судом наступним чином:

1) на заборгованість за видатковою накладною № 884 від 25.05.2015 року, строк оплати якої настав 24.06.2015 року, прострочка виникла з 25.06.2015 року, шестимісячний термін нарахування пені закінчується 25.12.2015 року, з урахуванням здійснених відповідачем в період з 13.08.2015 року по 15.02.2016 року часткових оплат

- за період з 25.06.2015 року по 12.08.2015 року (49 днів прострочення) подвійна облікова ставка НБУ від суми боргу 15825,00 грн. пеня складає 1274,67 грн., три процента річних складають 63,73 грн.;

- за період з 13.08.2015 року по 18.08.2015 року (6 днів прострочення) подвійна облікова ставка НБУ від залишку суми боргу 14825,00 грн. пеня складає 146,22 грн., три процента річних складають 7,31 грн.;

- за період з 19.08.2015 року по 26.08.2015 року (8 днів прострочення) подвійна облікова ставка НБУ від залишку суми боргу 13825,00 грн. пеня складає 181,81 грн., три процента річних складають 9,09 грн.;

- за період з 27.08.2015 року по 07.09.2015 року (12 днів прострочення) подвійна облікова ставка НБУ від залишку суми боргу 12825,00 грн. пеня складає 229,80 грн., три процента річних складають 12,65 грн.;

- за період з 08.09.2015 року по 13.09.2015 року (6 днів прострочення) подвійна облікова ставка НБУ від залишку суми боргу 9825,00 грн. пеня складає 87,21 грн., три процента річних складають 4,85 грн.;

- за період з 14.09.2015 року по 08.11.2015 року (56 днів прострочення) подвійна облікова ставка НБУ від залишку суми боргу 7825,00 грн. пеня складає 551,82 грн., три процента річних складають 36,02 грн.;

- за період з 09.11.2015 року по 29.11.2015 року (21 день прострочення) подвійна облікова ставка НБУ від залишку суми боргу 5825,00 грн. пеня складає 147,46 грн., три процента річних складають 10,05 грн.;

- за період з 30.11.2015 року по 25.12.2015 року (26 днів прострочення) подвійна облікова ставка НБУ від залишку суми боргу 3825,00 грн. пеня складає 119,88 грн.;

- за період з 30.11.2015 року по 11.01.2016 року (43 дні прострочення) від залишку суми боргу 3825,00 грн. три процента річних складають 13,51 грн.;

- за період з 12.01.2016 року по 07.02.2016 року (27 днів прострочення) від залишку суми боргу 3225,00 грн. три процента річних складають 7,14 грн.;

- за період з 08.02.2016 року по 14.02.2016 року (7 днів прострочення) від залишку суми боргу 2745,00 грн. три процента річних складають 1,58 грн.;

- за період з 15.02.2016 року по 08.07.2016 року (145 днів прострочення) від залишку суми боргу 745,00 грн. три процента річних складають 8,85 грн.

Таким чином загальна сума пені за видатковою накладною № 884 від 25.05.2015 року складає 2738,87 грн., загальна сума трьох процентів річних складає 174,78 грн.

2) на заборгованість за видатковою накладною № 1104 від 23.06.2015 року, строк оплати якої настав 23.07.2015 року, прострочка виникла з 24.07.2015 року, шестимісячний термін нарахування пені закінчується 24.01.2016 року, з урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати 01.07.2015 року в сумі 4280,00 грн.

- за період з 24.07.2015 року по 24.01.2016 року (185 днів прострочення) подвійна облікова ставка НБУ від залишку суми боргу 40,00 грн. пеня складає 9,84 грн.;

- за період з 24.07.2015 року по 08.07.2016 року (351 день прострочення) від залишку суми боргу 40,00 грн. три процента річних складають 1,15 грн.;

3) на заборгованість за видатковою накладною № 1172 від 01.07.2015 року, строк оплати якої настав 31.07.2015 року, прострочка виникла з 01.08.2015 року, шестимісячний термін нарахування пені закінчується 01.02.2016 року, з урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати 22.07.2015 року в сумі 1865,00 грн.

- за період з 01.08.2015 року по 01.02.2016 року (185 днів прострочення) подвійна облікова ставка НБУ від залишку суми боргу 3895,00 грн. пеня складає 944,21 грн.;

- за період з 01.08.2015 року по 08.07.2016 року (343 дні прострочення) від залишку суми боргу 3895,00 грн. три процента річних складають 109,64 грн.;

4) на заборгованість за видатковою накладною № 1233 від 09.07.2015 року, строк оплати якої настав 08.08.2015 року, втім оскільки це вихідний день в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, кінцевим строком оплати якої є 10.08.2015 року, прострочка виникла з 11.08.2015 року, шестимісячний термін нарахування пені закінчується 11.02.2016 року, з урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати 10.07.2015 року в сумі 7500,00 грн.

- за період з 11.08.2015 року по 11.02.2016 року (185 днів прострочення) подвійна облікова ставка НБУ від залишку суми боргу 266,40 грн. пеня складає 63,40 грн.;

- за період з 11.08.2015 року по 08.07.2016 року (333 дні прострочення) від залишку суми боргу 266,40 грн. три процента річних складають 7,28 грн.;

5) на заборгованість за видатковою накладною № 1239 від 10.07.2015 року, строк оплати якої настав 09.08.2015 року, втім оскільки це вихідний день в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, кінцевим строком оплати якої є 10.08.2015 року, прострочка виникла з 11.08.2015 року, шестимісячний термін нарахування пені закінчується 11.02.2016 року

- за період з 11.08.2015 року по 11.02.2016 року (185 днів прострочення) подвійна облікова ставка НБУ від суми боргу 20160,00 грн. пеня складає 4798,05 грн.;

- за період з 11.08.2015 року по 08.07.2016 року (333 дні прострочення) від суми боргу 20160,00 грн. три процента річних складають 550,92 грн.;

6) на заборгованість за видатковою накладною № 1272 від 13.07.2015 року, строк оплати якої настав 12.08.2015 року, прострочка виникла з 13.08.2015 року, шестимісячний термін нарахування пені закінчується 13.02.2016 року

- за період з 13.08.2015 року по 13.02.2016 року (185 днів прострочення) подвійна облікова ставка НБУ від суми боргу 9813,60 грн. пеня складає 2326,96 грн.;

- за період з 13.08.2015 року по 08.07.2016 року (331 день прострочення) від суми боргу 9813,60 грн. три процента річних складають 266,56 грн.;

7) на заборгованість за видатковою накладною № 2323 від 11.11.2015 року, строк оплати якої настав 11.12.2015 року, прострочка виникла з 12.12.2015 року, шестимісячний термін нарахування пені закінчується 12.06.2016 року

- за період з 12.12.2015 року по 12.06.2016 року (184 дні прострочення) подвійна облікова ставка НБУ від суми боргу 2080,00 грн. пеня складає 440,57 грн.;

- за період з 12.12.2015 року по 08.07.2016 року (210 днів прострочення) від суми боргу 2080,00 грн. три процента річних складають 35,81 грн.;

8) на заборгованість за видатковою накладною № 2527 від 30.11.2015 року, строк оплати якої настав 30.12.2015 року, прострочка виникла з 31.12.2015 року, шестимісячний термін нарахування пені закінчується 30.06.2016 року

- за період з 31.12.2015 року по 30.06.2016 року (183 дні прострочення) подвійна облікова ставка НБУ від суми боргу 2100,00 грн. пеня складає 432,69 грн.;

- за період з 31.12.2015 року по 08.07.2016 року (191 день прострочення) від суми боргу 2100,00 грн. три процента річних складають 32,88 грн.;

9) на заборгованість за видатковою накладною № 382 від 16.02.2016 року, строк оплати якої настав 17.03.2016 року, прострочка виникла з 18.03.2016 року

- за період з 18.03.2016 року по 08.07.2016 року (113 днів прострочення) подвійна облікова ставка НБУ від суми боргу 1620,00 грн. пеня складає 193,56 грн., три процента річних складають 15,01 грн.

Так, з врахуванням викладеного, за розрахунком суду, пеня за порушення строків оплати поставленої продукції складає 11948,15 грн., три процента річних складають 1194,03 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Приватного підприємства Торговий будинок Лейбл Пак про стягнення з Публічного акціонерного товариства Мелітопольський мясокомбінат трьох процентів річних підлягають задоволенню частково в сумі 1194,03 грн.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру пені, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до статті 233 ГК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

Частина 3 ст. 551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

При застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до абзацу 1 п. 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач вказує, що протягом тривалого часу поставляв мясну продукцію контрагентам, які знаходяться на території Автономної Республіки Крим, в результаті чого у останніх перед ним накопичилась значна сума заборгованості, а саме сума не отриманих ПАТ «Мелітопольський мясокомбінат» коштів складає 735854,81 грн. При цьому зазначає, що окупація території Автономної Республіки Крим та проведення на території Донецької і Луганської областей антитерористичної операції позбавили його можливості повернути свої грошові кошти у звязку з тим, що господарські відносини з підприємствами, які зареєстровані в АРК практично неможливі, стягнення коштів в судовому порядку також не є можливим через невизначеність статусу вказаної території, та позбавили відповідача значної частини ринку збуту, що призвело до зниження обєму реалізації виготовленої продукції. Поряд з цим посилається на наявність рішень господарського суду Запорізької області, якими стягнуто на його користь кошти, але рішення не виконані. Вважає, що виконання рішення суду відразу у повному обсязі може призвести до негативних фінансових наслідків, як виникнення заборгованості із заробітної плати, податків, зборів та інших обовязкових платежів до державного бюджету України, стягнення виконавчого збору.

Як вбачається з матеріалів справи, до обставин, що ускладнюють виконання рішення відповідач відносить наявність перед ним заборгованості підприємствконтрагентів, які знаходяться на території Автономної республіки Крим, яка є окупованою територією, наявність невиконаних рішень суду, за якими стягнуті кошти на його користь, зниження обєму реалізації виготовленої продукції, а також складний фінансовий стан підприємства.

Вказані відповідачем обставини, на які він посилається в обґрунтування клопотання про зменшення пені, відносяться до ризиків його підприємницької діяльності та не є безумовною підставою для застосування положень п. 3 ст. 83 ГПК України, адже, враховуючи положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник у випадку порушення грошового зобов'язання не може посилатися на неможливість його виконання.

При цьому відповідачем всупереч приписів ст. 33 ГПК України не надано суду будь-яких доказів в підтвердження його фінансового стану станом за останній період, а з наданих до справи копії договорів з контрагентами та рішень господарських судів неможливо встановити реальний фінансовий стан відповідача.

В свою чергу, нарахована позивачем пеня в розмірі 20110,37 грн. базується на умовах договору купівлі-продажу № 32/14 від 14.04.2014 року, які в силу закону є обовязковими для виконання, у тому числі для відповідача. Укладаючи договір купівлі-продажу, відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі, погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування пені. Здійснюючи господарську діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов'язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення.

Відтак, оцінивши співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром стягуваного основного боргу, врахувавши інтереси обох сторін, та те, що прострочення відповідачем сплати за поставлену продукцію виникло з 25.06.2015 року і до цього часу в повному обсязі не виконано, відсутні докази в підтвердження фінансового стану відповідача, суд не вбачає підстав для зменшення пені на 1000,00 грн., тому в задоволенні клопотання відповідача слід відмовити як безпідставного та необґрунтовано заявленого.

За таких обставин, позовні вимоги Приватного підприємства Торговий будинок Лейбл Пак про стягнення з Публічного акціонерного товариства Мелітопольський мясокомбінат пені підлягають задоволенню частково в сумі 11948,15 грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача суми інфляційних витрат суд зазначає наступне.

Інфляційні втрати за своєю правовою природою є збільшенням суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобовязання з причини девальвації грошової одиниці України, яка визначається офіційними державними органами за результатами економічних процесів в конкретний місяць, тобто є помісячним індексом. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, і коли строк виконання зобовязання настає до 15 числа місяця, то застосовується індекс інфляції за поточний місяць, а коли строк виконання зобовязання після 15 числа місяця, то застосовується індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно з п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Дослідивши наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат у звязку з допущеними в ньому помилками судом з власної ініціативи здійснено перерахунок суми інфляційних витрат за допомогою програми Законодавство, зокрема:

1) на заборгованість за видатковою накладною № 884 від 25.05.2015 року, строк оплати якої настав 24.06.2015 року, прострочка виникла з 25.06.2015 року, з урахуванням здійснених відповідачем в період з 13.08.2015 року по 15.02.2016 року часткових оплат, враховуючи настання строку оплати 24.06.2015 року, інфляційні витрати розраховуються:

- за липень 2015 року від суми боргу 15825,00 грн. інфляційні витрати складають «-158,25 грн.»;

- за серпень, вересень та листопад 2015 року інфляційні витрати не можуть нараховуватись, оскільки період прострочення боргу з врахуванням здійснених відповідачем серпні, вересні та листопаді 2015 року часткових оплат складав менше місяця;

- за жовтень 2015 року від залишку суми боргу 7825,00 грн. інфляційні витрати складають «-101,73 грн.»;

- за грудень 2015 року від залишку суми боргу 3825,00 грн. інфляційні витрати складають 26,78 грн.;

- за січень та лютий 2016 року інфляційні витрати не можуть нараховуватись, оскільки період прострочення боргу з врахуванням здійснених відповідачем січні та лютому 2016 року часткових оплат складав менше місяця;

- за період з березня 2016 року по червень 2016 року від залишку суми боргу 745,00 грн. інфляційні витрати складають 33,01 грн.

Таким чином інфляційні витрати за видатковою накладною № 884 від 25.05.2015 року разом складають 59,79 грн.

2) на заборгованість за видатковою накладною № 1104 від 23.06.2015 року, строк оплати якої настав 23.07.2015 року, прострочка виникла з 24.07.2015 року, з урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати 01.07.2015 року в сумі 4280,00 грн., враховуючи настання строку оплати 23.07.2015 року, інфляційні витрати розраховуються:

- за період з серпня 2015 року по червень 2016 року від залишку суми боргу 40,00 грн. інфляційні витрати складають 3,19 грн.;

3) на заборгованість за видатковою накладною № 1172 від 01.07.2015 року, строк оплати якої настав 31.07.2015 року, прострочка виникла з 01.08.2015 року, з урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати 22.07.2015 року в сумі 1865,00 грн., враховуючи настання строку оплати 31.07.2015 року, інфляційні витрати розраховуються:

- за період з серпня 2015 року по червень 2016 року від залишку суми боргу 3895,00 грн. інфляційні витрати складають 310,51 грн.;

4) на заборгованість за видатковою накладною № 1233 від 09.07.2015 року, строк оплати якої настав 08.08.2015 року, втім оскільки це вихідний день в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, кінцевим строком оплати якої є 10.08.2015 року, прострочка виникла з 11.08.2015 року, з урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати 10.07.2015 року в сумі 7500,00 грн., враховуючи настання строку оплати 10.08.2015 року, інфляційні витрати розраховуються:

- за період з серпня 2015 року по червень 2016 року від залишку суми боргу 266,40 грн. інфляційні витрати складають 21,24 грн.;

5) на заборгованість за видатковою накладною № 1239 від 10.07.2015 року, строк оплати якої настав 09.08.2015 року, втім оскільки це вихідний день в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, кінцевим строком оплати якої є 10.08.2015 року, прострочка виникла з 11.08.2015 року, враховуючи настання строку оплати 10.08.2015 року, інфляційні витрати розраховуються:

- за період з серпня 2015 року по червень 2016 року від суми боргу 20160,00 грн. інфляційні витрати складають 1607,15 грн.;

6) на заборгованість за видатковою накладною № 1272 від 13.07.2015 року, строк оплати якої настав 12.08.2015 року, прострочка виникла з 13.08.2015 року, враховуючи настання строку оплати 12.08.2015 року, інфляційні витрати розраховуються:

- за період з серпня 2015 року по червень 2016 року від суми боргу 9813,60 грн. інфляційні витрати складають 782,34 грн.;

7) на заборгованість за видатковою накладною № 2323 від 11.11.2015 року, строк оплати якої настав 11.12.2015 року, прострочка виникла з 12.12.2015 року, враховуючи настання строку оплати 11.12.2015 року, інфляційні витрати розраховуються:

- за період з грудня 2015 року по червень 2016 року від суми боргу 2080,00 грн. інфляційні витрати складають 118,21 грн.;

8) на заборгованість за видатковою накладною № 2527 від 30.11.2015 року, строк оплати якої настав 30.12.2015 року, прострочка виникла з 31.12.2015 року, враховуючи настання строку оплати 30.12.2015 року, інфляційні витрати розраховуються:

- за період з січня 2016 року по червень 2016 року від суми боргу 2100,00 грн. інфляційні витрати складають 103,92 грн.;

9) на заборгованість за видатковою накладною № 382 від 16.02.2016 року, строк оплати якої настав 17.03.2016 року, прострочка виникла з 18.03.2016 року, враховуючи настання строку оплати 17.03.2016 року, інфляційні витрати розраховуються:

- за період з квітня 2016 року по червень 2016 року від суми боргу 1620,00 грн. інфляційні витрати складають 55,02 грн.

Так, з врахуванням викладеного, за розрахунком суду, загальна сума інфляційних витрат за прострочення оплати поставленої продукції становить 3061,37 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Приватного підприємства Торговий будинок Лейбл Пак про стягнення з Публічного акціонерного товариства Мелітопольський мясокомбінат інфляційних втрат підлягають задоволенню частково в сумі 3061,37 грн.

Щодо надання розстрочки виконання рішення суду, слід зазначити наступне.

Статтею 121 ГПК України визначено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Законодавець визначає, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Згідно з п. 7.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду обґрунтоване приписами статті 121 ГПК України, які передбачають наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

До обставин, що ускладнюють виконання рішення відповідач відносить наявність заборгованості в сумі 735854,81 грн. перед ним з боку контрагентів, які знаходяться на території Автономної Республіки Крим, яким останній поставляє мясну продукцію, окупацію території Автономної Республіки Крим, що позбавляє можливості повернути вказану заборгованість, проведення на території Донецької та Луганської областей антитерористичної операції, втрату значної частини ринку збуту та зменшення обсягів реалізації виготовленої продукції. Також посилається на наявність рішення господарського суду Запорізької області в іншій справі, яким на його користь стягнуті кошти, але яке не виконано. Відповідач вважає, що виконання рішення суду відразу у повному обсязі може привести до негативних фінансових наслідків, таких як виникнення заборгованості із заробітної плати, податків та інших обовязкових платежів до державного бюджету України, стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від суми позову.

Вказані обставини боржник вважає винятковими, оскільки вони перешкоджають своєчасно виконати рішення у спосіб та порядок визначені судом, а тому просить задовольнити його клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду.

На підтвердження викладених обставин відповідач надав наступні документи: договір № 319 від 22.03.2010 року з ТОВ «Азовчані», договір постачання № 501 від 02.02.2012 року з ПП «Виклен-Арго», договір № 34 від 14.01.2010 року з ФОП ОСОБА_3, договір постачання № 61 від 15.03.2013 року з Колективним підприємством «Рікон», договір постачання № 46 від 30.01.2013 року з ФОП ОСОБА_4, довідку про дебіторську заборгованість № 313 від 03.08.2016 року. Також надав копії рішень господарського суду Запорізької області від 15.12.2015 року у справі № 908/5669/15, яким стягнуто на його користь кошти, від 18.03.2016 року у справі № 908/181/16, яким надано йому розстрочку виконання рішення на 6 місяців.

Так, з довідки про дебіторську заборгованість № 313 від 03.08.2016 року вбачається, що у Публічного акціонерного товариства Мелітопольський мясокомбінат станом на 03.08.2016 року існує дебіторська заборгованість, а саме:

- за договором № 34 від 14.01.2010 року з контрагентом ФОП ОСОБА_3 в сумі 53200,25 грн.;

- за договором № 319 від 22.03.2010 року з контрагентом ТОВ «Азовчані» в сумі 158135,23 грн.;

- за договором постачання № 501 від 02.02.2012 року з контрагентом ПП «Виклен-Арго» в сумі 123875,00 грн.;

- за договором постачання № 46 від 30.01.2013 року з контрагентом ФОП ОСОБА_4 в сумі 45791,50 грн.;

- за договором постачання № 61 від 15.03.2013 року з контрагентом Колективним підприємством «Рікон» в сумі 102438,00 грн. Разом дебіторська заборгованість становить 483439,98 грн.

Однак, вказані документи суд оцінює критично, оскільки вони складені одноособово відповідачем.

Відповідач всупереч приписів ст. 33 ГПК України не надав суду доказів, в т. ч. первинних бухгалтерських документів, які можуть підтвердити фінансове становище підприємства за останній звітній період та які б свідчили про ускладнення виконання рішення або неможливості такого виконання у строк або встановленим господарським судом способом, що позбавляє суд можливості встановити обставини, повязані із застосуванням приписів ст. 121 ГПК України. При цьому відповідачем необґрунтовано необхідність надання розстрочки виконання рішення суду саме на три місяці.

Посилання відповідача на наявність заборгованості контрагентів, втрату значної частини ринку збуту та зменшення обсягів реалізації виготовленої продукції, невиконані рішення господарського суду на його користь не є безумовною підставою для надання розстрочки виконання рішення суду в даній справі в порядку приписів ст. 121 ГПК України.

Наявність або відсутність заперечень з боку інших учасників судового процесу щодо застосування судом приписів ст. 121 ГПК України не позбавляє заявника обовязку доведення ускладнення виконання рішення або неможливості такого виконання у строк або встановленим господарським судом способом.

За таких обставин, дослідивши надані до заяви докази, врахувавши матеріальні інтереси відповідача, суд дійшов висновку, що останнім необґрунтовано заявлено клопотання про розстрочку виконання рішення суду строком на три місяці, а тому в задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.

З урахуванням викладеного, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 19.09.2016 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 530, 551, 599, 611, 625, 629, 638, 639, 712, 837 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 193, 230, 231, 232, 233, 265, 266 ГК України, ст. ст. 42, 43, 25, 33, 34, 43, 44, 49, 82-84, ч. 2 ст. 85, 121 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Приватного підприємства Торговий будинок Лейбл Пак до Публічного акціонерного товариства Мелітопольський мясокомбінат задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Мелітопольський мясокомбінат, 72319, м. Мелітополь, Запорізька область, вул. Кірова, буд. 175, код ЄДРПОУ 0443513, на користь:

- Приватного підприємства Торговий будинок Лейбл Пак, 61070АДРЕСА_1, , основний борг в сумі 40720 (сорок тисяч сімсот двадцять) грн. 00 коп., пеню в сумі 11948 (одинадцять тисяч девятсот сорок вісім) грн. 15 коп., три процента річних в сумі 1194 (одна тисяча сто девяносто чотири) грн. 03 коп., інфляційні витрати в сумі 3061 (три тисячі шістдесят одна) грн. 37 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1193 (одна тисяча сто девяносто три) грн. 95 коп., видавши наказ.

3. У задоволенні позовних вимог Приватного підприємства Торговий будинок Лейбл Пак про стягнення з Публічного акціонерного товариства Мелітопольський мясокомбінат пені в сумі 8162,22 грн. відмовити.

4. У задоволенні позовних вимог Приватного підприємства Торговий будинок Лейбл Пак про стягнення з Публічного акціонерного товариства Мелітопольський мясокомбінат трьох процентів річних в сумі 30,96 грн. відмовити.

5. У задоволенні позовних вимог Приватного підприємства Торговий будинок Лейбл Пак про стягнення з Публічного акціонерного товариства Мелітопольський мясокомбінат інфляційних витрат в сумі 581,76 грн. відмовити.

Повне рішення складено 22.09.2016 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.