КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2016 р. Справа№ 910/5138/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Корсакової Г.В.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 19.09.2016

розглядаючи апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" на рішення господарського суду міста Києва від 17.05.2016 (повне рішення складено 01.06.2016)

у справі №910/5138/16 (суддя С.М. Мудрий)

за позовом публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест ЛТД"

про визнання нікчемного договору №144-10-2013 від 21.10.2013 року недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.05.2016 у справі №910/5138/16 у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПАТ "Брокбізнесбанк" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 17.05.2016 у справі №910/1538/16 та прийняти нове рішення суду, яким позовні вимоги задовольнити.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2016 у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., ОСОБА_7 прийнято до провадження вказану вище апеляційну скаргу та призначено розгляд справи №910/1538/16 у судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

03.08.2016 судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням головуючого судді Майданевича А.Г. на лікарняному.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2016 призначено розгляд справи №910/1538/16 у судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.08.2016, у зв'язку з перебуванням судді Лобаня О.І. на лікарняному, для розгляду справи №910/5138/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Корсакова Г.В., ОСОБА_7

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.08.2016 у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Корсакова Г.В., ОСОБА_7 прийнято до свого провадження вказану вище апеляційну скаргу.

22.08.2016 Київським апеляційним господарським судом у судовому засіданні оголошено перерву.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 15.09.2016, у зв'язку з припиненням повноважень судді ОСОБА_7., для розгляду справи №910/5138/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Корсакова Г.В., Сулім В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2016 у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Корсакова Г.В., Сулім В.В. прийнято до свого провадження вказану вище апеляційну скаргу.

19.07.2016 ТОВ "Капітал Інвест ЛТД" на підставі ст. 96 Господарського процесуального кодексу України надано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 17.05.2016 - без змін.

Представник позивача брав участь у судових засіданнях, в яких надавав свої пояснення та просив апеляційну скаргу ПАТ "Брокбізнесбанк" задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 17.05.2016 у справі №910/5138/16 - скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Представник відповідача брав участь в судовому засіданні, заперечував щодо доводів апеляційної скарги, надавав пояснення та просив апеляційну скаргу ПАТ "Брокбізнесбанк" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 17.05.2016 у справі №910/5138/16 - без змін.

Згідно з ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 21.10.2013 між ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі керуючого з корпоративного бізнесу Київського регіонального відділення банку та ТОВ "Капітал Інвест ЛТД" укладено договір банківського строкового вкладу "Накопичувальний" №144-10-2013.

Відповідно до п.1.1 договору вкладник розміщує, а банк приймає тимчасово вільні грошові кошти в сумі 60000000 гривень 00 копійок на умовах та в порядку, встановленим цим договором.

Пунктом п.1.2 Договору передбачено, що строк розміщення депозиту - з 21 жовтня 2013 року по 24 жовтня 2014 року або по дату, що визначено згідно з п.4.8 цього договору, у випадку настання обставин, що визначені п.4.8 цього договору.

Згідно з п.1.3 договору за користування депозитом банк сплачує вкладнику проценти із розрахунку 19,3 процентів річних, якщо інше не передбачене умовами цього договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що уповноваженою особою Фонду за тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві "Брокбізнесбанк" під час перевірки договорів встановлено нікчемність депозитного договору №144-10-2013 від 21.10.2013. На підставі чого позивач просив визнати недійсним нікчемний договір банківського строкового вкладу "Накопичувальний" від 21.10.2013 за №144-10-2013.

При прийнятті оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд виходив з того, що при укладанні договору банківського строкового вкладу "Накопичувальний" №144-10-2013 від 21.10.2013 було дотримано всіх вимог, встановлених чинним законодавством України та жодна з підстав нікчемності правочину, передбачена ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", за цими договорами не настала.

Не погоджуючись із рішення суду першої інстанції, апелянт звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 17.05.2016 у справі №910/5138/16 та прийняти нове рішення суду, яким позов задовольнити. Зазначивши, що між ПАТ "Брокбізнесбанк" та ТОВ "Капітал Інвест ЛТД" укладено договір на умовах, які надають пільги відповідачу, а саме - встановлена процентна ставка в розмірі 19,3 річних, яка не відповідає внутрішнім стандартам ПАТ "Брокбізнесбанк" (встановлено процентну ставку в розмірі 17,5%), та не може мати місце, оскільки особи, які надавали дозвіл на встановлення індивідуальної процентної ставки ТОВ "Капітал Інвест ЛТД" не наділені повноваженнями.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу ПрАТ "Креатив" слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - без змін з наступних підстав.

Частиною 1 статті 1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1061 ЦК України, якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Місцевим господарським судом встановлено, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Брокбізнесбанк" направлено відповідачу повідомлення про нікчемність договору банківського строкового вкладу №144-10-2013 від 21.10.2013 року, вих. № 1 від 05.01.2015 року та вих. № 198 від 06.01.2016 року.

Згідно з п. 8 ч. 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" неплатоспроможний банк - це банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Частиною 1 статті 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в редакції чинній на 28.02.2014 року) передбачено, що Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у разі: 1) неприведення банком своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, після віднесення його до категорії проблемних, але не пізніше ніж через 180 днів з дня визнання його проблемним; 2) зменшення розміру регулятивного капіталу або нормативів капіталу банку до однієї третини від мінімального рівня, встановленого законом та/або нормативно-правовими актами Національного банку України; 3) невиконання банком протягом 10 робочих днів поспіль 10 і більше відсотків своїх зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами.

Так, ч. 1 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в редакції чинній на 11.06.2014 року) визначено підстави ліквідації банку, зокрема зазначено, що банк може бути ліквідований: 1) за рішенням власників банку; 2) у разі відкликання НБУ банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Так, Національний банк України має право відкликати банківську ліцензію з власної ініціативи у разі, якщо: 1) виявлено, що документи, надані для отримання банківської ліцензії, містять недостовірну інформацію; 2) банк не виконав жодної банківської операції протягом року з дня отримання банківської ліцензії.

Також судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України № 107 від 28.02.2014 ПАТ "Брокбізнесбанк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

28.02.2014 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте Рішення № 9, яким у ПАТ "Брокбізнесбанк" запроваджено тимчасову адміністрацію на період з 03.03.2014 до 02.06.2014 та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Брокбізнесбанк".

Відповідно до статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції від 09.06.2013 року) уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку договорів (правочинів) на нікчемність протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації, а саме з 03.03.2014.

Тобто, уповноважена особа Фонду наділена правом заявляти про нікчемність правочинів (договорів) протягом дії тимчасової адміністрації, яка була запроваджена в ПАТ "Брокбізнесбанк" відповідно до постанови Правління Національного банку України № 107 від 28.02.2014 з 03.03.14.

Між тим, судом встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №45 від 11.06.2014 розпочато ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами з 11.06.2014 та призначено уповноважено особою на ліквідацію провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасово адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Куреного Олександра Вікторовича на період з 11.06.2014 до 10.06.2015.

Постановою Національного банку України № 339 від 10.06.2014 відкликано банківську ліцензію ПАТ "Брокбізнесбанк" та розпочато ліквідацію останнього.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №103 від 21.05.2015 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк" строком на один рік до 10.06.2016 включно.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, повідомлення про нікчемність договору банківського строкового вкладу №144-10-2013 від 21.10.2013 (вих. №1 від 05.01.2015) направлено відповідачу 06.01.2015, в якому зазначено, що станом на 01 грудня 2014 року на виконання вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноваженою особою Фонду під час перевірки договорів був виявлений договір банківського строкового вкладу "Накопичувальний" №144-10-2013 від 21.10.2013, укладений між АТ "Брокбізнесбанк" та ТОВ "Капітал Інвест ЛТД". При укладенні договору було залучено депозитні кошти на пільгових умовах, що відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є підставою для визнання такого правочину нікчемним.

Отже, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що станом на час направлення відповідачу повідомлення про нікчемність договору позивач вже знаходився в стадії ліквідації, а не тимчасової адміністрації, тому посилання останнього на ч. 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" як на підставу до визнання договору банківського строкового вкладу "Накопичувальний" №144-10-2013 від 21.10.2013 є безпідставним, оскільки заявляти про їх нікчемність уповноважена особа Фонду мала протягом дії тимчасової адміністрації.

Аналогічні висновки містяться у постанові Вищого господарського суду України від 11.02.2015 у справі № 910/14439/14.

Відповідно до ст.ст. 207, 215 Цивільного кодексу України нікчемний правочин є таким, якщо його недійсність встановлена законом, і останній є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду.

Пунктом 2.5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013 визначено, що за змістом частини другої статті 215 Цивільного кодексу України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним.

Спори про визнання нікчемних правочинів недійсними підлягають вирішенню господарськими судами у загальному порядку. З'ясувавши, що оспорюваний правочин є нікчемним, господарський суд зазначає в резолютивній частині рішення про його недійсність або, за відсутності підстав для такого визнання, відмовляє в задоволенні позову.

Так, апелянт стверджує, що в договорі банківського строкового вкладу "Накопичувальний" №144-10-2013 від 21.10.2013 передбачено надання пільг товариству з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест ЛТД", а саме - встановлена процентна ставка в розмірі 19,3 річних, яка не відповідає внутрішнім стандартам АТ "Брокбізнесбанк" (встановлено процентну ставку в розмірі 17,5%), що підтверджується Витягом з Протоколу №52092сл/009-01 засідання Комітету по управлінню активами і пасивами АТ "Брокбізнесбанк" від 03.06.2013, в якому встановлено затвердити та встановити з 05.06.2013 процентні ставки за банківськими продуктами "Депозит "Стандарт", "Депозит "Стандарт Плюс", "Депозит "Швидкий", "Депозит "Максимум", "Депозит "Накопичувальний", "Депозит "Мобільний", "Депозит "Зручний".

Проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до Протоколу уповноважених осіб щодо затвердження процентних ставок від 18.10.2013, який підписаний уповноваженими особами банку: ОСОБА_3 - членом Правління банку та ОСОБА_4 - директором фінансово-аналітичного департаменту та постановлено надати дозвіл Київському ГРВ АТ "Брокбізнесбанк" на розміщення банківського вкладу "Накопичувальний" (із щомісячною сплатою процентів) на сумі 60 млн. грн. (з можливістю поповнення) терміном до 24.10.2014 від ТОВ "Капітал Інвест Лтд" на індивідуальних умовах, а саме - відсоткова ставка 19,3%.

Згідно з Витягом з Протоколу №96075/008-1 засідання Комітету по управлінню активами і пасивами АТ "Брокбізнесбанк" від 18.09.2013 постановлено надати повноваження члену Правління ОСОБА_3 (в разі відсутності - директору департаменту казначейських операцій ОСОБА_5) та директору фінансово-аналітичного департаменту ОСОБА_4 (в разі відсутності - начальнику управління внутрішнього фінансово-економічної звітності ОСОБА_6) на прийняття рішень щодо встановлення індивідуальних відсоткових ставок по всіх видам строкових вкладів юридичних та фізичних осіб, а також встановлення індивідуальної ставки FTP по вищезазначеним угодам.

Посилання апелянта на те, що повноваження ОСОБА_3 надаються у разі відсутності ОСОБА_5 - директора департаменту казначейських операцій, а повноваження ОСОБА_4 - в разі відсутності ОСОБА_6 - начальника управління внутрішньої фінансово-економічної діяльності, на переконання колегії суддів, є безпідставне.

Так, як вбачається із змісту Протоколу №96075/008-1 засідання Комітету по управлінню активами і пасивами АТ "Брокбізнесбанк" від 18.09.2013, саме члену Правління ОСОБА_3 надано повноваження, а уже в разі його відсутності - директору департаменту казначейський операцій ОСОБА_5 та директору фінансово-аналітичного департаменту ОСОБА_4 і в разі його відсутності - начальнику управління внутрішнього фінансово-економічної звітності ОСОБА_6.

Пунктом 4.12 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 року при виконанні своїх обов'язків уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію має право: звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення у разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Колегія суддів також зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо звернення уповноваженої особи Фонду із заявою щодо шахрайських дій, а також щодо недійсності чи оскарження протоколу № 96075/008-1 від 18.09.2013 року.

Частина 3 статті 38 Закону України " Про систему гарантування вкладів фізичних осіб " містить вичерпний перелік підстав нікчемності правочинів.

Із вказаної вище норми випливає, що у випадку коли тимчасовий адміністратор/ліквідатор неплатоспроможного банку вважає правочин нікчемним та бажає визнати його нікчемним або застосувати наслідки нікчемності цього правочину в судовому порядку, він повинен чітко навести посилання на конкретні приписи ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та обґрунтувати в чому саме полягає нікчемність конкретного договору.

Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільного права може бути зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Згідно статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В пункті 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду міста Києва, що при укладанні договору банківського строкового вкладу "Накопичувальний" №144-10-2013 від 21.10.2013 було дотримано всіх вимог, встановлених чинним законодавством України, а жодна з підстав нікчемності правочину (передбачена ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") за цими договорами не настала. А також з тим, що вимоги статті 203 ЦК України були дотримані сторонами під час укладання договору банківського строкового вкладу "Накопичувальний" №144-10-2013 від 21.10.2013 в повному обсязі.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 17.05.2016 у справі №910/5138/16 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв'язку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і є таким що відповідає нормам закону.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. ст. 34, 43 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, та зважаючи на те, що доводи позивача законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення господарського суду міста Києва від від 17.05.2016 у справі №910/5138/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ "Брокбізнесбанк" - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" на рішення господарського суду міста Києва від 17.05.2016 у справі №910/5138/16 залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду міста Києва від 17.05.2016 у справі №910/5138/16 залишити без змін.

3.Справу №910/5138/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

Г.В. Корсакова