ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2016 р. Справа № 911/385/16

Розглянувши матеріали справи за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіастар-Ту»

про стягнення заборгованості

суддя А.Ю.Кошик

за участю представників:

позивача ОСОБА_1

відповідача не зявився

Обставини справи:

Державне підприємство з обслуговування повітряного руху України звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіастар-Ту» про стягнення заборгованості у сумі 65750,16 грн.

Закон України «Про міжнародне приватне право» застосовується до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом: 1) визначення застосовуваного права; 2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; 3) підсудність судам України справ з іноземним елементом; 4) виконання судових доручень; 5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.

Відповідно до положень ст. 43, 44 Закону України «Про міжнародне приватне право» сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України. У разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є, зокрема: виконавець - за договорами про надання послуг.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою.

Таким чином, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіастар-Ту» (відповідач) є іноземною юридичною особою, до його відносин з позивачем застосовується Закон України «Про міжнародне приватне право».

Статтею 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом зокрема у випадку, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Виходячи з наведених положень законодавства та враховуючи, те що подія, яка стала підставою для подання позову відбулась на території України, аеронавігаційні послуги надавались позивачем, який зареєстрований у Київській області, то дана позовна заява підлягає розгляду Господарським судом Київської області.

Ухвалою Господарського суду від 05.02.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 911/385/16, розгляд справи призначено на 26.05.2016 року (на відповідний проміжок часу провадження у справі № 911/385/16 зупинялось на підставі частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України у звязку зі зверненням господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до відповідного компетентного органу іноземної держави).

Відповідно до ст. 5 Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, ратифікованої Україною згідно постанови Верховної Ради України від 19.12.1992 року № 2899-ХІІ, до Арбітражного суду Московської області РФ було направлено доручення про вручення відповідачу документів: ухвали Господарського суду Київської області від 05.02.2016 року у справі № 911/385/16, позовної заяви № 14-2-64 від 03.02.2016.

У звязку із відпусткою судді А.Ю.Кошика, судове засідання, призначене на 26.05.2016 року, не відбулося, тому розгляд справи №911/385/16 було перенесено на іншу дату і, оскільки відповідач знаходиться на території Російської Федерації, господарський суд повідомляє його про час і місце судового засідання в порядку судового доручення. Зважаючи на необхідність направлення судового доручення про вручення документів відповідачу, розгляд справи було відкладено до 20.09.2016 року і до відповідної дати провадження у справі зупинялось.

Докази про вручення Арбітражним судом Московської області РФ документів відповідачу до господарського суду Киїської області не поверталися.

В судовому засіданні 20.09.2016 року позивач позовні вимоги підтримав.В судове засідання 20.09.2016 року відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, не зявився. У звязку з чим, суд у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, господарський суд встановив:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, відповідно до ст. 1 Повітряного кодексу України Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (Украерорух, позивач) є провайдером аеронавігаційного обслуговування на всіх етапах польоту повітряних суден, що включає організацію повітряного руху, зв'язок, навігацію, спостереження (радіотехнічне забезпечення), пошук і рятування, метеорологічне обслуговування та надання аеронавігаційної інформації.

Згідно зі ст. 36 Повітряного кодексу України аеронавігаційне обслуговування польотів повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) здійснюється провайдерами аеронавігаційного обслуговування на платній основі. Розмір одиничних ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) встановлюється однаковим для всіх користувачів повітряного простору України і визначається відповідно до законодавства України, стандартів та рекомендованої практики Міжнародної організації цивільної авіації і документів Євроконтролю.

Плата за послуги з аеронавігаційного обслуговування (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) справляється з 01.09.2014 року Украерорухом самостійно, який є провайдером аеронавігаційного обслуговування відповідно до міжнародних договорів та законодавства України. Порядок розрахунку розміру зазначеної плати, порядок її внесення та звільнення від сплати визначається відповідно до законодавства України.

Конвенцією про міжнародну цивільну авіацію 1944 року (дата приєднання України 10.08.1992 року, набуття чинності для України 09.09.1992 року) передбачено що Договірні держави визнають, що кожна держава володіє повним і винятковим суверенітетом над повітряним простором над своєю територією. У цілях цієї Конвенції під територією держави розуміються сухопутні території і прилеглі до них територіальні води, які знаходяться під суверенітетом, сюзеренітетом, протекторатом або мандатом даної держави.

Відповідно до ст. 68 Конвенції кожна Договірна держава з урахуванням положень цієї Конвенції може встановлювати маршрут, за яким у межах її території здійснюється будь-яке міжнародне повітряне сполучення, а також аеропорти, які можуть використовуватися при будь-якому такому сполученні.

Відповідно до розділу GEN 4.2-4 Збірника аеронавігаційної інформації України: «Выставление счетов и взимание платы за аэронавигационное обслуживание осуществляется Государственным предприятием обслуживания воздушного движения Украины (Украэрорух) в соответствии с законодательством Украины, нормами ІСАО и правилами Евроконтроля. Подача заявки пользователем и выполнение полетов в FIR Украины подразумевает принятие (согласие) пользователем порядка и правил выставления и оплаты счетов за предоставленное аэронавигационное обслуживание, действующих в Украине. За полеты которые выполняются с 01.09.2014, Украэрорух выставляет счета и взымает плату за аэронавигационное обслуживание с АСFТ всех авиакомпаний самостоятельно. Ставки и порядок расчета платы устанавливаются такими, какие действовали на день выполнения полета. Дата, до которой должна быть произведена оплата, указывается в счете. Срок оплати: 30 (тридцать) календарных дней для нерезидентов Украины при оплате в евро;

4. Срок письменного обжалования выставленного счета составляет: 60 (шестьдесят) дней со дня выставления счета для нерезидентов Украины;

5. Любая претензия пользователя не дает ему права уменьшать сумму соответствующего счета без официального на то согласия Украэроруха.

6. За любой не оплаченный в установленный срок счет начисляется пеня в размере 13% годовых от суммы задолженности. При расчетах в национальной валюте Украины пеня оплачивается в соответствии с действующим законодательством Украины.

7. К должникам, которые не оплатили необходимую сумму в установленный срок, будут применяться меры для возвращения долга, включая приостановление аэронавигационного обслуживания согласно законодательства Украины».

У звязку з вищевикладеним позивачем було надано послуги з аеронавігаційного обслуговування в зоні відповідальності України повітряним суднам відповідача у серпні, жовтні, листопаді та лютому 2014 року.

За надані позивачем послуги відповідачу були виставлені рахунки з реєстрами польотів до них від 17.10.2014 року № 970/144369/8, від 14.11.2014 року № 970/144643/10, від 12.12.2014 року № 970/144928/11, від 12.03.2015 року № 970/15279/2, від 11.06.2015 року № 970/151043/5 на загальну суму 2 214,21 євро.

У звязку з несвоєчасною оплатою рахунків відповідачу нарахована пеня в сумі 141,92 євро.

Всього позивач просить стягнути з відповідача 2 356,13 євро (2214,21 євро заборгованості + 141,92 євро пені), що за офіційним курсом НБУ складає 65750, 16 грн.

Стягнення пені в розмірі 13% річних за прострочення оплати рахунку, а в разі розрахунків в національній валюті у відповідності до чинного законодавства України, передбачено п. 6 розділу GEN 4.2-4 Збірника аеронавігаційної інформації України.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає 2214,21 євро, що відповідачем не заперечено та не спростовано.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено ч. 4 ст. 2312 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Дослідивши розрахунок позову, судом встановлено, що пеня нарахована у відповідності до п. 6 розділу GEN 4.2-4 Збірника аеронавігаційної інформації України на суми прострочення за фактичні періоди прострочення. Таким чином, вимога про стягнення пені обґрунтована і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіастар-Ту» (140180, Російська Ферерація, Московська обл., м. Жуковсткий, вул. Грищенко, 4) на користь Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (08307, Київська обл., м. Бориспіль, Аеропорт, код 19477064) 2214,21 євро (що згідно офіційного курсу гривні НБУ становить 61789,74 грн.) заборгованості, 141,92 євро (що згідно офіційного курсу гривні НБУ становить 3960,42 грн.) пені та 1 378 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 27.09.2016 р.