ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.09.2016 р. Справа№ 914/2349/16

Суддя Трускавецький В.П., розглянув матеріали справи

за позовом:Приватного підприємства «ОСОБА_1 Сервіс», м. Миколаїв,
до відповідача:Приватного підприємства «Платан», с. Дуліби, Стрийський р-н., Львівська обл.,
про: витребування майна з чужого незаконного володіння.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «ОСОБА_1 Сервіс» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до Приватного підприємства «Платан» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Вказана позовна заява не відповідає вимогам розділ VIII Господарського процесуального кодексу України щодо подання позову з наступних підстав.

Згідно з частиною другою статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Правові засади справляння, розмір ставок судового збору та порядок його сплати регулюється Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до положень статей 1 та 2 Закону України «Про судовий збір» судовим визнається збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Як убачається з матеріалів справи, позивач у позовній заяві просить витребувати майно з чужого незаконного володіння, а саме: баштовий кран LIEBHERR 63K серійний №16336435 вартістю 100.000,00 грн., вказуючи в позові саме таку ціну позову.

Частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно з положеннями статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 р. № 928-VIII станом на перше січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1.378,00 грн.

Відповідно до пункту 2.2.1. постанови ленуму Вищого Господарскього суду України №7 від 21.02.2013 р. « Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Відтак, судом встановлено з позовних матеріалів, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1.378,00 грн., що підтверджується квитанцією №121 від 09.09.2016 р. Однак, за подання такої позовної заяви заявник повинен був заплатити 1,5% ціни позову, як передбачено частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір», що становить 1.500,00 грн.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

З наведеного вбачається, що заявник звернувся до суду з позовною заявою та доданими до неї документами, однак вимог процесуального закону щодо подання позову не дотримався, не подав суду доказів підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Таким чином, відповідно до пункту 4 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Також, суд звертає увагу заявника на те, що форма і зміст документів, які подаються до господарського суду, повинні відповідати вимогам, установленим чинним законодавством для цих документів. Якщо законодавством установлено вимоги до певних документів, то документи повинні відповідати цим вимогам. Зокрема, відповідно до частини другої статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Пунктом 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачено, що копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх обєднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог пункту 5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003», затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 №55, а в разі якщо інструкціями з діловодства, які діють у відповідних органах, підприємствах, установах і організаціях установлено додаткові вимоги щодо оформлення копій, - також і цих вимог. У разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003), відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, при цьому засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи. Проте заявником у порушення зазначених вище правових норм, було проставлено лише відтиск печатки, без зазначення решти відомостей, що спричинило подання до суду позовної заяви з додатками засвідченими не належним чином.

Відтак, у суду відсутні підстави для прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі, передбачені статтями 61, 64 Господарського процесуального кодексу України.

Проаналізувавши подані матеріали, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву та додані до неї документи без розгляду відповідно до пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, суд звертає увагу заявника, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущенного порушення (ч. 3 статті 63 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи наведене, керуючись статтями 44, 57, пунктом 4 частини 1 статті 63, статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Повернути без розгляду позовну заяву Приватного підприємства «ОСОБА_1 Сервіс» до Приватного підприємства «Платан» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Додаток: - позовна заява з додатками, у тому числі квитанція №121 від 09.09.2016 р. на 8 аркушах.

Суддя Трускавецький В.П.