РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2016Справа №910/31547/15

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.
при секретарі Островськиій О.С.

розглянувши справу № 910/31547/15
за позовомЗаступника військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України
до товариства з обмеженою відповідальністю Глобалмедгруп
простягнення 41706,13 грн.

Представники сторін:
від прокурора: не з`явився;

від позивача: Кривошея Д.А., довіреність № 220/325/д від 30.12.2015р.;

від відповідача: Наїдко Л.В., довіреність б/н від 26.07.2016р.

обставини справи:

Заступник військового прокурора Київського гарнізону звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства оборони України з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Глобалмедгруп про стягнення 41706,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення умов укладеного з Міністерством оборони України договору №249/15/14 про закупівлю товарів (робіт або послуг) від 26.08.2015р. несвоєчасно здійснено поставку товару, що, з огляду на положення 7.2 Договору, є підставою для стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді пені в сумі 16 723,24 грн. та штрафу 24 982,89 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2015р. порушено провадження у справі № 910/31547/16

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2016р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016р., позов задоволено повністю та вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.08.2016р. касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Глобалмедгруп задоволено частково; постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016р. і рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016р. у справі № 910/31547/15 скасовано та справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

Згідно з розпорядженням Керівника апарату суду від 11.08.2016р. № 04-23/1635, призначено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого справу №910/31547/15 передано на розгляд судді Привалову А.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2016р. справу № 910/31547/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 15.09.2016р.

Присутній у судовому засіданні 15.09.2016р. представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача подав суду додаткові пояснення по справі, в яких фактично визнав правомірність заявлених вимог у сумі 2549,26 грн.

Представник прокуратури в судове засідання не з`явився, заяв або клопотань суду не подав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.08.2015 між Міністерством оборони України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Глобалмедгруп (постачальник) укладено договір №249/15/14 (надалі Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується у 2015 році поставити для потреб Міністерства оборони України 26.60.1 Устаткування радіологічне, електромедичне та електротерапевтичне устаткування: Лот 2. Монітор пацієнта Монітор нагляду за станом пацієнта мультифункціональний М-20, зазначену у Специфікації (Додаток 1), а замовник прийняти продукцію та оплатити її в асортименті, кількості, у строки та за цінами, наведеними в Специфікації продукції і яка є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору, найменування (номенклатура, асортимент) продукції: Монітор нагляду за станом пацієнта мультифункціональний М-20, у кількості 15 комплектів.

За змістом п.п. 3.1, 3.4 Договору ціна цього Договору становить 764782,50 грн, у тому числі ПДВ 50032,50 грн. Загальна вартість продукції, що постачається, визначається у Специфікації (Додаток -1), що додається до цього Договору.

За правовою природою укладений між сторонами Договір є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що кінцевий термін поставки продукції до 31.08.2015 включно.

У відповідності до п.п. 5.2 5.4 Договору, одержувачем продукції є військові частини та Військово-медичні клінічні центри регіонів замовника згідно з рознарядкою Міністерства оборони України (Додаток 2). Продукція постачається на умовах DDP-склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів Інкотермс у редакції 2010 року з положенням цього Договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо. Датою виконання постачальником зобов`язань щодо поставки продукції вважається дата її надходження у кількості та якості до місця призначення, та прийняття її вантажоотримувачами замовника відповідно до цього Договору.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За твердженнями позивача, відповідач передбачений договором товар поставив несвоєчасно з порушенням визначеного п.5.1 Договору строку, про що свідчать наявні в матеріалах справи акти прийому-передачі та видаткові накладні, а саме:

- акт прийому №1087 та видаткова накладна №77/1086 від 15.10.2015р. на суму 101971,00 грн.;

- акт прийому №480 та видаткова накладна №78 від 15.10.2015р. на суму 101971,00 грн.;

- акт прийому №9 та видаткова накладна №79 від 15.10.2015р. на суму 101971,00 грн.;

- акт прийому №258 та видаткова накладна №80 від 15.10.2015р. на суму 50985,50 грн.;

- акт прийому №377 та видаткова накладна №45 від 31.08.2015р. на суму 101971,00 грн.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України); пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 7.2 Договору встановлено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі продукції за бюджетні кошти постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % від обсягу коштів непоставленої (недопоставленої) продукції за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.

Оскільки з наданих суду доказів вбачається факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару (в тому числі понад 30 днів), прокурор та позивач просять стягнути з відповідача пеню у розмірі 16723,24 грн. та штраф - 24982,89 грн., які нараховані за порушення строків поставки товару.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Так, пунктом 6.1.2 договору передбачено обов`язок замовника забезпечити приймання продукції, як тільки постачальник належним чином надасть її для приймання вантажоотримувачам замовника на умовах договору.

Відповідно до п. А.1, А.4, Б.4 застосування терміну DDP Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року, продавець зобов`язаний надати товар із комерційним рахунком-фактурою або еквівалентним йому електронним повідомленням, у відповідності з умовами договору купівлі-продажу, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть вимагатися за договором. Продавець зобов`язаний надати нерозвантажений товар у розпорядження покупця або іншої особи, призначеної покупцем, на будь-якому прибулому транспортному засобі, у названому місці призначення, в узгоджену дату або в межах періоду, узгодженого для поставки. Покупець зобов`язаний прийняти поставку товару, як тільки її здійснено у відповідності з статтею А.4.

Як вбачається з акту прийому № 377 (а.с. 61-62), в останньому міститься відмітка про надходження товару до в/ч А4615 31.08.2015р., тобто, у передбачені п. 5.1, 5.3 договору строк і місце, тоді як прийняття товару відбулось лише 10.09.2015р.

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які свідчать про те, що фактичне приймання товару за видатковою накладною № 45 від 31.08.2015р. працівниками позивача відбулось 10.09.2015р. саме з вини відповідача, тобто вина відповідача щодо порушення строку прийняття поставленого товару належними засобами доказування у даному випадку не доведена, що виключає можливість застосування до відповідача відповідальності у вигляді пені. З огляду на зазначене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 917,74 грн. пені, нарахованої за період з 01.09.2015р. по 09.09.2015р. на вартість товару в сумі 101 971,00 грн., поставленого за видатковою накладною № 45 від 31.08.2015р., визнаються судом необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

При цьому, суд визнає обґрунтованим нарахування пені за прострочку поставки позивачу товару за актом прийому № 1087 та видаткова накладна №77/1086 від 15.10.2015р. на суму 101971,00 грн.; актом прийому №480 та видаткова накладна №78 від 15.10.2015р. на суму 101971,00 грн.; акт прийому №9 та видаткова накладна №79 від 15.10.2015р. на суму 101971,00 грн.; акт прийому №258 та видаткова накладна №80 від 15.10.2015р. на суму 50985,50 грн.

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, суд, здійснивши перерахунок пені, визнає його обґрунтованим на суму 15805,50 грн., а штрафу в розмірі 24982,89 грн.

Водночас, виконуючи вказівки постанови Вищого господарського суду України від 18.05.2016р., які, в силу приписів ст.111-12 ГПК України, є обов`язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, суд визнає обґрунтованими доводи відповідача стосовно відсутності підстав для задоволення позову в частині стягнення 38239,13 грн., у зв`язку із здійсненням ПАТ Банк Софіївський виплати на користь Міністерства оборони України зазначеної суми коштів на виконання банківської гарантії з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, банківською гарантією № 019/32/102/1 публічне акціонерне товариство "Банк "Софійський" на умовах цього договору (п. 11.6. договору поставки) та укладеної між сторонами генеральної угоди від 07.10.2014 № 01/32/036 у забезпечення виконання зобов`язань товариства з обмеженою відповідальністю "Глобалмедгруп" перед Міністерством оборони України за договором постачання щодо закупівлі: "26.60.1 Устаткування радіологічне, електромедичне та електротерапевтичне устаткування", лот 2 Монітор пацієнта" на загальну суму 764 782,50 грн., згідно із акцептом пропозиції конкурсних торгів (оголошення конкурсних торгів за № 180157 в інформаційному бюлетені "Вісник державних закупівель" від 11.08.2015 № 312/1/1 (11.08.2015) надало письмові зобов`язання сплатити Міністерству оборони України грошові кошти у загальному розмірі 38 239,13 грн. (5% від загальної вартості договору) у випадку, якщо товариство з обмеженою відповідальністю "Глобалмедгруп" (крім форс-мажорних обставин) не виконає умов за договором постачання щодо кількості, якості, строку поставки продукції (а.с. 23-24).

04.11.2015 публічним акціонерним товариством "Банк "Софійський" було сплачено Міністерству оборони України грошові кошти у розмірі 38 239,13 грн. за банківською гарантією № 019/32/102/1, що підтверджується платіжним дорученням № 1587 (а.с. 93).

Положеннями ст. 546 Цивільного кодексу України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

У відповідності до ст. 560 Цивільного кодексу України, за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом ст. 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Отже, за приписами ст. 546 ЦК України гарантія є одним зі способів забезпечення виконання зобов`язань.

Гарант відповідає за порушення зобов`язання, а формою його відповідальності за змістом ст. ст. 563, 566, 611 ЦК України стає сплата заздалегідь визначених збитків та/або неустойки в розмірі суми гарантії.

Разом з тим, з метою запобігання безпідставному збагаченню кредитор має альтернативу звернутися щодо сплати суми гарантії до гаранта або щодо сплати збитків та/або неустойки, спричинених порушенням зобов`язання, до принципала.

Вищевказаною банківською гарантією № 019/32/102/1 передбачалося, що нею забезпечуються виконання відповідачем всіх зобов`язань, які випливають з договору №249/15/14 про закупівлю товарів (робіт або послуг) від 26.08.2015р., тобто як належне виконання відповідачем умов договору щодо поставки товару, так і сплата останнім штрафних санкцій, зокрема, і неустойки за неналежне виконання умов договору.

Таким чином, факт виплати банком коштів на виконання умов банківської гарантіє виключає можливість позивача (як кредитора) реалізувати своє право на отримання ті є же самої суми коштів тільки у вигляді сплати неустойки, яка нарахована, у зв`язку з порушенням боржником зобов`язань.

За таких обставин, підлягає зарахуванню у відповідній частині, а саме: 38 239,13 грн. до обсягу відповідальності боржника сплачена гарантом сума, оскільки, як зазначено вище, договором про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти від 26.08.2015 № 249/15/14 та договором банківської гарантії від 26.08.2015 № 019/32/102/1 було гарантовано не виконання, а саме забезпечення виконання зобов`язання.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 2549,26 грн. (41706,13 грн. 917,74 грн. 38239,13 грн.).

Судові витрати підлягають розподілу, відповідно до приписів ч. 5, 6 ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Глобалмедгруп» (03061, м. Київ, вул. Шепелєва, 6, ідентифікаційний код 39087100) на користь Міністерства оборони України (03168, м.Київ, пр. Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний код 00034022) 2549 грн. 26 коп. штрафних санкцій. Видати наказ.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Глобалмедгруп (03061, м. Київ, вулиця Шепелєва, будинок 6, ідентифікаційний код 39087100) в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 74 грн. 45 коп. Видати наказ.

4. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м.Київ, пр. Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний код 00034022) в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1143 грн. 55 коп. Видати наказ.

5. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний код 00034022) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Глобалмедгруп» (03061, м. Київ, вул. Шепелєва, 6, ідентифікаційний код 39087100) 1257 грн. 91 коп. витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги та 1372 грн. 37 коп. витрат за розгляд касаційної скарги. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 20.09.2016р.

Суддя А.І. Привалов