ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.09.16р. Справа № 904/6162/16

За позовом приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс", м. Запоріжжя

до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення 2 376,00 грн. шкоди внаслідок недостачі

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2, довіреність №19/44 від 06.05.2016 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №726 від 27.04.2016 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Запоріжкокс" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 2 376,00 грн. шкоди, завданої недостачею.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.05.2016 року на ст. Запоріжжя - ОСОБА_1 залізниці було складено комерційний акт НА № 001320/620 про порушення маркування та наявності виїмки. Так у комерційному акті зафіксовано, що вагон № 60397718 вантажопідйомністю 71 тон. прибув поїздом № 2001. Вагон у технічному стані справний, двері та люка закриті щільно, течі вантажу немає. Вантаж марковано однією поздовжньою борозною. У розділі "Д" (Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку) комерційного акуту зазначено, що згідно перевізного документу значиться 5 напіввагонів, загальна маса 346 000 кг., в вагоні № 60397718 вага: тара 22 600 кг., нетто 70 00 кг. Фактично при переважування в вагоні № 60397718 виявилась вага: брутто 90 250 кг., тара з документу 22 600 кг., нетто 67 650 кг., що менше ваги вказаній в перевізним документі на 2 350 кг. Недостача партії вугілля у вагоні № 60397718 складає: 2 350 кг. (виявлена недостача) - 700 кг. (норма недостачі) = 1 650 кг. Згідно з розрахунку вартість вугілля, якого недостає, складає: 1 200,00 грн. (ціна за тону, без ПДВ, згідно Специфікації від 17.05.2016 року.) х 1,65 т. (розмір недостачі) = 1 980,00 грн. (вартість недостачі без ПДВ); 1 980,00 грн. (вартість недостачі без ПДВ) + 396,00 грн. (розмір ПДВ) = 2 376,00 грн. (вартість недостачі з ПДВ).

Відповідач заперечує проти позовних вимог посилаючись на те, що відповідальність за нестачу вантажу повинна бути покладена на відправника, який належним чином не підготував вантаж до перевезення у вагоні відкритого типу. Відповідач звертає увагу суду на те, що навантаження проводилось засобами вантажовідправника, який визначає придатність вагона для перевезення даного вантажу. Отже, відправником не були прийняті заходи для збереження вантажу під час перевезення. Згідно з даними накладної № 48276133 у вагоні № 60397718 завантажено вантаж вугілля, яке містить дрібні фракції, тобто втрата вантажу відбулася через конструктивні зазори щодо ущільнення яких відправник зобов'язаний був вжити додаткових заходів.

09.08.2016 року до господарського суду Дніпропетровської області від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити явку представника приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" у судове засідання. Також, позивач просить суд продовжити строк розгляду справи № 904/6162/16 на 15 днів.

Відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Суд керуючий ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання про продовження строків розгляду спору, оскільки відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як зазначає Верховний Суд України в листі №1-5/45 від 25.01.2006 року критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ. Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади.

Провадження у справі було порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2016 року з призначенням її до розгляду на 09.08.2016 року, після чого розгляд справи відкладався до 20.09.2016 року.

У судовому засіданні 20.09.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

21.03.2014 року між публічним акціонерне товариство "Запоріжкокс", правонаступником якого є приватне акціонерне товариство "Запоріжкокс", (далі - покупець, позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Трейдінг" (далі - постачальник) було укладено договір № УПр14/31 (далі - договір поставки), відповідно до умов пункту 1.1. якого постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти та оплатити вугільну продукцію по марочному складу, цінам та в кількості, вказаній у відповідних специфікаціях, є невід'ємною частиною договору та на умовах, обумовлених договором.

У пункті 4.1. договору було визначено, що поставка ресурсів здійснюється за цінами, які визначені у відповідності з умовами поставки, вказані у специфікаціях та включають в себе всі податки, збори та інші необов'язкові платежі, а також вартість маркування та ніші видатки постачальника, пов'язані з поставкою ресурсів.

У специфікації № 1771 від 17.05.2016 року сторони погодили найменування продукції, її кількість, ціну та загальну вартість, а саме: вугілля кам'яне, Г 0-100 за ціною 1 440 грн. 00 коп. за тону у кількості 4 000 тон (а.с. 19 том 1).

На виконання умов договору поставки 19.05.2016 року публічним акціонерним товариством "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (далі - відправник) на адресу приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" (далі - вантажоодержувач), зокрема, у вагоні № 60397718 була направлена партія вугілля марки Г 0-100 (далі - вугілля) вагою 70 000 кг за залізничною накладною № 48276133 (а.с. 21 том 1).

21.05.2016 року на станції ОСОБА_4 ОСОБА_1 залізниці було складено комерційний акт НА № 001320/620 про порушення маркування та наявності виїмки (а.с.22 том 1).

У комерційному акті зафіксовано, що вагон № 60397718 вантажопідйомністю 71 тн. прибув поїздом № 2001. Вагон у технічному стані справний, двері та люка закриті щільно, течі вантажу нема. Вантаж марковано однією поздовжньою борозною. У розділі "Д" (Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку) комерційного акту зазначено, що на підставі акту загальної форми № 45439 від 20.05.2016 року станції Красноармійськ здійснена комісійна видача вантажу вантажоотримувачу, прибулого груповим відправленням, зазначеним на лицьовій стороні цього акту, з переваженням вагону на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача № 085, повірка 11.05.2016 року, приймальником поїздів ОСОБА_5, старшим прийомоздавальником заводу ОСОБА_6, у присутності заступника начальника станції ОСОБА_7, слідчого Заводського ОП Нестеренко О.С.

Згідно перевізного документу значиться 5 напіввагонів, загальна маса вантажу 346 000 кг., в вагоні № 60397718 вага: тара 22 600 кг., нетто 70 000 кг. Фактично при переважування в вагоні № 60397718 виявилась вага: брутто 90 250 кг., тара з документу 22 600 кг., нетто 67 650 кг., що менше ваги вказаній в перевізному документі на 2 350 кг. У комерційному відношенні навантаження в вагоні шапкою, вище бортів 7 -10 см. Вантаж укатано катком, марковано однією поздовжньою борозною, що відповідає перевізному документу. Над 6-7 люками порушено маркування, є виїмка розміром 300х280х40 см. У технічному відношенні вагон справний. Двері та люка закриті щільно, течі вантажу нема. При повторному переважуванні вантажу комісією у тому ж складі, результат не змінився. Дана телеграма, зав. вантажного двору за штатним розписом немає (а.с. 22 том 1).

Комерційний акт складений згідно з Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334 (зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 року за № 567/6855).

Позивач розрахував вартість нестачі вантажу та просить стягнути її з відповідача, мотивуючи це тим, що оскільки вагон з вантажем був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень до відправника, вантаж прибув у технічно справному вагоні, враховуючи дані, наведені в комерційному акті, відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу у спірних правовідносинах в силу статті 110 Статуту залізниць покладається на залізницю.

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, з врахуванням норми недостачі 1% маси, зазначеної в перевізних документах, недостача у даній партії вугілля складає:

2 350 кг (виявлена недостача) - 700 кг (норма недостачі) = 1 650 кг. (1,65 т.).

Згідно з розрахунком, вартість недостачі вугілля складає:

1 200,00 грн. (ціна за тону, без ПДВ, згідно Специфікації від 17.05.2016 року) х 1,65 т (розмір недостачі) = 1 980 грн. 00 коп. (вартість недостачі без ПДВ);

1 980,00 грн. (вартість недостачі без ПДВ) + 396,00 грн. (розмір ПДВ) = 2 376,00 грн. (вартість недостачі з ПДВ).

На підставі зазначеного вище позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 2 376,00 грн. шкоди, завданої недостачею.

Згідно з пунктом 130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу - одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу,

Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

У відповідності до статті 129 Статуту залізниць України обставини, засвідчені комерційним актом, є підставою для матеріальної відповідальності залізниці.

Пунктом 136 Статуту залізниць України визначено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту.

Згідно з пунктом 134 Статуту залізниць України зазначений термін (шість місяців) обчислюється з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу.

Дата видачі спірного вантажу згідно штемпеля на залізничній накладній № 48276133 - 21.05.2016 року, позовна заява відповідно до штемпелю Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" на конверті, в якому надійшла позовна заява до господарського суду - 23.07.2016 року, отже, позов пред'явлено без порушення встановленого строку.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно із статтею 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини перша, друга, третя статті 909 Цивільного кодексу України).

Перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі (частини перша, друга статті 306 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Матеріалами справи підтверджується, що стан вагону № 60397718 у технічному та комерційному відношенні відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством (частини друга, третя статті 308 Господарського кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що вантажовідправником не були порушені вище вказані вимоги, про що і міститься інформація в розділі Д комерційного акту.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 року № 273/96-ВР передбачено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Згідно із статтями 110, 111, 113 Статуту залізниць України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству. Залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли, зокрема, вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення. За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, наявність умов звільнення від відповідальності за втрату вантажу залізницею не доведено, крім того, комерційним актом встановлено, що було порушене маркування та є виїмка розміром 300х280х40 см над 6 - 7 люками, що свідчить про правомірність позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Так, статтею 129 Статуту залізниць України, передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як вбачається з комерційного акту НА № 001320/620 (форма ГУ-22), складеного на станції ОСОБА_4 ОСОБА_1 залізниці, при переважуванні було встановлено, що у непошкодженому вагоні № 60397718 замість вказаних 70 000 кг ваги нетто вантажу, фактично було виявлено 67 650 кг, а також виявлено порушення маркування, виїмки, про що зазначено вище.

Відповідно до частини 3 статті 314 Господарського кодексу України, за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме: у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до частини 2 статті 114 Статуту залізниць недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

З урахуванням норми недостачі 1% маси, зазначеної в перевізних документах, вагова недостача у даній партії вугілля склала 1 650 кг. Враховуючи вартість 1 тони вугілля, що визначена у специфікації № 1771 від 17.05.2016 року до договору поставки, а також в рахунку № 1905-23 від 19.05.2016 року, вартість недостачі склала 2 376,00 грн.

В той же час, відправлена за накладною № 48276133 партія вугілля була оплачена позивачем, про що свідчать банківські виписки (а.с. 24 том 1).

Відповідно до частини 1 статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини під терміном "власність" розуміє також грошові кошти, що підлягають оплаті за незбереження схоронності вантажу. Невиконанням обов'язку щодо схоронності вантажу відповідач порушує права позивача щодо отримання вантажу у повному об'ємі, безпідставно не відшкодовуючи понесену втрату.

Принцип належності та допустимості доказів, встановлений у статті 34 Господарського процесуального кодексу України, полягає у тому, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На цій підставі господарський суд при вирішенні спору по суті має право і повинен надавати оцінку будь-яким доказам, в тому числі комерційному акту, актам загальної та інших форм, іншим складеним залізницею та вантажоодержувачем, вантажовідправником, документам з огляду на їх відповідність вимогам Статуту залізниць України, Правилам перевезення вантажів, інших нормативно-правових актів.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що відповідачем, як перевізником, не було виконано належним чином свого обов'язку із забезпечення схоронності переданого йому до перевезення вантажу, внаслідок чого позивачу була спричинена шкода у розмірі 2 376,00 грн. вартості недостачі спірного вантажу, з урахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення шкоди, завданої недостачею вантажу, у сумі 2 376,00 грн. підлягають задоволенню.

З урахуванням положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрат по сплаті судового збору покладаються на відповідача у сумі 1 378,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 4-5, 33, 34, 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49600, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108, ідентифікаційний код 40081237) на користь приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" (69600, м. Запоріжжя, вулиця Діагональна, будинок 4, ідентифікаційний код 00191224) шкоду, завданої недостачею у сумі 2 376,00 грн. та витрат по сплаті судового збору у сумі 1 378,00 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.09.2016 року.

Суддя ОСОБА_8