Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "22" вересня 2016 р. Справа № 906/874/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: Невисевич М.В. - доручення від 07.06.2016;

від відповідача-2: не з'явився.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Коростишівської міської ради

до 1) Підприємства Коростишівської районної спілки споживчих товариств "Кооперативний ринок"

2) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про визнання недійсним договору оренди №362 від 31.12.2003р.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди №362, укладеного 31.12.2003 між Підприємством Коростишівської районної спілки споживчих товариств "Кооперативний ринок" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Позивач в судове засіданні уповноваженого представника не направив, надіслав заяву з проханням розглядати справу без участі представника Коростишівської міськради.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві.

Відповідач-2 в судове засідання уповноваженого представника не направив, відзиву на позовну заяву не надав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення ФОП ОСОБА_2

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останніх в судове засідання для реалізації ними права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Проте, позивач та відповідач-2 своїм правом на участь у засіданні суду та наданні письмових або усних пояснень не скористалися, а тому, беручи до уваги те, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами згідно із ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника відповідача-2, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2003 року між Коростишівською спілкою споживчих товариств "Кооперативний ринок" (Орендодавець) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) було укладено договір оренди №362.

Відповідно до п. 1.1 Договору, предметом Договору є торговельний майданчик НОМЕР_1 та НОМЕР_5 загальною площею 7 м2 та 1м2, місцезнаходження якого зазначене на плані розміщення торговельних місць ринку (далі за текстом - об'єкт оренди).

За п. 1.2 Договору, об'єкт оренди належить Орендодавцеві на праві власності. Передача об'єкта оренди в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на цей об'єкт. Власником майна залишається Орендодавець.

Згідно п. 1.3 Договору, об'єкт оренди надається Орендодавцем у тимчасове платне користування Орендарю для провадження торговельної діяльності (копія Договору додається).

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового інтересу в суді кожна особа вправі І здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого кореспондує із способами захисту визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути вимога про визнання правочину недійсним.

Відповідно до підп. 2.3.2, 2.3.3 та 2.3.6 п. 2.3 Статуту підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок", предметом діяльності підприємства є, зокрема, організація і надання ринкових послуг населенню, організаціям, підприємствам, що і здійснюють торгівлю на ринку і надають послуги; надання в оренду основних засобів та торговельних місць на ринку та організація оптової, дрібнооптової, роздрібної та комісійної торгівлі товарами народного споживання і виробничо-технічного призначення, медикаментами, ветеринарними препаратами, лікарськими засобами, транспортними засобами, запчастинами та іншими продовольчими і непродовольчими товарами.

Вимоги щодо функціонування створених в установленому порядку ринків усіх форм власності, організації оптового та роздрібного продажу на них товарів, надання послуг, додержання ветеринарних, санітарних, протипожежних вимог і правил безпеки праці, прав споживачів і вимог податкового законодавства визначено у Правилах торгівлі на ринках, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, ДПА України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №57/188/84/105 від 26 лютого 2002 року та зареєстрованих Міністерством юстиції України за №288/6576 від 22 березня 2002 року (далі по тексту - Правила торгівлі).

Відповідно до п. 2 Правил торгівлі, ринок - це суб'єкт господарювання, створений на відведеній за рішенням місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування земельній ділянці і зареєстрований в установленому порядку, функціональними обов'язками якого є надання послуг та створення для продавців і покупців належних умов у процесі купівлі-продажу товарів за цінами, що складаються залежно від попиту і пропозицій.

Відповідно до п. 6 Правил торгівлі, територія ринку повинна мати відокремлену і відгороджену від проїжджої частини, житлового і комунального секторів ділянку землі.

03.04.2014 Коростишівська міська рада, відповідно до наказу Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, ДПА України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №57/188/84/105 від 26.12.2002, розробила та рішенням №762. затвердила Правила торгівлі на ПР "Кооперативний ринок" (а.с. 17-21).

Пункти 2 та 6 Правил торгівлі на ПР "Кооперативний ринок" також вказують на обов'язковість відведення земельної ділянки для функціонування ринку.

Таким чином, питання набуття у встановлений спосіб права користування земельною ділянкою та питання організації та здійснення господарської діяльності на ринку є пов'язаними та право на організацію функціонування ринку виникає з моменту набуття права користування землею.

Ринок незалежно від форми власності та організаційно-правової форми керується у своїй діяльності законодавством України. (п. 3 Правил торгівлі).

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Питання регулювання земельних відносин, відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

ПР "Кооперативний ринок" зареєстрований 29.01.2002, та здійснює свою статутну діяльність в Житомирській області, в м. Коростишів, по вул. Шевченко, 40 на земельній ділянці орієнтовною площею 1,2 га (а.с. 16).

Коростишівська міська рада протягом діяльності ПР "Кооперативний ринок" не приймала рішення про відведення земельної ділянки для функціонування ринку.

Земельна ділянка загальною площею 1,2 га в м. Коростишеві, по вул. Шевченко, 40 є комунальною власністю міста та на підставі рішення Коростишівської міської ради 4-ї сесії 24 скликання від 17.10.2002, "Про припинення права користування земельною ділянкою Коростишівському кооперативному ринку" у зв'язку з припиненням його діяльності була віднесена до земель резерву Коростишівської міської ради.

Рішення Коростишівської міської ради від 17.10.2002, "Про припинення права користування земельною ділянкою Коростишівському кооперативному ринку" було оскаржене кооперативним підприємством "Кооперативний ринок" до господарського суду Житомирської області, рішенням якого від 18.07.2003, у справі №8/33 "НА" в задоволенні позову було відмовлено. Після перегляду рішення в касаційному порядку Вищим господарським судом України постановою від 26.05.2004, рішення господарського суду Житомирської області у справі №8/33 "НА" залишено без змін. Ухвалою Верховного суду України від 02.09.2004, кооперативному підприємству "Кооперативний ринок" було відмовлено у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 26.05.2004, у справі №8/33 "НА" .

28 березня 2009 року рішенням Коростишівської міської ради №909 "Про розгляд клопотання Коростишівської районної спілки споживчих товариств" було надано дозвіл на замовлення технічної документації із землеустрою по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки, що посвідчує право користування земельною ділянкою на умовах оренди, орієнтовною площею 1,2 га за рахунок земель запасу, яка розташована в межах міста по вул. Шевченка, 40 та зобов'язано райспоживспілку укласти угоду про оплату резервування зазначеної земельної ділянки на один рік, на період виготовлення технічної документації на дану земельну ділянку або до укладання договору оренди земельної ділянки.

31 березня 2009 року на підставі вказаного рішення, між Коростишівською міською радою та підприємством Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" було укладено угоду про оплату резервування земельної ділянки №118, за п. 1.1 якої ПР "Кооперативний ринок" (Користувач) надано у платне користування земельну ділянку орієнтовною площею 1,2 га по вул. Шевченка, 40 в м. Коростишеві для обслуговування майнового комплексу (а.с. 28-29).

Відповідно до п. 1.2 Угоди №118, земельна ділянка надається строком на 1 (один) рік з метою резервування на період виготовлення технічної документації на земельну ділянку.

Пунктами 1.1, 2.1, 5.1 Угоди №118 визначено цільове призначення отриманої в строкове платне користування земельної ділянки - для обслуговування майнового комплексу.

Відповідно до п. 5.2, підп. 8.1.1 п. 8.1, підп. 8.4.1 її. 8.4 Угоди №118 зобов'язує Користувача користуватися зарезервованою земельною ділянкою тільки за цільовим призначенням.

Надалі, угодою від 12.01.2011, угодою №27 від 01.04.2011, угодою №49 від 16.11.2011, угодою №157 від 03.05.2012, додатковою угодою від 02.12.2013 та додатковою угодою від 13.01.2014 (а.с. 30-35) було продовжено термін дії угоди №118 про оплату резервування земельної ділянки від 31.03,2009, та вносилися зміни щодо плати за резервування. Граничним строком дії угоди №118 було 31.03.2014, після чого строк дії угоди був припиненим та не продовжувався.

25 травня 2006 року, рішенням виконавчого комітету Коростишівської міської ради №209 "Про встановлення права власності на об'єкт нерухомого майна" оформлено право власності на нерухоме майно, що знаходиться по вул. Шевченка, 40 в м. Коростишів, а саме: магазин НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, адміністративне приміщення, молочний, м'ясний, меблевий павільйони, приміщення контролерів №1 та №2 і приміщення кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" за Коростишівською районною спілкою споживчих товариств.

02 червня 2006 року, за рішенням виконкому Коростишівської міської ради №209 "Про встановлення права власності на об'єкти нерухомого майна" від 25 травня 2006 року Коростишівській РССТ було видано свідоцтво про право колективної власності на майновий комплекс що розташований по вул. Шевченка. 40 в м. Коростишів і складався з дев'яти об'єктів нерухомого майна, відповідно до інвентарної справи №5481.

30 травня 2013 року, Коростишівська РССТ, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 4147257, стала власником, на праві приватної власності, майнового комплексу з восьми будівель, загальною площею 1730,1 м2, а саме: - магазину (літера "А") загальною площею 343,1 м2, магазину (літера "Б") загальною площею 86,4 м2, основного приміщення (літера "В") загальною площею118,0 м2, адмінприміщення (літера "Е") загальною площею 110,2 м2, м'ясного павільйону (літера "З") загальною площею 466,5 м2, молочного павільйону (літера "Ж") загальною площею 596,0 м2, приміщення контролера (літера "И") загальною площею 5,0 м2, приміщення контролера (літера "К") загальною площею 5,0 м2, розташованого по вул. Шевченка, 40 в м. Коростишів Житомирської області.

За таких умов, позивач вважає, що угода №118 про оплату резервування земельної ділянки надавала безперешкодне право Користувачу на обслуговування майнового комплексу загальною площею 1730,1 м2. Разом з тим, умови угоди №118 не надавали право Користувачу використовувати земельну ділянку для здійснення господарської діяльності, в тому числі передавати її у складі торговельного майданчика в користування третім особам.

Таким чином, ПР "Кооперативний ринок", як суб'єкт господарювання здійснює свою діяльність на земельній ділянці не відведеній для цього рішенням органу місцевого самоврядування, тобто використовує її без достатніх для цього правових підстав.

Поняття торговельного місця визначено у Правилах торгівлі та Правилах торгівлі на ПР «Кооперативний ринок» як площа, відведена для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю (вагів, лотків, тощо) та здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків (у тому числі ручних), у контейнерах, кіосках, палатках, тощо.

Як стверджує позивач, з вказаного вбачається, що ця площа має знаходитися в межах об'єкта нерухомості, чи то приміщення, чи то земельної ділянки, право на яку повинне мати підприємство, яке займається ринковою діяльністю. Тобто первісним є набуття прав на певну площу, звідти набуття права на здійснення ринкової діяльності, і лише потім набуття цією площею статусу торговельного майданчику.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо базових моделей ринків з продажу продовольчих і непродовольчих товарів, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 28.07.2004 р., №281, - торговельні майданчики - це замощені чи заасфальтовані ділянки землі, облаштовані на територіях ринків або автономно, які зареєстровані в установленому порядку і призначені для індивідуальної торгівлі.

Таким чином, торговельні майданчики потребують реєстрації у встановленому порядку.

Згідно листа роз'яснення Міністерства юстиції України від 11.11.2008 № 19-32/91 асфальтне покриття - це верхній шар землі з твердим покриттям, яке впливає на довговічність, зокрема дороги. Інструкція із складання звітності за формою № 1-ДГ «Звіт про наявність автомобільних доріг загального користування та їх благоустрій», затверджена наказом Державної служби автомобільних доріг від 19.07.2006 №284, розглядає асфальтобетонне покриття як удосконалене покриття капітального типу, яке збудовано з ущільнених асфальтобетонних сумішей (гарячих, теплих) (розділ 4 Інструкції).

Виходячи з юридичної природи асфальтобетонного покриття та виходячи з ознак нерухомого майна, воно не є нерухомим майном. Асфальтобетонне покриття належить до об'єктів благоустрою, тобто є типом покриття доріг і тротуарів, за призначенням асфальтобетонне покриття є допоміжним обладнанням відповідної частини земельної ділянки з метою покращенні можливостей її експлуатації за призначенням.

Право на обладнання на земельній ділянці комунальної власності по вул. Шевченка, 40 в м. Коростишеві торговельних майданчиків шляхом замощення земельної ділянки Коростишівська міська рада не надавала. Відтак, як стверджує позивач, їх облаштування здійснено самовільно.

Передані в орендне користування за оскаржуваним договором торговельні майданчики неможливо ідентифікувати на місцевості та неможливо відокремити їх від земельної ділянки комунальної власності. Асфальтне покриття неможливо використовувати окремо від земельної ділянки, воно призначене для її обслуговування як головної речі і пов'язане з нею спільним призначенням.

Торговельні майданчики, тобто асфальтобетонне покриття земельної ділянки ПР "Кооперативний ринок" не було зареєстровано у встановленому законом порядку, не було паспортизовано та інвентаризовано. У зв'язку з цим, асфальтобетонне покриття земельної ділянки не набуло статусу індивідуально визначеної речі, а є лише її приналежністю.

Земельна ділянка не має суцільно замкнутого контуру, на її територію можна було потрапити з вулиці Шевченка та вулиці Горького, де передбачені спеціальні в'їзди. Проте, на цих в'їздах ПР "Кооперативний ринок" безпідставно встановлено ворота та виставлено охорону, що перешкоджає міській раді володіти, користуватись та розпоряджатися належним йому майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст.319 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 327 ЦК України, управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 373 Цивільного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. За ч. 5 цієї статті, власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

Таким чином, позивач вказує, що Коростишівська міська рада через неправомірне облаштування на земельній ділянці торговельних майданчиків та передання їх в оренду позбавлена права користуватися та розпоряджатися землею комунальної власності на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 761 ЦК України, право передання майна в найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Відсутність у користуванні земельної ділянки, відсутність дозволу на її замощення та облаштування торговельних майданчиків, а також відсутність реєстрації майданчиків свідчить про відсутність права на передання майданчиків в найм.

Отже, позивач вважає, що в даному випадку зміст договору оренди суперечить вимогам ст.ст.319, 327,373,761 ЦК України, оскільки унеможливлює здійснення органом місцевого самоврядування права власності на їх землю на власний розсуд, перешкоджає здійсненню управління майном, суперечить вимогам закону щодо набуття права на здійснення господарської діяльності, яка характерна для ринків.

Відповідач заперечує проти позовних вимог. Відповідач вказує, що Договір оренди оренди №362, укладений між Коростишівською спілкою споживчих товариств "Кооперативний ринок" (Орендодавець) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) припинено 25.06.2014 на підставі ч.2 ст. 782 ЦК України. Дані обставини встановлені при розгляді справи в господарському суді, рішення якого вступило в законну силу (рішення по справі № 906/1196/14 від 20.02.2015). В зв'язку з цим договір оренди на даний час є недіючим.

Відповідно до ст. 35 ГПК України рішення суду по справі, що набрала законної сили є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору

Також відповідач зазначив, що позивачем не доведено, яким саме чином даний договір унеможливлює здійснення Коростишівською міською радою права власності на земельну ділянку, на якій розміщений торговий майданчик НОМЕР_1 площею 7 м2 та т/м № НОМЕР_5 площею 1 м2, які належать на праві власності Коростишівській райспоживспілці та передані ПР «Кооперативний ринок» як внесок до статутного капіталу і обліковуються на його балансі, зазначені на карті-схемі ПР «Кооперативний ринок» і використовуються в його господарській діяльності відповідно до статуту та відповідно правил торгівлі на ринку. Дані обставини також досліджувались в межах справи № 906/1196/14. Судом встановлено, що торгівельний майданчик та земельна ділянка не є тотожними поняттями. Слід зазначити, що на даний час на земельну ділянку площею 0,9 га за адресою вул. Шевченко, 40 розробляється документації з землеустрою відповідно до рішення Коростишівської міської ради № 87 від 18.02.2016.

Відповідач наполягає на тому, що позивачем не доведено, яким чином даний договір перешкоджає Коростишівській міській раді здійснювати управління майном, з огляду на те, що предметом договору є торговий майданчик НОМЕР_1 та НОМЕР_5 площею 7м2 та 1м2, які не перебувають у власності Коростишівської міської ради.

Відповідач вказує, що позивачем не доведено, яким саме вимогам закону щодо набуття права на здійснення господарської діяльності не відповідає ПР «Кооперативний ринок» з огляду на те, що останній належним чином зареєстрований в встановленому законом порядку і здійснює господарську діяльність. Також позивачем не доведено, що ПР «Кооперативний ринок» не є власником предмету оренди, протилежне встановлено судом у справі № 906/1196/14.

Відповідач стверджує, що договір оренди може визнаватися недійсним і припинятися лише на майбутнє, оскільки при фактичному користуванні майном на підставі договору оренди, застосовувати двосторонню реституцію неможливо, так як використання майна - послуга «спожита», безповоротна, і створити умови для повернення сторони в первісне положення практично неможливо.

Отже, виконання сторонами договірних зобов'язань за договором найму (оренди) не дає підстав для визнання недійсним договору у виконаній частині. Тому такий договір повинен визнаватися недійсним і припинятися на майбутнє.

Таку правову позицію викладено й у постанові Верховного Суду України від 13.01.2004 року у справі № 7/85/4/68-81 та в п. 2.7 постанови Пленуму ВГС України від 29.05.2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними».

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача-1, господарський суд дійшов висновку про відмову у позові з наступних підстав.

Предметом спірного договору дійсно є торговельний майданчик НОМЕР_1 та НОМЕР_5 загальною площею 7 м2 та 1 м2, місцезнаходження якого зазначено на плані розміщення торговельних місць ринку.

Як вбачається з доданих до відзиву матеріалів питання власності торгівельних майданчиків розглядалось в межах справи №906/1196/14. В дані справі було встановлено, що Підприємство Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" відповідно до п.1.1 Статуту останнього, затвердженого постановою правління Коростишівської районної спілки споживчих товариств від 27.01.2011 та зареєстрованого в реєстрі суб'єктів підприємницької діяльності 14.11.2011, є підприємством, створеним Коростишівською районною спілкою споживчих товариств, яка є його засновником та власником всього майна.

Згідно п.1.2 Статуту Підприємство райспоживспілки "Кооперативний ринок" також є правонаступником прав та обов'язків Кооперативного підприємства "Кооперативний ринок" й створене виділенням з райспоживспілки на базі майна КП "Кооперативний ринок" відповідно до рішення Ради Засновників зборів від 25.11.2003, протокол №5 з передачею йому прав і зобов'язань райспоживспілки в межах прав та зобов'язань КП "Кооперативний ринок".

Майно підприємства складається з основних засобів, переданих власником підприємства - райспоживспілкою - в оперативне управління, а також інших цінностей, набутих у процесі господарської діяльності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства.

Згідно інвентаризаційного опису №1,3 від 31.12.2003 було передано основні засоби, інше майно, активи і пасиви для забезпечення діяльності підприємства, до якої, як першочерговий вид відповідно до Статуту, відноситься створення умов торгуючим і покупцям для здійснення купівлі-продажу (тобто забезпечення роботи ринку).

02.06.2006 Коростишівській районній спілці споживчих товариств на підставі рішення виконкому Коростишівської міської ради №209 від 25.05.2006 було видане свідоцтво НОМЕР_6 про право власності на майновий комплекс, який розташований в м.Коростишеві, вул. Шевченко, 40, який в цілому складається з дев'яти приміщень.

Відповідно до пункту 13 Правил торгівлі на ринках торговельне місце - це площа, відведена для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю (вагів, лотків тощо) та здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків, у контейнерах, кіосках, палатках тощо.

Правовідносини між Підприємством Коростишівської РСС "Кооперативний ринок" та підприємцями склалися щодо торгівлі на території ринку, що регулюються Правилами торгівлі на ринках та договорами, за якими підприємець користувалася саме місцями (відведеною площею), що не є тотожнім користуванню земельною ділянкою, і за таких обставин не є визначальним те, що Підприємству Коростишівської РСС "Кооперативний ринок" на даний час не відведена земельна ділянка, яка фактично знаходиться під територією ринку.

Данні факти неодноразово досліджувались судами господарської юрисдикції першої та апеляційної інстанції у справах №12/190"НМ", 12/194"НМ", 12/188"НМ", 12/191"НМ", 5/920, 5/601.

Крім того в справі № 906/1196/14 було встановлено, що повідомлення Підприємством Коростишівської РСС "Кооперативний ринок" про відмову від договорів №361 та 362 від 31.12.2013 відповідач отримав 25.06.2014, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Таким чином у разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору (ч. 2 ст. 782 ЦК України).

Відповідно до ст. 35 ГПК України, рішення суду зі справи, що набрало законної сили є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Договір оренди може визнаватися недійсним і припинятися лише на майбутнє, оскільки при фактичному користуванні майном на підставі договору оренди, застосовувати двосторонню реституцію неможливо, так як використання майна - послуга «спожита», безповоротна, і створити умови для повернення сторони в первісне положення практично неможливо.

Отже, виконання сторонами договірних зобов'язань за договором найму (оренди) не дає підстав для визнання недійсним договору у виконаній частині.

Крім того підстави, на які посилається позивачі в позові зводяться до фактів нецільового використання відповідачем землі, що не може бути підставою для розірвання договору оренди майна (торговельних майданчиків).

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що в даному випадку визнання договору оренди з підстав, зазначених у позові є невірним способом захисту права і не узгоджується з положеннями ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, крім того позивачем не подано достатніх доказів в підтвердження своїх вимог, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,75,82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 27.09.16

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - позивачу (рек. з повід.);

3 - відповідачу-2 (рек. з повід.)