донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

26.09.2016 р. справа №908/861/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: суддіОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 районної ради Запорізької області, м. Кам'янка-Дніпровська, Запорізька область
Представники сторін:
від позивача:не з'явився;
від відповідача: від третьої особи:не з'явився; не з'явився;
на рішення господарського суду Запорізької області
від13 квітня 2016 р.
у справі№ 908/861/16 (суддя: Колодій Н.А.)
за позовомПриватного підприємства "Агропромислова фірма Алекс", с. Велика Знам'янка, Запорізька область
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Комунального підприємства "Агросервіс-Кам'янка" ОСОБА_4 районної ради, м. Кам'янка-Дніпровська, Запорізька область ОСОБА_4 районна рада Запорізької області, м. Кам'янка-Дніпровська, Запорізька область
простягнення заборгованості в розмірі 593 904 грн. 22 коп. В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Агропромислова фірма Алекс" (далі ПП "Агропромислова фірма Алекс", позивач) звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Комунального підприємства "Агросервіс-Кам'янка" ОСОБА_4 районної ради (далі КП "Агросервіс-Кам'янка" КДРР, відповідач) про стягнення боргу в сумі 593 904 грн. 22 коп. за договором про надання послуг № 20 від 01.06.2013 р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 13.04.2016 р. позовні вимоги задоволені, стягнуто з відповідача на користь позивача борг в сумі 593 904 грн. 22 коп., а також 8 908 грн. 56 коп. судового збору.

Рішення суду мотивоване доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, ОСОБА_4 районна рада Запорізької області (далі - ОСОБА_4 районна рада Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача) звернулась до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Скаржник стверджує, що враховуючи предмет і підставу позову, приписи ст.ст. 4-3, 78 ГПК України, господарський суд Донецької області мав обґрунтоване право за необхідне на підставі ст. 27 ГПК України залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 районну раду Запорізької області, оскільки рішення у даній справі впливає на її права та обовязки в частині сплати боргових зобовязань.

Заявник апеляційної скарги вважає, що під час підписання договору, на підставі якого заявлений позов у даній справі, сторонами не була досягнута згода з усіх його істотних умов, а саме, сторони не домовились про місце, якість, кількість, інші умови по переліку робіт (послуг), з якими будуть проводитись ці роботи і перелік адрес, за якими будуть виконуватись зазначені роботи, у вигляді додатків до договору.

ОСОБА_4 районна рада Запорізької області зазначає, що, на її думку, позивачем та відповідачем не надані первинні документи, які б підтверджували факт товарності операції за вказаним договором.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 05.09.2016 р. заявника апеляційної скарги залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Позивач та відповідач письмові відзиви на апеляційну скаргу не надали, представники сторін в судові засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача в судові засідання не зявився, але 05.09.2016 р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшло клопотання ОСОБА_4 районної ради Запорізької області про розгляд даної справи без участі її представника.

Судова колегія враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Частиною 3 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Ухвалою про порушення апеляційного провадження від 11.07.2016 р., ухвалами про відкладення розгляду даної справи від 22.08.2016 р., від 05.09.2016 р. не визнавалась обовязковою явка представників сторін у судове засідання та останні були попереджені, що у разі незявлення їх представників у судове засідання, апеляційна скарга буде розглянута за наявними матеріалами в справі.

За таких обставин клопотання ОСОБА_4 районної ради Запорізької області про розгляд даної справи без участі її представника судовою колегією задоволено.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст.81№ Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено місцевим господарським судом, 01.06.2013 р. між відповідачем, як замовником, та позивачем, як виконавцем, укладено договір про надання послуг № 20 (далі - договір).

За умовами п. 1.1. договору виконавець зобовязується надати замовнику послуги по перевезенню щебеня, асфальтобетону із використанням техніки.

Розділом 2 договору сторонами погоджено, що згідно цього договору виконавець надає замовнику наступні послуги: за власні кошти виконавець перевозить власною технікою щебень, асфальтобетон на ремонт доріг Кам'янсько-Дніпроського району.

Пунктом 3.1. договору визначено, що фактичні обєми виконаних робіт фіксуються в актах наданих послуг, підписуються сторонами не пізніше наступного дня після закінчення робіт.

Згідно з п. 3.2. договору по завершенню робіт за договором, замовник зобовязаний повністю розрахуватися з виконавцем протягом 3-х банківських днів після підписання останнього акту про надані послуги.

Розділом 4 договору визначено обовязки сторін, а саме:

п. 4.1. договору обовязком виконавця є своєчасно та якісно надавати послуги зазначені в розділі 2 цього договору;

п. 4.2. договору обовязками замовника є:

- оплата проводиться згідно актів прийому-передач виконаних робіт (п. 4.2.1. договору);

- оплата сплачується замовником в безготівковому порядку на поточний рахунок виконавця (п. 4.2.2. договору).

Згідно з п. 5.1. договору у випадку порушення своїх зобовязань за цим договором, сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п. 6.1. договору договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його печатками і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором, до 31 грудня 2013 р.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На виконання умов договору відповідач надав відповідні послуги позивачу на загальну суму 593 904 грн. 22 коп., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): - № ОУ-0000023 від 15.10.2013 р. на суму 41 154 грн. 11 коп.; - № ОУ-0000023 від 18.10.2013 р. на суму 57 623 грн. 28 коп.; - № ОУ-0000025 від 22.10.2013 р. на суму 59 839 грн. 56 коп.; - № ОУ-0000026 від 24.10.2013 р. на суму 59 839 грн. 56 коп.; - № ОУ-0000027 від 09.10.2013 р. на суму 54 298 грн. 86 коп.; - № ОУ-0000028 від 28.10.2013 р. на суму 39 893 грн. 04 коп.; - № ОУ-0000029 від 30.10.2013 р. на суму 38 784 грн. 90 коп.; - № ОУ-0000030 від 31.10.2013 р. на суму 41 960 грн. 17 коп.; - № ОУ-0000035 від 31.12.2013 р. на суму 127 002 грн. 48 коп.; - № ОУ-0000036 від 31.12.2013 р. на суму 15 816 грн. 98 коп.; - № ОУ-0000037 від 31.12.2013 р. на суму 38 057 грн. 90 коп.; - № ОУ-0000039 від 31.12.2013 р. на суму 11 876 грн. 40 коп., які підписані представниками сторін та скріплені печатками їх підприємств.

У вищезазначених актах відсутнє посилання на договір, проте, відповідачем не доведено, що послуги за вищевказаними актами були надані позивачем не за договором, який є підставою заявленого позову, а за іншими правовідносинами, відтак, зазначене свідчить про надання послуг, вказаних в актах, на підставі даного договору.

Також, у матеріалах справи міститься акт звірки взаємних розрахунків станом на 01 січня 2016 року, який підписано головними бухгалтерами позивача та відповідача та скріплений печатками підприємств.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

У разі визнання погодженої сторонами в договорі ціни такою, що порушує вимоги антимонопольно-конкурентного законодавства, антимонопольний орган має право вимагати від сторін зміни умови договору щодо ціни.

Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

З матеріалів справи вбачається, що в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) сторонами погоджено вартість послуг, їх перелік та обсяг, із зазначенням предмета перевезення.

Таким чином, твердження заявника апеляційної скарги про те, що під час підписання договору, на підставі якого заявлений позов у даній справі, сторонами не була досягнута згода з усіх його істотних умов, а саме, сторони не домовились про місце, якість, кількість, інші умови по переліку робіт (послуг), з якими будуть проводитись ці роботи і перелік адрес, за якими будуть виконуватись зазначені роботи, у вигляді додатків до договору є безпідставними, оскільки зазначені умови не є істотними в розумінні приписів чинного законодавства, яким регулюються правовідносини у даній справі.

У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за договором щодо своєчасності та повноти оплати наданих послуг, позивач звертався до відповідача з претензією № 1 від 01.02.2016 р.

Відповідач у відповідь на претензію листом № 6 від 03.03.2016 р. суму боргу визнав, однак, зазначив, що у звязку з відсутністю коштів підприємство не має можливості виконати умови договору в повному обсязі, а саме оплату та розрахунок за договором.

Зобовязання за договором щодо оплати наданих позивачем послуг відповідач не виконав, заборгованість з боку відповідача перед позивачем склала 593 904 грн. 22 коп., доказів погашення якої відповідачем суду не надано, а тому, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи заявника апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, судом не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення по даній справі.

Таким чином, рішення господарського суду відповідає матеріалам справи, вимогам діючого законодавства та підлягає залишенню в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 районної ради Запорізької області на рішення господарського суду Запорізької області від 13.04.2016 р. у справі № 908/861/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 13.04.2016 р. у справі № 908/861/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді: Л.Ф. Чернота

ОСОБА_3

Надруковано 6 прим.