РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2016Справа №910/8883/16

За первісним позовом Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 1 327 753,53 грн.

за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт"

про визнання договору недійсним

та

за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору

Товариства з обмежено відповідальністю "Еліте"

до 1. Публічного акціонерного товариства "Банк "Контракт"

2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про визнання договору недійсним

Суддя Домнічева І.О.

Представники сторін:

від позивача: Пацуля В.М. - за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 - за дов.;

від третьої особи: Дороженко М.О. - за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство Банк "Контракт" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 1 327 753,53грн.

Ухвалою від 17.05.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 07.06.2016 р.

02.06.2016 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшла заява про забезпечення позову у якій останній просить суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно, що належить Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в межах суми 1 347 669,84 грн., яка включає в себе ціну позову та судовий збір.

07.06.16р. через відділ діловодства суду позивачем за первісним позовом подано додаткові матеріали

У судовому засіданні 07.06.2016 р. було оголошено перерву до 14.06.2016 р.

14.06.2016 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшла зустрічна позовна заява.

Судове засідання 14.06.2016 р. не відбулося.

Наступне судове засідання було призначено на 05.07.2016 р.

Ухвалою від 05.07.2016 р. зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним.

Ухвалою від 05.07.2016 р. задоволено заяву про забезпечення позову.

18.07.16р. через відділ діловодства суду відповідачем за первісним позовом подано заяву про виправлення описки в ухвалах суду.

26.07.2016 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліте" через відділ діловодства суду надійшла позовна заява третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору, додаткові матеріали по справі.

У судовому засіданні 26.07.2016 р. було оголошено перерву до 28.07.2016 р.

28.07.16р. через відділ діловодства суду третя особа з самостійними вимогами подала пояснення та додаткові матеріали.

28.07.16р. через відділ діловодства суду позивачем за первісним позовом подано відзив на зустрічну позовну заяву.

У судовому засіданні 28.07.2016 р. було оголошено перерву до 28.07.2016 р.

Ухвалою від 28.07.2016 р. прийнято для спільного розгляду у справі № 910/8883/16 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліте" до Публічного акціонерного товариства "Банк Контракт" та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Еліте" до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, у судовому засіданні було оголошено перерву до 25.08.2016.

12.08.2016 р. від позивача за первісним позовом через відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву третьої особи.

25.08.2016 р. від відповідача за первісним позовом через відділ діловодства суду надійшла заява про зміну підстав позову.

25.08.2016 р. від третьої особи через відділ діловодства суду надійшло клопотання про зміну підстав позову, яке судом прийняте.

Ухвалою від 25.08.16р. розгляд справи відкладено на 06.09.16р.

05.09.16р. через відділ діловодства суду третя особа з самостійними вимогами на предмет спору подала клопотання про заміну сторони по справі її правонаступником.

Відповідно до 1.5. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України №18 від 26.11.11р. у процесі вирішення господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа може вважати, що саме їй належить право на предмет спору. З метою захисту свого права така особа може звернутися до господарського суду, який розглядає справу, з заявою про вступ у справу як третя особа з самостійною вимогою на предмет спору. Вступ цієї особи у справу можливий на будь-якій стадії провадження зі справи в місцевому господарському суді, але до прийняття ним рішення. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу виноситься ухвала.

Вступ у справу третьої особи, яка має самостійні вимоги на предмет спору, можливий тільки на підставі її позовної заяви, що повинна відповідати вимогам статей 54-57 ГПК, а не за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду (стаття 26 ГПК). Питання про прийняття такої заяви, відмову в її прийнятті або про її повернення вирішується на загальних підставах згідно зі статтями 61-63 ГПК.

В судовому засіданні 20.09.16 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством Банк «Контракт» (далі - Позивач, Банк, Кредитор) відповідно до Договору № 36/2010 від 26.10.2010 р. про відкриття кредитної лінії (зі змінами та доповненнями) (далі - Кредитний договір) Фізичній особі- підприємцю ОСОБА_1 (далі - Позичальник, Відповідач, Боржник) було відкрито відновлювальну відкличну кредитну лінію і надано кредит у сумі 1 500 000,00 гривень (ліміт кредиту) (далі - Кредит, Кредитна лінія) зі сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 26 % річних. Повернення кредиту здійснюється згідно Графіку зниження ліміту кредитної лінії, передбаченого п. 2.2 Кредитного договору, строк остаточного повернення кредиту -10 лютого 2016 року.

Згідно п. 3.1 Кредитного договору надання Кредиту проводиться шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника, відкритий в ПАТ Банк «Контракт» та/або у будь-який інший не заборонений чинним законодавством спосіб в межах ліміту кредитної лінії відповідно до цільового призначення кредиту, визначеного в п. 2.5 Кредитного договору - поповнення обігових коштів.

Банк в повному обсязі виконав свої зобов'язання за Кредитним договором, а саме: Банком було надано Позичальнику кредит шляхом відкриття ліміту кредитної лінії, що підтверджується випискою з рахунку Позичальника НОМЕР_2 (короткострокові кредити в поточну діяльність, що надані суб'єктам господарювання).

Пунктом 3.3 Кредитного договору обумовлено, що Позичальник сплачує проценти за весь час фактичного користування кредитом з розрахунку процентної ставки, зазначеної в п. 2.3. Кредитного договору, за методом факт/360 на фактично отриману Позичальником суму кредиту та за фактичний термін користування кредитом, при цьому день надання і день погашення кредиту рахується як один день.

Відповідно до п.3.4. Кредитного, договору проценти за користування кредитом сплачуються Позичальником щомісячно за період з 25-го числа місяця, що передує поточному , по 24 число (включно) поточного місяця на рахунок, що вказаний в п. 2.3. даного договору, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця та у день настання строку остаточного повернення кредиту.

Згідно п. 3.5. Кредитного договору у випадку порушення Позичальником графіку зниження ліміту кредитної лінії та/або строку остаточного повернення кредиту, встановлених (- ного) н. 2.1 та п. 2.2 цього договору, що призводить до виникнення простроченої заборгованості по кредиту, Позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи з розрахунку процентної ставки збільшеної на 5% (п'ять процентів) річних від вказаної в п. 2.З., що нараховується на суму простроченого кредиту.

Пунктом 2.6. Кредитного договору визначено, що належне виконання Позичальником своїх зобов'язань згідно з Кредитним договором забезпечується всім належним йому майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Повідомлення з вимогою дострокового повернення заборгованості за Кредитним договором з наданням строку для погашення заборгованості вих. № 46/07-4926 було відправлено Відповідачу рекомендованим листом 01.12.2015 року. Слід наголосити, що вказане вище повідомлення залишено Відповідачем без відповіді та належного реагування, отже, зобов'язання Відповідача за Кредитним договором не виконані та надані в користування кредитні кошти не повернуті.

Відповідно до п.п. 4.2.1., 4.2.2. Позичальник зобов'язався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит, дотримуючись графіку зниження ліміту кредитної лінії та повністю повернути кредит у строк остаточного повернення кредиту, своєчасно сплачувати плату за кредит, неустойку та інші платежі, передбачені Кредитним договором.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право

Вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11,509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають,

зокрема, з договору.

Згідно зі ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6,627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу норм ч.2 ст. 1069 Цивільного кодексу України права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.345 Господарського кодексу України встановлено, що у кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Невиконання своїх зобов'язань щодо сплати заборгованості за договором, стало підставою для звернення з даним позовом про стягнення заборгованості з відповідача перед банком за договором №36 2010 від 26.10.2010, 775 200,00 грн. суми заборгованості за простроченим кредитом. 413 501,56 грн. суми заборгованості за простроченими процентами, 67 899,70 грн. суми пені, 57 294,98 грн. інфляційних, 3 857,29 грн. 3% річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) на вимогу Банку на суму боргу нараховується індекс інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних, від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Станом на 31 березня 2016 року згідно Розрахунку по ФОП ОСОБА_1 заборгованості за простроченим кредитом складає 775 200,00 грн., сума заборгованості за простроченими процентами складає 413 501,56 грн., сума пені за простроченим кредитом та простроченими процентами складає 67 899,7 грн., сума нарахувань щодо індексу інфляції на суму простроченого кредиту та прострочених процентів складає 57 294,98 грн., сума 3% річних від суми простроченого кредиту та прострочених процентів за Кредитним договором складає 13 857,29 грн.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Таким чином, перевіривши розрахунки позивача, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованість за договором у розмірі 775 200,00 грн. сума заборгованості за простроченим кредитом, 413 501,56 грн. сума заборгованості за простроченими процентами, 67 899,70 грн. сума пені, 57 294,98 грн. інфляційних, 13 857,29 грн. 3% річних.

Заява відповідача про зменшення розміру неустойки судом не задовольняється, виходячи з наступного.

Пунктом 3, 6 частини 1 статті 83 ГПК України передбачено право, а не обов'язок господарського суду при прийнятті рішення зменшувати у виняткових розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання; розстрочити виконання рішення.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011р., вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не доведено та не надано належних доказів на підтвердження наявності виняткових випадків для зменшення розміру неустойки.

Оскільки сума заборгованості розмірі 500,00 грн. була погашена відповідачем після порушення провадження у справі, провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо зустрічного позову слід зазначити наступне.

Твердження Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про те, що Кредитний договір укладений з порушенням вимог чинного законодавства України та таким, що підлягає визнанню недійсним є безпідставними.

Позивач за первісним позовом невірно трактує умови договору та наполягає на наявності підстав визнання недійсним Кредитного договору з приводу невизначення у Кредитному договорі строку дії договору, як істотної його умови, в зв'язку з чим неможливо визначити момент, з яким пов'язано коли сторони вже не можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки.

Пунктом 6.1 Кредитного договору (в ред. Додаткової угоди №7 від 18.04.2014 р.), передбачене наступне:

« 6.1. Цей Договір набирає чинності з дати його підписання повноважними представниками Сторін (за виключенням умов, порядок набрання якими чинності передбачений п. 6.2. цього Договору) та діє до 20 квітня 2015 року, або до повного повернення Позичальником всіх отриманих сум Кредиту, сплати в повному обсязі Плати за Кредит, Неустойки та повного виконання Позичальником будь-яких інших грошових зобов'язань згідно умов цього Договору.»

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Всі інші доводи позивача за зустрічним позовом, є безпідставні та не обґрунтовані.

Отже, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Щодо зустрічного позову третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору.

Твердження ТОВ «Еліте» про те, що відповідно до п. 3.1. Кредитного договору Позичальник не мав можливості окрім як шляхом перерахування з позичкового на поточний рахунок Боржника отримати кредитні кошти, є безпідставними.

Оскільки, відповідно до п. 3.1. Кредитного договору надання Кредиту проводиться шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника, відкритий в ПАТ Банк «Контракт» та/або у будь-який інший не заборонений чинним законодавством спосіб в межах ліміту кредитної лінії відповідно до цільового призначення кредиту, визначеного в п. 2.5 Кредитного договору - поповнення обігових коштів.

Твердження ТОВ «Еліте» про те, що умови Кредитного договору не відповідають принципу справедливості, добросовісності, розумності та такими, що дискримінують Позичальника, є безпідставними, оскільки умовами Кредитного договору Позичальник міг не укладати його та піти до іншої фінансової установи з метою отримання кредиту. Проте Відповідач, підписавши Кредитний договір, погодився з його умовами та сплатив всі необхідні комісії.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору.

Твердження ТОВ «Еліте»,що умови Кредитного договору не відповідають вимогам ч. 3 ст. 203 ЦК України, є безпідставними, оскільки своїм підписами Позичальник та Банк погодили усі істотні умови Кредитного договору.

Твердження ТОВ «Еліте» про те, що Боржнику навмисно не були роз'ясненні усі умови Кредитного договору та про підписання Кредитного договору Позичальником під впливом омани є безпідставними та надуманими. Відповідно до ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Також є безпідставним твердження, що позивач не проінформував у доступній для Позичальника формі про усі умови Кредитного договору є хибними та безпідставними, оскільки всі умови чітко прописані в самому Кредитному договорі.

Стосовно тверджень ТОВ «Еліте» про укладення Кредитного договору під впливом помилки, то ці твердження є безпідставними та хибними на підставі наступного. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» «Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним». Таким чином неправильне тлумачення Позичальником умов Кредитного договору не є підставою для визнання його недійсним.

Обставини наведені позивача та додані докази, відповідачем належними та допустимими доказами в порядку ст. 33 ГПК України, не спростовані.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і відповідача, який повинен був довести належними засобами доказування факт відсутності порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Всі інші заперечення відповідача за первісним позовом, не приймаються судом до уваги з підстав їх необґрунтованості та невідповідності фактичним обставинам справи.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за первісним позовом покладається на відповідача, за зустрічним позовом та позовом третьої особи з самостійними вимогами покладається на позивача за зустрічним позовом та на третьою особу з самостіними вимогами.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1), на користь Публічного акціонерного товариства банк «Контракт» (04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, буд.58; ідентифікаційний код 19361746) 774 700 (сімсот сімдесят чотири тисячі сімсот) грн. 00 коп. заборгованості по простроченим кредитом, 413 501 (чотириста тринадцять тисяч п'ятсот одну) грн. 56 коп. заборгованість по простроченим процентам, 67 899 (шістдесят сім тисяч вісімсот дев'яносто дев'ять) грн. 70 коп. пені за простроченим кредитом та простроченими процентами, 57 294 (п'ятдесят сім тисяч двісті дев'яносто чотири ) грн.. 70 коп. інфляційних, 13 857 (тринадцять тисяч вісімсот п'ятдесят сім) грн. 3% річних, 19 916 (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот шістнадцять) грн. 30 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. В частині стягнення 500,00 грн.у первісному позові провадження у справі припинити.

4. В зустрічному позові відмовити повністю.

5. В позовній заяві третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 27.09.2016р.

Суддя І.О.Домнічева