ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2016р. Справа№ 914/2016/16

За позовом: Державного підприємства Львівугілля в особі відокремленого підрозділу Шахта Степова, с. Глухів Сокальського району Львівської області

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Укрзахідвуглебуд, м. Червоноград Львівської області

про стягнення 240 662, 30 грн.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1- представник

від відповідача: ОСОБА_2- представник

Зміст ст. 22 ГПК України представникам сторін розяснено.

Розглядається справа за позовом Державного підприємства Львівугілля в особі відокремленого підрозділу Шахта Степова до Публічного акціонерного товариства Укрзахідвуглебуд про стягнення 240 662, 30 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.08.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 22.08.2016 року.

В судових засіданнях оголошувалася перерва.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та усних поясненнях.

Представник відповідача в судових засіданнях позовні вимоги заперечив, просив відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та усних поясненнях.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступне:

Державне підприємство Львівугілля в особі відокремленого підрозділу Шахта Степова (надалі - позивач) звернулося в господарський суд з позовом до Публічного акціонерного товариства Укрзахідвуглебуд (надалі - відповідач) про стягнення 240 662, 30 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 20.05.2013 р. між ПАТ «Укрзахідвуглебуд» (боржник), ТзОВ «Донецьквуглепрохідка» (первісний кредитор) та ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги № 30-100 (надалі договір). Відповідно до п. 1.1 договору, первісний кредитор (ТзОВ «Донецьквуглепрохідка») передає, а новий кредитор (позивач) приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором субпідряду від 18.04.2012 р. № 3-50 (надалі - основний договір), укладеним між первісним кредитором та ПАТ «Укрзахідвуглебуд» (відповідач, боржник). За цим договором позивач одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника оплату вартості виконаних робіт за основним договором на суму 1 943 000, 00 грн. (п.п. 1.2, 2 договору).

Як зазначає позивач, виконання робіт за основним договором здійснювалося протягом 2012 р. та 2013 р. Сума боргу за виконані роботи у 2012 р. стягнена згідно з рішенням Господарського суду Запорізької області від 17.02.2015 р. у справі № 905/3347/14-908/4061/14.

У 2013 р. були виконані роботи на суму 618 861, 30 грн. Факт належного виконання робіт згідно з умовами основного договору, підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт за січень-липень 2013 р. (форма № КБ-2в) та довідками про вартість виконаних будівельних робіт за 2013 р. (форма № КБ-3).

Відповідно до п. 9.2 основного договору, оплата виконаних робіт повинна здійснюється протягом 10 днів після підписання форми КБ-3.

В порушення умов договору відповідач оплату виконаних, згідно з умовами основного договору, робіт у 2013 р. здійснив частково в розмірі 378 199, 00 грн., у звязку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 240 662, 30 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги заперечив, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, що акти виконаних робіт складалися в 2012-2013 роках, відтак і прострочення зобовязання відбулося в цей період. Проте, позивач звернувся в господарський суд про стягнення заборгованості в серпні 2016 р., всупереч положенням ст. 257 ЦК України, тобто поза межами строку позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступних мотивів:

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Приписами ч. 1 ст. 838 ЦК України передбачено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Частиною 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Як встановлено судом, 12.04.2012 р. між ТзОВ «Донецьквуглепрохідка» та ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» був укладений договір субсубпідряду № 30-50, відповідно до умов якого сторони погодили, що відповідно до проектної документації та умов цього договору останній на власний ризик виконує роботи по проходженню гірничих виробок по об»єкту «Розкриття заскидової частини західного крила пласта», та інших пов»язаних з цим робіт в установлений договором строк.

20.05.2013 р. між ПАТ «Укрзахідвуглебуд» (боржник), ТзОВ «Донецьквуглепрохідка» (первісний кредитор) та ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги № 30-100. Відповідно до п. 1.1 договору первісний кредитор (ТзОВ «Донецьквуглепрохідка») передає, а новий кредитор (позивач) приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором субпідряду від 18.04.2012 р. № 3-50 (основний договір), укладеним між первісним кредитором та ПАТ «Укрзахідвуглебуд» (відповідач, боржник). За цим договором позивач одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника оплату вартості виконаних робіт за основним договором на суму 1 943 000, 00 грн. (п.п. 1.2, 2 договору).

Як зазначає позивач, виконання робіт за основним договором здійснювалося протягом 2012 р. та 2013 р. Сума боргу за виконані роботи у 2012 р. стягнена рішенням Господарського суду Запорізької області від 17.02.2015 р. у справі № 905/3347/14-908/4061/14.

У 2013 р. до оплати за виконані роботи підлягала сума 618 861, 30 грн. (станом на 31.07.2013 р.) Факт належного виконання робіт, підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт за січень-липень 2013 р. (форма № КБ-2в) та довідками про вартість виконаних будівельних робіт за 2013 р. (форма № КБ-3).

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до п. 9.2 основного договору оплата виконаних робіт повинна здійснюється протягом 10 днів після підписання форми КБ-3.

В порушення умов договору відповідач оплату виконаних у 2013 р. робіт здійснив частково в грудні 2014 року в розмірі 378 199, 00 грн., у звязку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 240 662, 30 грн.

Заперечуючи позовні вимоги відповідач посилається на те, що позивач звернувся в господарський суд про стягнення заборгованості в серпні 2016 р., всупереч положенням ст. 257 ЦК України, тобто поза межами строку позовної давності.

З вказаними твердженнями представника відповідача суд не погоджується та зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 4.4.1 п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» правила переривання перебігу позовної давності (стаття 264 ЦК України) застосовуються господарським судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання. При цьому господарським судом слід мати на увазі таке. У дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

З огляду на викладене, суд зазначає, що оскільки відповідачем частина заборгованості в розмірі 378 199, 00 грн. була сплачена у грудні 2014 р., відтак позовну давність слід вважати перерваною у звязку з вчиненням відповідачем дій, що свідчать про визнання ним свого боргу.

Приписами ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Таким чином, оскільки представник відповідача в судових засіданнях доказів погашення боргу не подав, тому позовні вимоги про стягнення основного боргу в розмірі 240 662, 30 грн. є обгрунтованими, підтверджені матеріалами справи, а відтак підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача повністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд , -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрзахідвуглебуд» (80100, м. Червоноград Львівської області, вул. Будівельна, 1а, ) на користь Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Степова» (80054, с. Глухів Сокальського району Львівської області, вул. Червоноградська, 22-Б, ) суму в розмірі 244 272, 23 грн. з них:

- 240 662, 30 грн. основного боргу;

- 3 609, 93 грн. судового збору.

3. Наказ видати відповідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 22.09.2016 року.

Суддя Манюк П.Т.