ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2016 року Справа № 904/4091/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Сизько І.А., Орєшкіної Е.В.

при секретарі судового засідання Однорог О.В.

за участю представників сторін

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №1 від 30.03.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №14-274 юр від 18.07.2016р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КМС Інвест", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2016р. у справі №904/4091/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КМС Інвест",

м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг",

м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 25 495,02 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2016р. у даній справі (суддя Мілєва І.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КМС Інвест" 1 625,27 грн - 3% річних та витрати по сплаті судового збору 87,78 грн. В решті позовних вимог відмовлено з огляду на їх неправомірність.

Не погодившись з даним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "КМС Інвест" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення пені як прийняте з порушенням норм матеріального права, прийняти в цій частині нове рішення про повне задоволення позову. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що право кредитора на стягнення пені встановлено ст.ст. 549, 611 Цивільного кодексу України, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», тому факт відсутності такої домовленості сторін у договорі не впливає на право Позивача стягнути з Відповідача неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.08.2016р. апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "КМС Інвест" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2016р. у справі №904/4091/16 прийнята до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Сизько І.А., Герасименко І.М.

В зв`язку з припиненням повноважень судді Герасименко І.М., 27.09.2016р. по справі здійснений автоматичний перерозподіл, за результатами якого визначено для розгляду колегію суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Сизько І.А., Орєшкіної Е.В.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.09.2016р. справа прийнята до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Сизько І.А., Орєшкіної Е.В.

В судовому засіданні 28.09.2016р. представник Позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені скасувати, прийнявши в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечив. Зазначив, що Законом не передбачено розміру штрафних санкцій за неналежне виконання договору Відповідачем, тому повинні застосовуватися санкції, передбачені договором. Оскільки, умовами укладеного між сторонами договору стягнення пені не передбачено, суд першої інстанції, врахувавши положення ст. 547 Цивільного кодексу України, дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині. Просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

При перегляді справи апеляційним судом встановлено, що 27.04.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "КМС Інвест" як підрядником (надалі - Позивач) та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" як замовником (надалі - Відповідач) був укладений договір підряду №1870 (далі - Договір) строком дії з 01.05.2015р. по 31.12.2015р. або до належного виконання сторонами своїх зобов'язань по даному договору в залежності від того, яка з вказаних подій настане раніше (п. 7.1. Договору).

Відповідно до пункту 1.1. Договору Відповідач доручив, а Позивач зобов'язався на свій ризик виконати в порядку та на умовах Договору роботу з демонтажу градирні №26Б ЦВП металургійного виробництва ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації в строки, установлені план-графіком виконання робіт у 2015 році (додаток 1) (далі - робота). Відповідач зобов'язався прийняти та оплатити виконані роботи.

У п. 2.1 договору сторони визначили вартість робіт в загальній сумі 516000,00 грн, яка є незмінною до повного виконання робіт.

Відповідно до п. 5.1. Договору оплата Відповідачем виконаних підрядником робіт проводиться на підставі актів виконаних робіт по типовій формі № КБ-2В та довідки по формі №КБ-3, оформлених у двосторонньому порядку, рахунків, доданих до них, та податкових накладних, шляхом перерахування відповідних сум на розрахунковий рахунок Позивача. При цьому Позивач зобов'язаний пред'явити Відповідачу оформлені документи до оплати в місяці, коли була виконана робота, але не пізніше 25-го числа звітного місяця.

Розрахунок за виконані роботи проводиться протягом 25 календарних днів з моменту акцепту рахунків Відповідачем, але не пізніше 30 числа місяця, що слідує за звітним. За згодою сторін допускаються інші форми розрахунків, що не суперечать чинному законодавству України (п. 5.2. Договору).

На виконання умов Договору Позивач виконав роботи на загальну суму 482 715,36 грн, про що сторонами були підписані акти приймання виконаних підрядних робіт № 511-09-11 за листопад 2015р. на суму 461 661,82 грн з ПДВ (а.с. 21-23); № 511-09-12 за грудень 2015р. на суму 19 692,04 грн з ПДВ (а.с. 25-26); № 511-17-12 за грудень 2015р. на суму 1 361,50 грн з ПДВ (а.с. 28-29).

Відповідач розрахувався за виконані роботи, сплативши Позивачу кошти згідно наступних платіжних доручень: № НОМЕР_1 від 01.02.2016р. на суму 461 661,82 грн (а.с. 24); № НОМЕР_2 від 08.02.2016р. на суму 19 692,04 грн (а.с. 27); № 600005835 від 15.02.2016р. на суму 1 361,50 грн (а.с. 30).

Таким чином, роботи Відповідачем оплачені у повному обсязі, заборгованість відсутня.

Зазначаючи про здійснення розрахунків з порушенням умов договору, Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення оплати за трьома актами з 22.12.2015р. по 14.02.2016р. у сукупності 23 867,69 грн та 3% річних відповідно у сумі 1 627,33 грн.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, спірні відносини, що виникли між сторонами є відносинами підряду, які регулюються главою 61 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч.1 ст. 854 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Якщо він вчинений із недодержанням письмової форми, він є нікчемним (ст. 547 Цивільного кодексу України).

Сторони в договорі не обумовили такий вид забезпечення зобовязання щодо виконання обовязку з оплати робіт як пеня, тобто не уклали письмового правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання.

Названі Відповідачем положення Закону «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», як і ст.ст. 549, 611 Цивільного кодексу України, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, встановлюють порядок визначення та обмеження максимального розміру неустойки (пені) та не містять положень про обов`язковість забезпечення зобов`язань у спірних правовідносинах. За наведених обставин судом першої інстанції було правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, а доводи Позивача, викладені в апеляційній скарзі, судом відхиляються, як такі, що грунтуються на помилковому розумінні приписів законодавства.

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

В силу приписів Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 цього Кодексу.

З огляду на те, що рахунки на оплату робіт в обґрунтування позовних вимог Позивачем до суду надані не були, судом першої інстанції вірно визначений строк оплати за кожним актом з урахуванням п.5.2. Договору, починаючи з дня, наступного за днем підписання актів Відповідачем.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується та вважає правомірним здійснений судом першої інстанції розрахунок 3% річних за актом № 511-09-11 з 21.12.2015р. по 31.01.01.2016р. в сумі 1 593,68 грн; за актом № 511-09-12 з 20.01.2016р. по 07.02.2016р. в сумі 29,13 грн; за актом №511-14-11 з 24.01.2016р. по 14.02.2016р. в сумі 2,46 грн.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд першої інстанції правомірно стягнув з Відповідача 3% річних 1 625,27 грн, а в решті позовних вимог відмовив. Будь-яких порушень норм матеріального права апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни рішення суду відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України не вбачається, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області без змін.

Судові витрати по апеляційній скарзі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КМС Інвест", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2016р. у справі №904/4091/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2016р. у справі № 904/4091/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 03.10.2016р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.А. Сизько

Суддя Е.В. Орєшкіна