ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23.09.2016 Справа № 908/2487/16

Суддя господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В., розглянувши матеріали за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Думето» (69035, м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 190/137)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімкомплекс» (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 3)

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору

Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (69063, м. Запоріжжя, вул. Дзержинського, 5)

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації (69063, м. Запоріжжя, вул. Горького, 23)

про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2016 р. в господарський суд Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Думето» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімкомплекс» про визнання права власності на об'єкт нерухомості, а саме, гараж, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 22, капітальний гараж № 5, по ряду 4 за Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «ДУМЕТО» (69035, м Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 190/137, ) та про визнання права власності на об'єкт нерухомості, а саме, гараж, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 22, капітальний гараж №6, по ряду 4 за Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «ДУМЕТО» (69035, м Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 190/137, ).

Розглянувши зазначену позовну заяву господарський суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню на підставі пунктів 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), виходячи з наступного.

Статтями 54 та 57 ГПК України встановлено вимоги щодо форми і змісту позовної заяви та комплектності документів, які повинні додаватися до неї. Зокрема, пунктом 3 ч. 1 статті 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви, що подається до господарського суду, мають бути додані документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Законом України Про судовий збір визначено правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. Згідно зі статтею 1 вказаного Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим законом, і включається до складу судових витрат. За статтею 2 вказаного Закону платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим законом.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету ОСОБА_1 Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя‚ від 14 травня 1981 року № R (81) 7: „В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати (підпункт 12 пункту D).

Таким чином, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Так, пунктом 1 статті 4 вказаного Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Зокрема, згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати та за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлено ставку судового збору в 1 розмірі мінімальної заробітної плати.

Станом на 01.01.2016 р. розмір мінімальної заробітної плати складає 1378,00грн.

В даному випадку, до матеріалів позовної заяви заявником було надано платіжне доручення № 389 від 22.09.2016 р. про сплату 1378,00 грн. судового збору. Інші докази сплати судового збору в матеріалах позовної заяви відсутні.

Разом з тим, як свідчать матеріали позовної заяви, ТОВ НВФ «Думето» заявлено вимогу про визнання права власності на об'єкти нерухомості (гаражі, розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 22, № 5 та № 6 по ряду 4).

З огляду на те, що до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці, заявлений ТОВ НВФ «Думето» позов має майновий характер.

Згідно до п. 2.2.1 постанови Пленуму ВГСУ № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК). На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (частина третя статті 55 ГПК); з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій (стаття 38, пункт 4 статті 65 ГПК), а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Отже, з огляду на вказівки, викладені Вищим господарським судом України в постанові Пленуму № 7 від 21.02.2013 р., обовязок визначення вартості майна за вимогою про визнання права власності, покладено на позивача.

Визначення вартості майна безпосередньо судом, в т.ч. і шляхом призначення відповідної судової експертизи, здійснюється лише у разі, якщо ціна позову визначена заявником невірно.

В даному випадку, ціна позову позивачем не визначена взагалі, що позбавляє суд можливості перевірити правильність сплати заявником суми судового збору у встановленому розмірі.

Таким чином, позивачем не дотримано вимоги Закону України Про судовий збір щодо сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, що згідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України є підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ст. 56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Порядок надання послуг поштового зв'язку, права та обов'язки операторів поштового зв'язку і користувачів послуг поштового зв'язку визначено Правилами надання послуг поштового зв'язку, затв. постановою Кабінету ОСОБА_1 України від 05.03.2009 р. N 270 (з наступними змінами та доповненнями).

За змістом п. 19 вказаного Порядку внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Відповідно до п. 61 Правил у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Наказом Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від 12 травня 2006 р. N 211 затверджено Порядок пересилання поштових відправлень, в п. 3.2.1 якого наведено зразок оформлення Опису вкладення за формою 107.

Так, за формою 107 відправник складає опис вкладення поштового відправлення у двох примірниках із зазначенням у ньому найменування одержувача та його адреси, поіменного переліку предметів, загальної вартості вкладення і підписує його.

При поданні позовної заяви позивачем в якості доказу надсилання копії позовної заяви відповідачу надано оригінал фіскального чеку від 22.09.2016 р. та опис вкладення у цінний лист від 22.09.2016 р.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 21 ГПК України сторонами у судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Відповідачами є підприємства та організації, яким предявлено позовну вимогу.

В даному випадку, відповідачем за даним позовом визначено - Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімкомплекс».

При цьому, наданий суду опис вкладення у цінний лист від 22.09.2016 р. свідчить про факт направлення копії позовної заяви на імя Товариства з обмеженою відповідальністю «Хіикомплекс».

Тобто, наданий суду опис вкладення у цінний лист від 22.09.2016 р. не містить доказів направлення відповідачу - юридичній особі Товариству з обмеженою відповідальністю «Хімкомплекс» копії позовної заяви з доданими до неї документами.

Отже, доказів направлення саме відповідачу юридичній особі Товариству з обмеженою відповідальністю «Хімкомплекс» копії позовної заяви з доданими до неї документами суду не було надано.

Інших доказів направлення копії позовної заяви відповідачу (Товариству з обмеженою відповідальністю «Хімкомплекс») заявником суду не надано.

Крім того, у своїй позовній заяві позивач просить залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації.

Згідно зі ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог, користуються процесуальними правами i несуть процесуальні обов'язки сторін.

При цьому, всупереч приписів ст. 56 ГПК України, заявником до суду не надано доказів направлення на адресу Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації копії позовної заяви з доданими до неї документами.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявником не надано належних доказів направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами третім особам.

Зазначені обставини перешкоджають суду вчинити передбачені нормами Господарського процесуального кодексу України дії по підготовці справи до судового розгляду та є підставами для повернення позовної заяви позивачу.

У відповідності до пункту 6 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Як зазначено в абзаці 1 пункту 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суд України від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо необхідності повернення позовної заяви, без розгляду.

Суд вважає за необхідне роз'яснити, що у відповідності до ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному звертанню з нею до господарського суду у загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись ст.ст. 54, 56, 57 п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Думето», м. Запоріжжя та додані до позову документи повернути заявнику без розгляду.

Додаток: позовні матеріали на 39 арк., в т.ч. оригінали: фіскальний чек та опис вкладення у цінний лист від 22.09.2016 р., платіжне доручення № 389 від 22.09.2016 р. про сплату 1378,00 грн. судового збору.

Суддя М.В. Мірошниченко