номер провадження справи 32/75/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2016 Справа № 908/1832/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Київстар» (03110, м. Київ, Червонозоряний проспект, 51)

до відповідача Державного проектного інституту «Запоріжцивільпроект» (69095, м. Запоріжжя, пл. Пушкіна, буд. 4)

про стягнення 20826,22 грн.

Суддя Колодій Н.А.

За участю представників сторін:

Від позивача ОСОБА_1, на підставі довіреності № 257 від 23.03.2016 р.;

Від відповідача ОСОБА_2, на підставі довіреності № 8 від 28.04.2016 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Приватним акціонерним товариством «Київстар» заявлено позовні вимоги до Державного проектного інституту «Запоріжцивільпроект» про стягнення 20826,22 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.07.2016 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1832/16, присвоєно справі номер провадження 32/75/16, з призначенням судового засідання на 07.09.2016 р.

Ухвалою від 07.09.2016 р. за клопотанням сторін, в порядку ст. 69 ГПК України, строк розгляду справи продовжений, в судовому засідання оголошено перерву до 21.09.2016 р.

21.09.2016 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, на підставі ст. 36 Закону України «Про телекомунікації», ст. ст. 193, 216, 218, 220, 224, 225, 229 ГК України, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.09.2016 р. зазначив про визнання суми боргу в розмірі 12013,33 грн. та підтримав заяву про розстрочку сплати заборгованості, подану через канцелярію суду до початку судового засідання по справі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

30.11.2004 р. товариством з обмеженою відповідальністю «Голден Телеком» (правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «Київстар» відповідо до п. 1.3 Статуту) (оператор, позивач у справі) та Державним проектним інститутом «Запоріжцивільпроект» (абонент, відповідач у справі) укладений договір № ЗП-70/04 про надання телекомунікаційних послуг, згідно п. 1.1 якого оператор надає абоненту послуги, а абонент зобовязується оплачувати їх відповідно до умов договору.

Згідно з п. 1.2 договору послуги, які абонент одержує і оплачує відповідно до договору, їх вартість і характеристик зазначені в додатках до цього договору.

Відповідно до п. 2.2.6 договору абонент взяв на себе зобовязання оплачувати рахунки за послуги в повному обсязі та не пізніше дати, вказаної у рахунку оператора.

Вартість послуг зазначається у додатках до договору (тарифний план та/або замовлення).

Згідно з п. 4.2 договору оплата послуг здійснюється на підставі рахунків оператора відповідно до умов договору. Оператор направляє абоненту рахунок не пізніше, ніж за 5 днів до терміну оплати рахунку. Термін оплати рахунку зазначається у рахунку оператора. При здійсненні оплати рахунку абонент зобовязаний вказати у своєму платіжному дорученні номер цього договору та/або номер рахунку, який він оплачує. Всі витрати, повязані зі сплатою виставленого рахунку, несе абонент. У разі, якщо до 15-го числа поточного місяця абонент не отримав рахунок оператора за надані послуги, абонент зобовязаний звернутися до оператора до 20-го числа поточного місяця з проханням надати рахунок. Якщо абонент не звернувся до оператора з таким проханням, рахунок вважається отриманим та підлягає оплаті у строки, встановлені цим договором.

Відповідно до п. 6.1 договору від набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до припинення його однією зі сторін.

На виконання умов договору позивачем було надано відповідачеві телекомунікаційні послуги та виставлено до оплати наступні рахунки:

- рахунок № 49-22458207 від 30.11.2013 р. на суму 1604,66 грн.;

- рахунок № 50-24948525 від 31.12.2013 р. на суму 3207,61 грн.;

- рахунок № 51-1500420 від 31.01.2014 р. на суму 4969,94 грн.;

- рахунок № 52-4043208 від 28.02.2014 р. на суму 6460,96 грн.;

- рахунок № 53-9012086 від 31.03.2014 р. на суму 7807,17 грн.;

- рахунок № 54-11399566 від 30.04.2014 р. на суму 9240,86 грн.;

- рахунок № 55-13118265 від 31.05.2014 р. на суму 10555,33 грн.;

- рахунок № 56-16931846 від 30.06.2014 р. на суму 12013,33 грн.

Враховуючи те, що в перелічених рахунках-фактурах строк здійснення оплати, як зазначено в п. 4.2 договору, не вказано, оплата за надані послуги має проводитись в порядку ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

10.07.2014 р. за вих. № 10001/0/03/07/01 на адресу відповідача позивачем було направлено лист з рахунками-фактурами, у якому ПрАТ «Київстар» вимагало сплатити заборгованість по особовому рахунку № 5267436 в сумі 12013,33 грн. Зазначений лист було отримано повноважним представником відповідача 18.07.2014 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, зазначені вище рахунки мали бути сплаченні відповідачем протягом семи днів з моменту отримання листа позивача № 10001/0/03/07/01 від 10.07.2016 р., тобто по 26.07.2014 р. включно.

На лист позивача № 10001/0/03/07/01 від 10.07.2016 р. 30.07.2014 р. відповідачем було надіслано відповідь за вих. № 160, в якій він підтверджував борг та гарантував його погашення після розблокування рахунків виконавчою службою.

12.04.2016 р. за вих. № 9702/03 позивачем відповідачеві було направлено претензію з вимогою сплатити суму боргу по особовому рахунку № 5267436 до 15.05.2016 р. Відповіді на надіслану претензію від відповідача не надійшло.

Згідно з ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Якщо інше не встановлене договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як передбачає ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк.

Неналежне виконання відповідачем зобовязань підтверджено матеріалами справи. Доказів про сплату суми боргу відповідачем суду не надано, а тому вимога про стягнення заборгованості за договором № 5267436 про надання телекомунікаційних послуг від 30.11.2004 р. в сумі 12013,33 грн. є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача втрати від інфляції в сумі 8149,36 грн. та 3% річних в сумі 663,53 грн.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума 3% річних 663,53 грн. за загальний період з 31.07.2014 р. по 01.06.2016 р. є обґрунтованою.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума інфляційних втрат 8149,36 грн. за загальний період з серпня 2014 р. по травень 2016 р. є обґрунтованою.

Таким чином, до стягнення підлягає сума 663,53 грн. 3% річних та сума 8149,36 грн. інфляційних втрат.

Відповідач у заяві від 21.09.2016 р. просить відстрочити погашення суми боргу 12013,33 грн., виключити індекс інфляції 8149,36 грн. та 3% річних в розмірі 663,53 грн. до 30 березня 2017 року на період передачі ДП «ДПІ Запоріжцивільпроект» в комунальну власність; затвердити графік погашення заборгованості ДП «ДПІ Запоріжцивільпроект» за телекомунікаційні послуги в сумі 12013,33 грн. в період з квітня 2017 р. до квітня 2018 року рівними частинами.

Представник позивача в судовому засіданні 21.09.2016 р. не заперечив проти надання відповідачу відстрочки виконання рішення до 01.01.2017 р., з іншою частиною вимог відповідача, викладених в заяві, не погодився.

Розглянувши зазначену заяву, суд знаходить підстави для його задоволення, виходячи з наступного.

В обґрунтування заяви відповідач посилається на те, що його рахунки знаходяться під арештом, накладеним виконавчою службою в рамках зведеного виконавчого провадження ВП № 34040904 щодо стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 2614095,87 грн. на користь Управління пенсійного фонду України та у сумі 7330978,00 грн. на користь Державної податкової служби. Відповідно до положень ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються після виконання зобовязань щодо оплати праці. Разом з тим, як зазначає заявник, 25.07.2016 р. на засіданні Комісії з питань удосконалення діяльності державних підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Мін регіону, та акціонерних товариств, стосовно яких міністерство здійснює повноваження з управління корпоративними права держави прийнято рішення щодо передачі ДП «ДПІ Запоріжцивільпроект» в комунальну власність Запорізької області обласної територіальної громади, що є шляхом оздоровлення господарської діяльності підприємства.

Пунктом 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення. При цьому слід враховувати приписи ст. 121 ГПК України.

Відповідно до пункту 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на надані суду сторонами докази в обґрунтування своїх позицій, беручи до уваги матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, суд вважає за можливе задовольнити заяву відповідача частково та надати ДП «ДПІ Запоріжцивільпроект» відстрочку виконання рішення до 01.01.2017 р. Щодо клопотання відповідача про виключення індексу інфляції 8149,36 грн. та 3% річних в розмірі 663,53 грн. до 30 березня 2017 року, суд зазначає, що в нього відсутні такі повноваження.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов приватного акціонерного товариства «Київстар» до Державного проектного інституту «Запоріжцивільпроект» про стягнення 20826,22 грн. задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Державного проектного інституту «Запоріжцивільпроект» (69095, м. Запоріжжя, пл. Пушкіна, буд. 4; ) на користь приватного акціонерного товариства «Київстар» (03110, м. Київ, Червонозоряний проспект, 51; ) суму боргу в розмірі 12013 (дванадцять тисяч тринадцять) грн. 33 коп., суму втрат від інфляції в розмірі 8149 (вісім тисяч сто сорок девять) грн. 36 коп., 3% річний в сумі 663 (шістсот шістдесят три) грн. 53 коп. та судовий збір в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Відстрочити виконання судового рішення по справі № 908/1832/16 від 21.09.2016 р. про стягнення з Державного проектного інституту «Запоріжцивільпроект» (69095, м. Запоріжжя, пл. Пушкіна, буд. 4; ) на користь приватного акціонерного товариства «Київстар» (03110, м. Київ, Червонозоряний проспект, 51; ) суми боргу в розмірі 12013 (дванадцять тисяч тринадцять) грн. 33 коп., суми втрат від інфляції в розмірі 8149 (вісім тисяч сто сорок девять) грн. 36 коп., 3% річний в сумі 663 (шістсот шістдесят три) грн. 53 коп. та судового збору в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. до 01.01.2017 р.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 ГПК України 28 вересня 2016 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.