РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2016Справа №910/13764/16
За позовом Комунального підприємства «Дирекція з утримання та

обслуговування житлового фонду в Святошинському районі

м. Києва»

до Публічного акціонерного товариства «Фірма Прокат»

про стягнення 7056,78 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

Обставини справи :

Комунальне підприємство "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Фірма Прокат» 7056,78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов'язання з оплати орендних платежів за договором №17/1 від 04.11.2012р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 04.11.2012 між Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією (Орендодавець, третя особа), Публічним акціонерним товариством "Фірма Прокат" (Орендар, відповідач) та Комунальним підприємством "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" (Балансоутримувач) було укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва № 17/1. Відповідно до умов договору орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нежитлові приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Депутатська, 23 та зобов'язався сплачувати орендну плату балансоутримувачу за користування даним майном. Додатковою угодою від 02.03.2015 р. внесено зміни до договору оренди, та замінено балансоутримувача у договору КП "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" на КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва" (позивач). за доводами позивача, в порушення умов договору, відповідачем несвоєчасно та не в повному обсязі здійснюється розрахунки по орендним платежам, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість з грудня 2014 по лютий 2015 у розмірі 7056,78грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2016 р. порушено провадження у справі № 910/13764/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 21.09.2016р. за участю представників сторін.

В судове засідання представник позивача не з'явився. Заяв, клопотань від позивача на адресу суду не надходило.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У п.3 Постанови №11 від 17.10.2014р. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Таким чином, незважаючи на те, що сторони у судове засідання 21.09.2016 не з'явилися, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2012 року між Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією (надалі - орендодавець, третя особа), Публічним акціонерним товариством "Фірма Прокат" (надалі - орендар, відповідач) та Комунальним підприємством "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" (Балансоутримувач) було укладено договір № 17/1 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (надалі - договір), відповідно до умов якого орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 01.08.2012 № 124 та розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 01.10.2012 № 641, передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: вул.. Депутатська, 23, для розміщення ательє прокату.

Відповідно до п.2.1. договору об'єктом оренди є нежитлові приміщення загальною площею 73,6 кв.м., розташовані на першому поверсі згідно з викопіюванням з поверхового плану, що складає невід'ємну частину цього договору.

Опис технічного стану об'єкта оренди на дату передачі його орендареві, його склад зазначаються в акті приймання-передачі об'єкта оренди (п. 2.3. договору).

Як вбачається із матеріалів справи 04.11.2012 р. сторонами підписано акт приймання-передачі, за яким орендодавець передав, а оренда прийняв в оренду нежитлові приміщення на першому поверсі, загальною площею 73,6 кв.м., розташовані за адресою: вул. Депутатська , 23, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває на балансі Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації. Стан приміщення що передається в оренду - задовільний.

За користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київ ради від 22.09.2011 р. № 34/6250. Розмір орендної плати згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною цього договору (додаток 1), на дату підписання договору за перший місяць оренди становить без ПДВ: 1330,16 грн (п. 3.1. договору).

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованого у поточному місяці (п. 3.2. договору).

Згідно з п. 3.4. договору додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Відповідно до п. 3.5. договору орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства (баласоутримувача), починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

Орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця (п. 3.6. договору).

Вартість комунальних послуг, витрат на утримання прибудинкової території, вартість послуг по ремонту і технічному обслуговуванню інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі у т.ч. покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо, компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою, не входить до складу орендної плати та сплачується орендарем окремо на підставі договорів (угод), укладених орендарем з підприємством або організаціями, що надають такі послуги (п. 3.8. договору).

Згідно з п. 9.1. договору цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 01.04.2012 р до 30.11.2012 р.

Додатковою угодою від 29.09.2014 р. сторонами внесено зміни до договору, якою продовжено строк дії договору до 29.11.2015 р.

За доводами позивача, що підтверджується матеріалами справи, розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.02.2015 "Про передачу та закріплення житлового і нежитлового фонду за комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" закріплено на праві господарського відання за КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" житловий та нежитловий фонд, визначений в п.1 цього розпорядження, до якого входить, зокрема, нежитлове приміщення по вул.. Депутатській, 23 площею 73,60 кв.м.

В подальшому 02 березня 2015 року до договору оренди № 17/1 внесено зміни, додатковою угодою, якою замінено баласоутримувача КП "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" на КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" (надалі - позивач).

За доводами позивача, відповідачем в порушення договірних зобов'язань не сплачується орендна плата, експлуатаційні витрати та плата за землю, у строки та розмірах, визначених договором оренди, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість за період з грудня 2014р по лютий 2015р. розмірі 7056,78 грн.

Отже, спір у справі виник через не виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором щодо повноти та вчасності сплати отриманих послуг.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до ч. 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Пункт 5 статті 762 Цивільного кодексу України визначає, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Відповідно до п.п. 1,7 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи пунктів 2.5, 3.6., 3.8. договору оренди строк виконання відповідачем зобов'язань по сплаті за орендні платежі, плати за землю та експлуатаційні витрати за період з грудня 2014 року по лютий 2015 року включно станом на момент вирішення спору настав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов'язання по оплаті орендних платежів, оплати за землю та експлуатаційні витрати не виконав внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 7056,78 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість, яка підписана керівником та головним бухгалтером позивача.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням визначених змістом зобов'язання умов (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Це стосується відповідача, який мав довести суду, що він зобов'язання за договором виконав своєчасно та в повному обсязі, відповідно до умов договору. Відповідач доказів відсутності заборгованості за отримані послуги суду не надав, доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основної суми заборгованості у розмірі 7056,78 грн., що виникла за період з грудня 2014 року по лютий 2015 року обґрунтовані, документально підтверджені та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Це стосується відповідача, який мав довести суду, що він свої зобов'язанння в частині сплати платежів, відповідно до умов договору, виконав

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати на оплату судового збору покладаються на відповідача..

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Фірма Прокат" (04111, м. Київ, вул.. Салютна, буд. 15; ідентифікаційний код 03062272) на користь Комунального підприємства «Дирекція з утримування та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» (03134, м. Київ, вул. Симиренка, буд. 17, ідентифікаційний код 36037999) заборгованість у розмірі 7 056 грн. 78 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.09.2016р.

Суддя Трофименко Т.Ю.