ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016 Справа № 917/1188/16

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до Лубенської міської ради, 37500, Полтавська область, м. Лубни, вул. Я.Мудрого, 33

про визнання права викупу нежитлового приміщення

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: не з'явились

від відповідача: Балко С.О., довіреність б/н від 04.01.2016

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складання повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про визнання за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 у відповідності до вимог п.11.4 договору оренди нежилого приміщення від 16.09.2009 права викупу об'єкта оренди нежитлового приміщення підземного туалету, загальною площею 59,8 кв.м., розташованого за адресою: м. Лубни, проспект Володимирський (колишня вулиця Радянська), 52, за вартістю, яка визначається із застосуванням експертної оцінки.

Позивач в судове засідання не з'явився.

Відповідач у відзиві на позов проти позову заперечує, посилаючись на те, що Лубенська міська рада не позбавляла позивача права на викуп об'єкта оренди, а лише відмовила у включенні орендованої вбиральні у план приватизації об'єктів комунальної власності м. Лубни на відповідні роки; вважає, що станом на дату розгляду справи відсутній предмет спору та просить суд припинити провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд встановив:

15.06.2009 Лубенська міська рада в особі Фонду комунального майна та Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 уклали договір оренди №18.

Відповідно до п.1.1 договору Орендодавець передав, а Орендар прийняв вбиральню площею 73,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (на даний час проспект Володимирський).

У відповідності до п. 4.1 - 4.3 договору сторонами складено акт приймання - передачі приміщення.

Даний об'єкт оренди є власністю територіальної громади м. Лубни в особі Лубенської міської ради, відповідно до свідоцтва на право власності від 02.02.2006.

Вартість майна відповідно до Висновку, що складений оцінювачем ОСОБА_3 станом на 04.08.2009 становила 24532,00 грн без урахування ПДВ.

У відповідності до вимог п. 12.1 договору він набуває чинності з моменту його підписання і діє до 16.09.2019 .

Пунктом 12.8 договору визначено, що взаємовідносини сторін, не врегульовані цим договором, регламентуються чинним законодавством України, в т.ч. нормами Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Указу Президента України №209/99 "Про Державну програму приватизації".

Пунктом 42 Державної програми приватизації, затвердженої Указом Президента України №209/99 від 24.02.1999 визначено, що у разі, коли орендарем будівлі (споруди, приміщення) за згодою орендодавця здійснено за рахунок власних коштів поліпшення орендованого об'єкта, яке неможливо відокремити від відповідного об'єкта без завдання йому шкоди, вартістю не менше 25 відсотків балансової вартості будівлі (споруди, приміщення), орендар одержує право викупу цієї будівлі (споруди, приміщення).

В свою чергу, п. 11.4 договору визначено, що в разі, коли орендарем за письмовою згодою орендодавця здійснено за рахунок власних коштів поліпшення об'єкта оренди, які неможливо відокремити від об'єкта без завдання йому шкоди, вартістю не менше 25 (двадцяти п'яти) відсотків експертної вартості об'єкта, орендар одержує право викупу об'єкта оренди.

Як вбачається з листа Лубенського міського голови від 18.04.2016 за №1-8/1163, 29.12.2009 Фондом комунального майна як уповноваженою особою надано дозвіл на проведення ремонту орендованої вбиральні за власні кошти, відповідно до зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва на суму 45652,00 грн, що майже вдвічі перевищує вартість об'єкта оренди.

Крім того, вказане підтверджується і Витягом з рішення виконавчого комітету Лубенської міської Ради №324 від 23.12.2009, відповідно до якого позивачу дозволено здійснити реконструкцію орендованого підземного туалету по вул. Радянській, 52, згідно проектної документації, розробленої попереднім орендарем - ОСОБА_4

18.11.2010 комісією Фонду комунального майна Лубенської міської Ради проведено обстеження об'єкту оренди та складено відповідний Акт, а 28.01.2011 виконавчим комітетом Лубенської міської Ради прийнято рішення №17, яким прийнято в експлуатацію закінчений реконструкцією підземний туалет з надбудовою та прибудовою магазину промислових товарів.

Отже, позивачем за письмовою згодою Орендодавця здійснено реконструкцію орендованого приміщення, внаслідок якого цей об'єкт було покращено, і в подальшому ці поліпшення у вигляді реконструкції були прийняті Орендодавцем в експлуатацію.

Як зазначає позивач, 02.08.2013 за його заявою вказаний об'єкт оренди включено в план приватизації об'єктів комунальної власності на 2013 рік, проте питання щодо затвердження способу приватизації шляхом викупу орендарем було знято з розгляду для додаткового вивчення.

21.10.2013 позивач повторно звернувся до Лубенської міської Ради з заявою щодо затвердження способу приватизації шляхом викупу ним, як орендарем, який здійснив поліпшення об'єкта оренди, однак рішенням постійних депутатських комісій колегією міської Ради прийнято рішення про зняття даного питання з порядку денного 35 сесії шостого скликання.

В лютому 2016 року позивач знову звернувся до відповідача з письмовою заявою щодо включення орендованого ним майна в план приватизації об'єктів комунальної власності на 2016 рік.

Проте, рішенням Лубенської міської Ради від 19.02.2016 відмовлено в задоволенні заяви.

Позивач, стверджує, що всупереч вимогам чинного законодавства та умовам договору, відповідач безпідставно та необґрунтовано відмовляє йому в праві викупу об'єкта оренди.

Вищезазначене стало підставою для звернення до суду з позовом про визнання за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 у відповідності до вимог п.11.4 договору оренди нежилого приміщення від 16.09.2009 права викупу об'єкта оренди нежитлового приміщення підземного туалету.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку відмовити в позові, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 статті 1 Господарського процесуального Кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 2 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Отже, необхідною умовою для звернення до суду із відповідним позовом є порушення прав та охоронюваних законом інтересів особи - позивача у справі.

Порушення своїх прав та необхідність їх захисту, особи, що звертаються до суду, повинні довести належними та допустимими доказами.

Статтею 20 Господарського Кодексу України встановлено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Стаття 16 Цивільного Кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та визначає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина друга п. 1 ст. 16 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути і визнання права.

Згідно приписів ч. 2 ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В обґрунтування позову позивач посилається на порушення відповідачем умов договору оренди № 18 від 16.09.2009.

Як передбачено п. 11.4 договору оренди № 18 від 16.09.2009 у разі, коли Орендарем за письмовою згодою Орендодавця здійснено за рахунок власних коштів поліпшення об'єкта оренди, які неможливо відокремити від об'єкта без завдання йому шкоди, вартістю не менше 25% експертної вартості об'єкта, Орендар одержує право викупу об'єкта оренди.

Позивач стверджує, що відповідач відмовляє йому в праві викупу об'єкта оренди.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності.

Статтею 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Цією ж статтею передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою.

Як досліджено судом орендар ОСОБА_1 зверталась до Лубенської міської ради з заявами щодо включення об'єкта оренди в план приватизації об'єктів комунальної власності м. Лубни, але на засіданні постійних депутатських комісій та на засіданні сесій Лубенської міської ради ФОП ОСОБА_1 було відмовлено.

В даному випадку Лубенська міська рада не позбавляла позивача ФОП ОСОБА_1 права на викуп об'єкта оренди, а лише відмовила у включенні орендованої вбиральні у план приватизації об'єктів комунальної власності м. Лубни на відповідні роки. Тобто, позивач має право на викуп об'єкта оренди - приміщення вбиральні за адресою: м. Лубни, пр-т. Володимирський, 52 (колишня вул. Радянська), відповідно до умов договору оренди.

В матеріалах справи відсутні докази відмови позивачу у праві викупу орендованого приміщення.

Статтею 289 Господарського кодексу встановлено, що орендар має право викупу об'єкта оренди, якщо таке право передбачене договором оренди.

Спірним договором оренди (п. 11.4) зазначене право передбачене.

Позивачем не надано суду доказів порушення відповідачем його права на викуп орендованого приміщення.

Твердження позивача про те, що відповідач порушує умови договору оренди від 16.09.2009 не підтверджені належними та допустимими доказами.

У відповідності вимог ст. ст. 32 - 33 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

З огляду на викладене, суд відмовляє у позові за недоведеністю обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог до відповідача.

Згідно статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32-33, 43-44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 03.10.2016.

Суддя Д.М. Сірош