РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2016Справа №910/31323/15

За позовомПублічного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2"
До Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд"
Простягнення 3% річних та інфляційних втрат в розмірі 773 834,07 грн.
Суддя Ярмак О.М.

Представники:

від позивачаПолонська Н.М. (представник за довіреністю), Дзера Ю.М. (представник за довіреністю)
від відповідачаКлименко О.А. (представник за довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Трест Київпідземшляхбуд-2" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" 3% річних в сумі 56 086,32 грн. та інфляційних в сумі 746 036,90 грн. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 у справі № 910/31323/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2016, позов Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" до Публічного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2" задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 56 086,32 грн., індекс інфляції в розмірі 746 036,90 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 12 031,85 грн.

Постановою від 24.05.2016 Вищим господарським судом України рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2016 у справі № 910/31323/15 скасовано, а матеріали справи передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справ справу № 910/31323/5 передано на розгляд судді Ярмак О.М.

Ухвалою від 01.06.2016 судом прийнято справу до свого провадження та призначено її розгляд на 12.07.2016.

12.07.2016 судом продовжено строк розгляду спору та оголошено перерву в судовому засіданні до 02.08.2016.

В судових засіданнях 02.08.2016 та 16.08.2016 судом оголошувалися перерви.

Ухвалою від 06.09.2016 судом відкладено розгляд справи на 20.09.2016.

В судовому засіданні 20.09.2016 представники позивача наполягали на задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 56 086,32 грн 3% річних та 746 036,90 грн інфляційних втрат, зумовлених невчасним виконанням взятих на себе зобов'язань за мировою угодою від 24.01.2014 у справі № 50/254-43/124-46/304-2012.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 50/254-43/124-46/304-2012 про банкрутство ВАТ "Трест Міськбуд-4" за заявою Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Трест Міськбуд-4".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2014 у справі № 50/254-43/124-46/304-2012, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2014, затверджено мирову угоду, у зв'язку з чим провадження у справі припинено.

За змістом затвердженої мирової угоди, вимоги кредиторів четвертої черги, серед яких є вимоги Публічного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2" у розмірі 1 282 675,70 грн., погашаються кредитором - Публічним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд". При цьому, згідно з п. 3.3.5 мирової угоди, виплата здійснюється протягом шестидесяти днів з моменту набрання законної сили ухвалою Господарського суду міста Києва про затвердження мирової угоди.

Враховуючи невиконання Публічним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд" умов мирової угоди Публічне акціонерне товариство "Трест Київпідземшляхбуд-2" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду міста Києва від 24.01.2014 у справі №50/254-43/124-46/304-2012, шляхом стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 1 282 675,70 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.05.2015 у справі № 910/7550/15-г, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 27.10.2015, зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд" виконати умови мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2014 у справі №50/254-43/124-46/304-2012, шляхом стягнення з Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" на користь ПАТ "Трест Київпідземшляхбуд-2" 1 282 675,70 грн. грошових коштів.

Вказаним рішенням встановлено, що відповідачем належним чином не виконано зобов'язання щодо перерахування на рахунок позивача коштів відповідно до умов мирової угоди. При цьому зазначено, що 60-денний строк для виконання відповідачем грошового зобов'язання за мировою угодою слід відраховувати від 22.04.2014 (дня набрання законної сили постановою Київського апеляційного господарського суду у справі №50/254-43/124-46/304-2012), тому останнім днем для сплати відповідачем заборгованості є 23.06.2014.

Отже, обставини невиконання відповідачем зобов'язання по сплаті 1 282 675,70 грн. у передбачений мировою угодою термін встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 13.05.2015 у справі №910/7550/15-г, тому в силу приписів ст.35 Господарського процесуального кодексу України вказані обставини є преюдиціальними та не потребують повторного доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перерахував грошові кошти у розмірі 1 282 675,70 грн. позивачу лише 08.12.2015 відповідно до платіжного доручення № 5660 від 07.12.2015.

Враховуючи те, що відповідачем було допущено прострочення виконання грошового зобов'язання за мировою угодою, затвердженою ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2014 у справі №50/254-43/124-46/304-2012, позивачем за період з 24.06.2014 (день, наступний за днем, коли зобов'язання мало бути виконано) по 07.12.2015 були нараховані 3% річних в сумі 56 086,32 грн. та 746 036,90 грн. інфляційних втрат в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України, стягнення яких є предметом розгляду у даній справі.

Відтак, позивач вважає, що оскільки Публічним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд" зобов'язання зі сплати позивачу коштів в сумі 1 282 675,70 грн. не було виконано у визначений мировою угодою строк, відповідач є таким, що допустив прострочення виконання грошового зобов'язання, тому має нести відповідальність, передбачену ст. 625 Цивільного кодексу України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 35 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, чинній до 19.01.2013, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин) під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та (або) розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється угодою сторін.

Отже, виходячи зі змісту вказаної статті мирова угода є цивільно-правовою угодою (правочином).

Враховуючи наведене, мирова угода за своєю правовою природою є правочином у розумінні ст.ст.202,203 Цивільного кодексу України та підставою для виникнення прав і обов'язків сторін, які її уклали, а також одночасно є судовою процедурою у справі про банкрутство.

Правової позиції про те, що мирова угода одночасно є правочином і судовою процедурою у справі про банкрутство, дотримується також Верховний Суд України (постанова від 04.07.2006 у справі №3-2433к06) та Вищий господарський суд України (постанови від 15.01.2014 у справі №10/Б-932, від 13.08.2013 у справі № 2-3/1835-2006 (2-31/1835-06), від 28.10.2010 у справі №28/130 та від 27.01.2014 у справі №922/3651/13).

Більше того, доказів того, що мирова угода, затверджена ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2014 у справі №50/254-43/124-46/304-2012, оформлена та містить реквізити, необхідні для визнання її виконавчим документом в розумінні п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» і підлягає виконанню державною виконавчою службою, в матеріали справи не подано та з тексту самої мирової угоди не вбачається.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до п.1.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535,625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, в тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Умови укладеного між сторонами правочину у вигляді мирової угоди від 24.01.2014 у справі №50/254-43/124-46/304-2012 свідчать про те, що позивач взяв на себе зобов'язання сплатити на користь відповідача грошові кошти у розмірі 1 282 675,70 грн. у строк до 23.06.2014.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 24.01.2014 у справі №50/254-43/124-46/304-2012 про затвердження мирової угоди набрала законної сили у встановленому законодавством порядку, судом не розірвана та недійсною не визнана.

Оскільки зобов'язання відповідача перед позивачем, встановлені вказаною мировою угодою, є грошовим в розумінні чинного законодавства, факт його невиконання встановлено судовим рішенням, виконання якого здійснено лише 08.12.2015, то позивач має право на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, що не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові, починаючи з 24.06.2014 по 07.12.2015.

Поряд з викладеним, на виконання вказівок Вищого господарського суду України з приводу дослідження обставин, що мають істотне значення для вирішення спору, суд зазначає таке.

Мирова угода у банкрутстві є окремою судовою процедурою, укладення якої регулюється спеціальними нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що носять пріоритетний характер в застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Стаття 39 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній до 19.01.2013, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, встановлює наслідки невиконання мирової угоди, а саме: у разі невиконання мирової угоди кредитори можуть пред'явити свої вимоги до боржника в обсязі, передбаченому цією мировою угодою.

Вказаний варіант поведінки у випадку невиконання мирової угоди визначений диспозитивним правом кредитора та не виключає можливість застосування до особи, яка прострочила виконання взятих на себе грошових зобов'язань, відповідальності, передбаченої господарським та цивільним законодавством, адже, на відносини, які склалися у процедурі банкрутства поширюється дія інших законодавчих актів, в тому числі і норми Цивільного кодексу України.

Більше того, у даному випадку особою, яка прострочила виконання взятих на себе за правочином грошових зобов'язань, є не божник у справі про банкрутство, а голова комітету кредиторів (відповідач), який свідомо та вільно зобов'язався виплатити іншому кредитору (позивачу) грошову суму та погодив відповідний строк її виплати.

Проте, суму, на яку розрахував позивач, відповідач виплатив із суттєвим простроченням лише 08.12.2015 після прийняття рішення Господарським судом міста Києва від 13.05.2015 у справі №910/7550/15-г про стягнення 1 282 675,70 грн.

При прийнятті даного рішення у справі суд враховує факт прийняття у позовному провадженні вказаного рішення від 13.05.2015 у справі № 910/7550/15-г на підставі норм цивільного та господарського законодавства.

Отже, на підставі викладеного вище, суд вважає правомірним та справедливим задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача як особи, яка не вчасно виконала взяті на себе грошові зобов'язання, 746 036,90 грн. інфляційних втрат та 56 086,32 грн. 3% річних, розрахунок яких перевірено судом та не суперечить чинному законодавству, на користь позивача, яка має право на компенсацію втрат за користування належними йому коштами.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" (01010, м. Київ, вулиця Суворова, будинок 4/6, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2" (02105, м. Київ, вул. Тампере, 13-б, ) 56 086 (п'ятдесят шість тисяч вісімдесят шість) грн. 32 коп. 3% річних, 746 036 (сімсот сорок шість тисяч тридцять шість) грн. 90 коп. інфляційних втрат та 12 031 (дванадцять тисяч тридцять одна) грн. 85 коп. судового збору.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 28.09.2016

Суддя О.М. Ярмак