ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2016 року Справа № 904/1328/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. (доповідач)

суддів: Березкіна О.В., Дармін М.О.

Секретар судового засідання Логвіненко І.Г.

Представники сторін не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2016р. у справі №904/1328/16

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м.Дніпропетровськ

до відровідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус", м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Луцьк

про стягнення 31 162 грн. 85 коп.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2016 р. у справі №904/1328/16 (суддя Загинайко Т.В.) у задоволенні позову до Відповідача-1 відмовлено. Позов задоволено за рахунок Відповідача-2, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 16 645 грн. 23 коп. заборгованості по кредиту, 6 430 грн. 65 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 1 198 грн. 55 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом, 6 888 грн. 42 коп. пені та 1 378 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду, у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що у позовній заяві не зазначено, коли виникла заборгованість, підстави її виникнення та причини непогашення, не визначено вину Відповідача у виникненні заборгованості, коли між сторонами укладений кредитний договір, який кредитний ліміт встановлений сторонами. Зазначив, що в наданих Позивачем Умовах та Правилах Банку не зазначена дата їх прийняття і час їх дії; Позивачем не зазначено обставини виникнення заборгованості на банківському рахунку (викрадення коштів Відповідача невідомими особами 11-12.03.2015р.). Вважає, що має бути звільнений від відповідальності за викрадення з його рахунку коштів невідомими особами та за нарахування відсотків та пені на них.

Позивачем та відповідачем-1 відзивів на апеляційну скаргу не надано, сторонами явку повноважних представників в судове засідання не забезпечено, не зважаючи на те, що належним чином останні були повідомлений про час та місце розгляду справи.

З огляду на те, що будь-яких клопотань або додаткових доказів від сторін до суду не надходило, наявних матеріалів достатньо для вирішення спору по суті, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними доказами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом при розгляді справи встановлено, що 22.03.2011р. між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "ПРИВАТБАНК" (надалі - Позивач) та Фізичної особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - Відповідач-2) підписано заяву про відкриття поточного рахунку, згідно якої Відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - Умови), тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua та які разом із заявою складають договір банківського обслуговування.

Відповідно до договору Відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, sms-повідомлення чи інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг" (а.с.33).

Відповідно до пункту 3.2.1.1 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт на поточний рахунок (надалі - кредит) надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту (надалі - ліміт); техніко-економічне обґрунтування кредиту - фінансування поточної діяльності; про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших); банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку; при цьому утворюється дебетове сальдо; кредит надається у обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплаті процентів та винагороди (пункт 3.2.1.1.3 Умов та Правил надання банківських послуг).

Згідно з пунктом 3.2.1.1.8 Умов та Правил надання банківських послуг проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до „Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі „Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/ Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-які іншій формі); при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбачених Умовами та Правилами надання банківських послуг, банк на свій розсуд має право змінити умови кредитування, встановивши інший термін повернення кредиту; згідно статей 212, 651 Цивільного кодексу України при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань за кредитом, банк на свій розсуд, починаючи з 91-ого дня порушення будь-якого з зобов'язань має право встановити інший термін повернення кредиту; при цьому банк направляє клієнту повідомлення з зазначенням дати терміну повернення кредиту на свій вибір або в письмовій формі, або за допомогою засобів електронного зв'язку банка і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms- повідомлення чи інших); при непогашенні заборгованості у термін, визначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, вказаної в повідомленні, вважається простроченою.

У пункті 3.2.1.1.11 Умов та Правил надання банківських послуг періодом безперервного користування є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку; початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня; зменшення або збільшення заборгованості по кредиту в цей період не впливають на зміну дати закінчення періоду безперервного користування кредиту; датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, по закінченню якого на поточному рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо; період безперервного користування „кредитним лімітом на поточному рахунку" - не більше 35 днів.

У пунктах 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.1.1., 3.2.1.4.1.2 та 3.2.1.4.1.3 Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційна процентна ставка); порядок розрахунку відсотків: за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 20-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця, розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості; у випадку необнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, клієнт сплачує банку за користування кредитом проценти у розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягає обнулюванню; у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало анулюванню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало анулюванню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними; при порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості; у разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360-ти днів у році; сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360-ти днів у році; розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом; день повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається; нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (пункт 3.2.1.4.9 Умов та Правил надання банківських послуг).

Також клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до пунктів 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг; банк може за своїм розсудом не стягувати зазначену комісію у разі, якщо максимальне сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній календарний місяць, не перевищувало 100 гривень (пункт 3.2.1.4.4 Умов та Правил надання банківських послуг).

У зв`язку із неналежним виконанням умов договору станом на 27.10.2015р. у Відповідача-2 утворилася заборгованість по кредиту - 16 645,23 грн, заборгованість за відсотками користування кредитом - 6 430,65 грн, заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 198,55 грн, що і стало підставою для звернення із даним позовом.

Відповідно до п. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч.ч. 1-3, ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Як було зазначено, Відповідач-2 згідно Заяви про відкриття поточного рахунку в ПАТ КБ "Приватбанк" від 22.03.2011р., приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом складають договір банківського обслуговування, та взяв на себе зобов'язання виконувати умови зазначеного договору.

Зазначені документи у своїй сукупності визначають істотні умови договору банківського обслуговування та підтверджують факт його укладення між Позивачем та Відповідачем-2 (зазначеної позиції дотримується Вищий господарський суд України - постанова №910/14030/14 від 14.07.2015р., № 909/360/14 від 22.01.2015р.).

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За загальним правилом, передбаченим частиною 1 статті 1072 Цивільного кодексу України та частиною 22.9. статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" банк повинен виконати розпорядження клієнта виключно в межах залишку грошей на рахунку платника.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 1069 Цивільного кодексу України якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Враховуючи викладене, за своєю правовою природою укладений між сторонами у справі договір банківського обслуговування від 22.03.2011р. є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору на умовах овердрафту.

Відповідно до ч.2 ст. 1069 Цивільного кодексу України права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Враховуючи наведене, а також те, що заборгованість Відповідача-2 підтверджується банківською випискою по його особовому рахунку, яка є первинним документом, бо містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (Узагальнююча податкова консультація щодо використання банківських виписок як первинних документів, затвердженої наказом Державної податкової служби України 05.07.2012р. №583), апеляційний суд вважає правомірними позовні вимоги та висновок суду першої інстанції щодо стягнення з Відповідача-2 боргу по кредиту - 16 645,23 грн., боргу по процентам за користування ним - 6 430,65 грн, заборгованості по комісії - 1 198,55 грн.

Згідно ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до пункту 3.2.1.5.1 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених пунктами 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених пунктами 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого пунктами 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (в % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу; а у разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному у пункті 3.2.1.4.1.3 від суми заборгованості за кожний день прострочення; сплата пені здійснюється у гривні; у випадку якщо кредит надавався в іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати; нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язання, передбаченого пунктами 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2, 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане клієнтом (пункт 3.2.1.5.4 Умов та Правил надання банківських послуг).

Враховуючи зазначене, суд першої інстанцій дійшов вірного висновку про правомірність стягнення з боржника на користь Позивача пені за несвоєчасне виконання кредитних зобов'язань у сумі 6 888 грн. 42 коп. (з 01.04.2015р. по 27.10.2015р.), у тому числі: 5 539 грн. 25 коп. - за несвоєчасну оплату тіла кредиту (з 01.04.2015р. по 27.10.2015р.), 1 112 грн. 93 коп. - за несвоєчасну оплату відсотків за користування кредитом (з 01.04.2015р. по 27.10.2015р.) та 236 грн. 26 коп. - за несвоєчасну оплату комісії (з 01.05.2015р. по 27.10.2015р.).

11.11.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус" як поручителем (надалі - Відповідач-1) та Позивачем як кредитором був укладений договір поруки №10221VOY0S0JV, за яким Відповідач-1 поручився перед Позивачем за виконання Відповідачем-2 всіх своїх зобов`язань за договором б/н від 22.03.2011р. в тому ж розмірі, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів.

Відповідно до пункту 4 Договору поруки боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Строк, в межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом 5-ти років (пункт 9 Договору поруки).

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем було спрямовано Відповідачу-2 вимогу від 13.10.2015р. вих.№10221VOY0S0JV з проханням погасити прострочену заборгованість у повному обсязі (а.с. 46-47).

Відповіді надано не було, заборгованість не погашена.

Згідно з частиною 1 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 Цивільного кодексу встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2016р. на офіційному веб - сайті Вищого господарського суду було розміщено оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус".

З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази звернення Позивача із заявою про визнання грошових вимог за грошовими зобов'язаннями, що виникли на підставі договору поруки, в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус", а строк, встановлений Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" для пред`явлення таких вимог, сплив, судом першої інстанції вірно відмовлено у позовних вимогах до Відповідача-2 на підставі статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Щодо заперечень Відповідача-2 відносно безпідставного списання грошових коштів з його рахунку апеляційний суд зауважує наступне.

Як було встановлено судовими інстанціями у справі № 903/891/15, що відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України не підлягає доведенню знов, 11.03.2015р. о 19-59 год. з особового рахунку Відповідача-2 сформовано та відправлено платіж у розмірі 21 000,00 грн. Банком утримано комісію за перерахування коштів у розмірі 415,08 грн. 12.03.2015р. о 08-23 год. з особового рахунку Відповідача-2 сформовано та відправлено платіж у розмірі 15 000,00 грн. При цьому, Банком утримано комісію за перерахування коштів у розмірі 450,00 грн. 20.03.2015р. на рахунок Відповідача-2 зараховано 15 071,00 грн. в якості часткової оплати за транспортні послуги, які списані Позивачем.

За заявою позивача щодо незаконного перерахування з його рахунку грошових коштів у розмірі 36 000,00 грн. слідчим відділом Луцького МВ УМВС відкрито кримінальне провадження за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України.

Службою безпеки Позивача проведено службове розслідування, в ході якого встановлено, що 11.03.2015 р. вхід в GVOZDAYKOM для бізнесу клієнта ОСОБА_1 був зафіксований в 18:33 год. з ІР адреси НОМЕР_2 (назва провайдера: Biznes Host.pl sp. z o.o. Poland) і в 19:59 год. с ІР адреси НОМЕР_3 (назва провайдера: www.hitme.net.pl) був створений і підписаний платіж на суму 21 000, 00 грн. за допомогою ЕЦП на карту НОМЕР_4 клієнта ОСОБА_5 Також, 12.03.2015 р. в 07:53 год. був здійснений вхід в акаунт з ІР адреси НОМЕР_2 і в 08:23 год. з ІР адреси НОМЕР_3 (назва провайдера: www.hitme.net.pl) був створений і проведений платіж у сумі 15 000, 00 грн. на карту НОМЕР_4 клієнта ОСОБА_5 з призначенням платежу: зворотня фінансова допомога згідно дог.№001 від 05.03.2015 без ПДВ і господарські/командировочні/ представницькі/авансові витрати.

З огляду на те, що інформація про пароль Відповідача-2 містилась на жорсткому диску, ключами та паролями доступу програмного комплексу "Приват24", як і самим комп'ютером, користувався не тільки Відповідач-2, обмеження на вхід за ІР-адресами не було встановлено, створилась можливість для скористання програмою третіми особами (в поясненнях до висновку № 86 від 27.04.2015ТОВ "ЕПОС" вказується, що за допомогою вразливості у встановленому наборі програмного забезпечення було приховано від користувача встановлено програму Remote Manipulator System).

Таким чином, суд у справі № 903/891/15 дійшов висновку, що ініціювання платежів з іншої ІР-адреси відповідає умовам договору; незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, сприяв користувач (Відповідач-2) своїми діями (бездіяльністю); проведені 11.03.2015 р. та 12.03.2015р. через ПК ПРИВАТ 24 платежі були сформовані і відправлені з коректним введенням пароля і логіна, тому правомірно розцінені банком як такі, що проведені уповноваженою особою.

З огляду на викладене, судами було відмовлено у стягненні з ПАТ "ПРИВАТБАНК" коштів, списаних з рахунку Відповідача-2 як комісія за перерахування коштів та погашення заборгованості за кредитним лімітом в сумі 19 212,35 грн.

Отже, заперечення скаржника в частині неправомірності зарахування зазначених коштів у заборгованість за кредитом є безпідставними.

Згідно листа ГУНП у Волинській області від 11.05.2016р. № 691/58/02-2016 кримінальне провадження № 0000691 від 12.03.2015р. за ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України, в якому Відповідач-2 є потерпілим, триває, тому останній не позбавлений права заявити про свої матеріальні вимоги до винних осіб в кримінальному процесі.

Враховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни рішення суду відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України не вбачається, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області без змін.

Керуючись ст.ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровського області від 17.05.2016р. у справі №904/1328/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з часу її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 28.09. 2016р.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін