ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20 вересня 2016 р. Справа № 903/592/16

за позовом публічного акціонерного товариства Волиньобленерго в особі Луцької міської філії

до товариства з обмеженою відповідальністю Західна теплоенергетична група

про стягнення 38756грн.86коп.

Суддя Слободян О.Г.

Представники :

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 02.07.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 11.02.2016р.

Суть спору: позивач ПАТ Волиньобленерго в особі Луцької міської філії звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ТОВ Західна теплоенергетична група 38756,86грн., в тому числі 35818,94грн. пені та 2937,92грн. 3% річних, нарахованих за неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань по оплаті використаної електроенергії згідно договору про постачання електричної енергії №529-0968000 від 22.11.2011р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань згідно укладеного договору, несвоєчасній оплаті використаної електроенергії. В звязку з чим відповідачу нараховано 35818,94грн. пені та 2937,92грн. 3% річних відповідно до п.4.2.1 договору та ст.625 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві (вх..№01-54/8469/16 від 20.09.2016р.) визнає позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та просить суд зменшити розмір нарахованої пені, врахувавши виняткові обставини, що склались на підприємстві. Представник вказує, що можливість розрахунків відповідача за договором про постачання електричної енергії напряму залежать від належного здійснення розрахунків ДКП «Луцьктепло» за отримані послуги з переробки давальницької сировини (природного газу) у готову продукцію (теплову енергію). Спірна ситуація між відповідачем та ДКП «Луцьктепло» призвела до важкого фінансового становища ТОВ Західна теплоенергетична група, яке унеможливлювало здійснення розрахунків за електричну енергію у межах встановлених договором строків. Відповідач завжди робив усе можливе для здійснення хоча б часткових розрахунків з позивачем, що підтверджується доказами, поданими з позовною заявою.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

22.11.2016р. між ПАТ Волиньобленерго в особі Луцької міської філії (Постачальником) та ТОВ Західна теплоенергетична група (Споживачем) було укладено договір про постачання електричної енергії №529-0968000, за яким Постачальник продає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невідємними частинами.

Пунктом 2.2.3 Договору передбачено обовязок Споживача оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 «Порядок розрахунків та №3 „Порядок зняття показників засобів обліку електричної енергії.

Пунктом 8.1 Договору встановлено, що оплата електричної енергії та інших платежів здійснюється Споживачем самостійно, шляхом перерахування коштів на відповідні розрахункові рахунки Постачальника електричної енергії в терміни визначені додатком №2 „Порядок розрахунків.

Згідно п. 2 додатку 2 „Порядок розрахунків Договору визначено, що Споживач протягом розрахункового періоду здійснює три планові платежі на поточний рахунок із спеціальним режимом використання у таких співввідношеннях:

- щомісяця до 1-го числа оплата у розмірі 30% вартості очікуваного обсягу постачання електричної енергії, передбаченого додатком №1 до Договору;

- щомісяця до 10-го числа оплата у розмірі 40% вартості очікуваного обсягу постачання електричної енергії, передбаченого додатком №1 до Договору;

- щомісяця до 20-го числа оплата у розмірі 30% вартості очікуваного обсягу постачання електричної енергії, передбаченого додатком №1 до Договору.

Відповідно до п. 8.5 Договору остаточний розрахунок по всім платежам згідно цього Договору проводиться протягом трьох операційних (банківських) днів з дня отримання рахунків.

На виконання умов договору позивач в період січень-липень 2016 року продав відповідачу електроенергію в загальній кількості 3 081,067 тис.кВт/год. на загальну суму 4795 533,53 грн. з ПДВ.

Відповідач оплатив використану, за вказаний період, електричну енергію повністю, що підтверджується виписками по рахунку ПАТ «Волиньобленерго», однак виконував свої грошові зобовязання неналежним чином, чим допустив порушення умов Договору щодо строків проведення розрахунків.

Відповідно до ч.1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 26 Закону України „Про електроенергетику встановлено, що споживач енергії зобовязаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії і несе відповідальність за порушення умов договору згідно з законодавством України.

Підпунктом 2 пункту 10.2 Правил користування електричною енергією передбачено, що споживач електричної енергії зобовязаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Відповідно до ч.1, 7 ст.193 ГК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Пунктом 4.2.1 Договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.3-2.2.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених додатком №2 «Порядок розрахунків», Споживач оплачує Постачальнику електричної енергії пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

За прострочення виконання грошових зобовязань по оплаті спожитої протягом січня-липня 2016 року електричної енергії відповідачу, згідно розрахунків позивача, нараховано пені в сумі 35 818,94 грн. та 2937,92грн. 3% річних за період з 01.01.2016р. по 11.08.2016р., які є підставними та підлягають до стягнення.

Водночас, відповідач звернувся в суд із клопотанням про зменшення розміру пені.

Судом встановлено, що відповідач здійснює діяльність з переробки давальницької сировини (природного газу) у готову продукцію (теплову енергію) (код 35.30 постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря за КВЕД-2010), що є основним видом господарської діяльності відповідача.

Вказані послуги надаються для ДКП «Луцьктепло» для подальшого надання послуг з опалення та гарячого водопостачання для мешканців 33-го та 40-го мікрорайонів міста Луцька (приблизно 35% усіх споживачів комунальних послуг міста).

Саме для забезпечення роботи котельні та провадження основного виду діяльності Відповідач витрачає більшу частину електричної енергії, яка постачається позивачем на підставі договору про постачання електричної енергії № 529-00968000 від 22 листопада 2011 року. Відповідно, витрати на електричну енергію закладені у витрати на послуги з переробки давальницької сировини (природного газу) у готову продукцію (теплову енергію) та складають 67% їх вартості.

Таким чином, можливість розрахунків відповідача за договором про постачання електричної енергії № 529-00968000 від 22 листопада 2011 року напряму залежать від належного здійснення розрахунків ДКП «Луцьктепло» за отримані послуги з переробки давальницької сировини (природного газу) у готову продукцію (теплову енергію).

Несвоєчасні розрахунки ДКП «Луцьктепло» з відповідачем призвели до важкого фінансового становища відповідача, яке унеможливлювало здійснення розрахунків за електричну енергію у межах встановлених договором строків.

Водночас, не зважаючи на складну ситуацію, що виникла на підприємстві, відповідач частково здійснював оплати за електричну енергію у період січня - травня 2016 року, а остаточний розрахунок за надані послуги здійснив 12 серпня 2016 року, тобто одразу після надходження грошових коштів від ДКП «Луцьктепло» на рахунок відповідача.

Згідно ч.3 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Відповідно до ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Враховуючи те, що ТОВ Західна теплоенергетична група частково здійснювало розрахунки за електричну енергію, повністю виконало зобовязання по оплаті використаної електроенергії згідно договору, значний розмір нарахованих штрафних санкцій та те, що товариство наразі перебуває у важкому фінансовому становищі, суд, керуючись ч.3 ст.83 ГПК України, вважає за можливе зменшити розмір пені, що підлягає до стягнення на 30 % та стягнути з відповідача пеню в розмірі 25073,26грн.

Оскільки, спір до розгляду в суді доведений з вини відповідача, судовий збір слід покласти на нього відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 546, 549, 612 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 230, 231, 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Західна теплоенергетична група (43023, Волинська обл., м.Луцьк, вул..Карбишева, 2, ) на користь публічного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Луцької міської філії (43021, Волинська область, м.Луцьк, вул..Залізнична, 1, ) 28011грн. 18коп. (з них: 25073, 26грн. пені та 2937,92грн. 3% річних), а також 1378грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Повний текст рішення складено

26.09.2016

Суддя О. Г. Слободян