ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2016 р. Справа № 920/610/16

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Здоровко Л.М. , суддя Плахов О.В.

при секретарі Міракові Г.А.

за участю :

від прокуратури Харківської області - прокурор Горгуль Н.В., (посвідчення №036152 від 29.10.2015р.)

від позивача не прибув,

від відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "АС - Пиво" (вх. №1981 С/2) на рішення господарського суду Сумської області від 29.06.16 у справі № 920/610/16

за позовом заступника керівника Сумської міської прокуратури в інтересах держави в особі позивача ОСОБА_1 капітального будівництва і дорожнього господарства Сумської міської ради, м. Суми

до ТОВ "АС-Пиво" , м. Суми

про стягнення 152 681,87 грн,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Сумської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача ОСОБА_1 капітального будівництва і дорожнього господарства Сумської міської ради просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з коштів пайової участі у розвитку інфраструктури в розмірі 152 681,87 грн, в тому числі основний борг у сумі 104250,00 грн, пеня у сумі 18507,94 грн, інфляційні збитки у розмірі 26230,93 грн та 3693,00 грн 3% річних.

Рішенням господарського суду Сумської області від 29.06.2016 (суддя Зражевський Ю.О.) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АС-Пиво» (вул. Псільська, 26, м. Суми, 40000, код 22979303) на користь ОСОБА_1 капітального будівництва та дорожнього господарства (вул. Петропавлівська, 91, м. Суми, на рахунок спеціального фонду міського бюджету по КБК 24170000, відкритий у ГУДКСУ у Сумській області №0002, МФО 837013, код одержувача платежу 37970593, одержувач платежу УК м. Суми 241700002) 104250,00 грн заборгованості з коштів пайової участі у розвитку інфраструктури, 18507,94 грн пені, 26230,93 грн інфляційних збитків, 3684,45 грн 3% річних. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АС-Пиво» (вул. Псільська, 26, м. Суми, 40000, код 22979303) на користь прокуратури Сумської області (вул. Герасима Кондратьєва, буд. 33, м. Суми, 40000, код 03527891) 2290,10 грн витрат по сплаті судового збору.

ТОВ "АС-Пиво" не погодився з прийнятим у справі рішенням та звернувся з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 29.06.2016 у справі № 920/610/16 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25.07.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні 05.09.2016. Ухвалено заявнику апеляційної скарги надати докази сплати судового збору у встановленому Законом України "Про судовий збір" розмірі та порядку.

Сумська місцева прокуратура надіслала відзив (вх. 8634 від 05.09.2016) на апеляційну скаргу, в якому наведено заперечення на доводи, викладені в апеляційній скарзі. Просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін. Також просить суд розглядати справу за участю представника прокуратури Харківської області.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.09.2016 розгляд справи відкладено на 21.09.2016, повторно запропоновано позивачу надати відзив на апеляційну скаргу. Вдруге ухвалено заявнику апеляційної скарги надати докази сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою у встановленому Законом "Про судовий збір" розмірі.

В судове засідання позивач уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, відзив на апеляційну скаргу не надав.

В судове засідання заявник апеляційної скарги уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив. Вимог ухвал Харківського апеляційного господарського суду від 25.07.2016 та від 05.09.2016 не виконав, доказів сплати судового збору у встановленому Законом України "Про судовий збір" розмірі не надав.

В судовому засіданні 21.09.2016 представник прокуратури пояснив, що вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників апелянта та позивача. Підтримав позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Зважаючи на встановлений процесуальним законом строк розгляду апеляційної скарги на рішення суду, відсутність клопотання про його відновлення, належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи у судової колегії відсутні правові підстави для відкладення розгляду справи. Крім того, суд звертає увагу на те, що п. 6 та п. 5 резолютивної частини ухвал Харківського апеляційного господарського суду від 25.07.2016 та від 05.09.2016 сторони попереджались про те, що у разі неявки уповноважених представників сторін справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що сторонам створені належні умови для реалізації їх процесуальних прав та приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами за відсутністю вказаних представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника прокуратури, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 07.04.2014 між ОСОБА_1 капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "АС-Пиво" укладений Договір № 54 про залучення, розрахунок розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури м. Суми, за умовами якого замовник (відповідач) зобовязувався перерахувати на рахунок цільового фонду розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Суми, а саме, на рахунок спеціального фонду міського бюджету по КБК 24170000, відкритий у ГУДКСУ у Сумській області №0002, МФО 837013, код одержувача платежу 37970593, одержувач платежу УК м. Суми 241700002, грошові кошти у розмірі 104 250,00 грн.

Розмір пайової участі визначений ОСОБА_1 відповідно до рішення Сумської міської ради від 22.06.2011 року №601-МР "Про затвердження Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвиток інфраструктури м. Суми і Типового договору про залучення, розрахунок розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури м. Суми" і становить 1,5 % від загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта "Офісний центр за адресою: м. Суми, вул. Воскресеньська, 2-А".

Відповідно до п. 2.3. Договору, замовник перераховує кошти, зазначені у п.2.1 даного Договору, в повному обсязі до 07.04.2015.

Як встановлено господарським судом першої інстанції так і під час апеляційного провадження, відповідач в порушення умов договору не перерахував на рахунок цільового фонду грошові кошти, у звязку з чим за останнім утворилась заборгованість у розмірі 104 250,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав їх законними та обґрунтованими, що є підставою для їх задоволення.

Судова колегія вважає правомірними такі висновки суду першої інстанції зважаючи на таке.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи належним чином завіреної копії договору про залучення, розрахунок розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури м. Суми (а.с. 15) замовник (ТОВ "АС-Пиво") зобов'язується перерахувати на рахунок цільового фонду розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Суми під час здійснення будівництва об'єкту "Офісний центр", а саме: на рахунок спеціального фонду міського бюджету грошові кошти у розмірі 104250,00 грн., що становить 1,5 % від загальної кошторисної вартості об'єкта. Відповідно до п. 2.3 Договору строк виконання зобов'язань замовника 07.04.2015.

Договір підписаний уповноваженими представниками обох сторін та скріплений їх печатками.

Відповідно до п. 5.4 Договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим Договором.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 626 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обовязків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

В силу статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зважаючи на те, що умовами Договору встановлено обов'язок Замовника ТОВ ""АС-Пиво" до 07.04.2015 року перерахувати кошти в сумі 104250,00 грн, а в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують сплату відповідачем суми боргу за вказаним Договором, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення основної суми заборгованості в розмірі 104250,00 грн.

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено вище, відповідачем не було виконано належним чином умов укладеного між сторонами Договору.

Відповідно до частини 1 та частини 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.3 Договору сторони узгодили, що у разі прострочення термінів сплати коштів Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Оскаржуваним рішенням господарського суду Сумської області задоволено позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені за неналежне виконання зобов'язань за договором в сумі 18507,94 грн.

Перевіривши розрахунок стягнутої суми пені, судова колегія Харківського апеляційного господарського суду вважає його таким, що відповідає умовам договору та закону, виконаний арифметично вірно та є співрозмірним з сумою основного боргу.

Зважаючи на викладене, рішення господарського суду першої інстанції в цій частині підлягає залишенню без змін.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та річних з огляду на наступне.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Оскільки індекс інфляції є змінною величиною, позивач, який бажає стягнути заборгованість з урахуванням цього індексу, повинен у кожному конкретному випадку подати господарському суду обґрунтований розрахунок відповідної суми.

Перевіривши розмір заявлених до стягнення та стягнутих за рішенням господарського суду Сумської області інфляційних та 3% річних, судова колегія вважає, що він є арифметично вірним та відповідає вимогам закону.

Посилання заявника апеляційної скарги в якості підстави для скасування оскаржуваного рішення на недослідженість судом першої інстанції питання щодо прийняття та готовності об'єкта до експлуатації є безпідставним.

Так, відповідно до статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Сторони чітко обумовили в договорі дату, до якої відповідач повинен був перерахувати позивачеві встановлену договором суму коштів. На момент звернення з позовом строк оплати настав, зобов'язання відповідачем не виконані, тому питання щодо готовності об'єкта будівництва до експлуатації за адресою м. Суми, вул. Воскресенська, 2-А не є предметом розгляду даної справи та не скасовує обов'язку відповідача сплатити суму боргу за Договором.

Посилання апелянта на нез'ясування судом першої інстанції питання щодо звернення відповідача із заявою до ОСОБА_1 капітального будівництва і дорожнього господарства Сумської міської ради про надання відстрочки на сплату відповідних пайових внесків згідно Закону України "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" також є необґрунтованим, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 5 статті 3 Закону України "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" підставою для відстрочення для таких платежів та відрахувань є письмова заява суб'єкта господарської діяльності, що здійснює житлове будівництво, до органів, які здійснюють облік та адміністрування відповідних платежів та відрахувань.

Згідно п. 1.1. Договору про залучення та розрахунок розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури м. Суми від 07.04.2014 об'єктом будівництва відповідача є офісний центр за адресою м. Суми, вул. Воскресенська, 2-А, що не відноситься до житлового будівництва.

Таким чином, апеляційна скарга є необґрунтованою і не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення по даній справі. При прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, тому рішення господарського суду Сумської області від 29.06.2016 по справі №920/610/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Пунктом 3 та п. 2 резолютивної частини ухвал Харківського апеляційного господарського суду від 25.07.2016 та від 05.09.2016 ухвалювалось заявнику апеляційної скарги надати докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановленому Законом "Про судовий збір" розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову у даній справі є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з коштів пайової участі у розвитку інфраструктури в розмірі 152681,87 грн. Отже, майнова вимога.

Так, відповідно до Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно положень Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Отже, виходячи з наведених положень Закону, судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду у даній справі складає : ((152681,87 / 100) х 1,5) + 10% = 2519,25 грн.

Як вбачається з доданої до апеляційної скарги квитанції про сплату судового збору (а.с. 48) апелянтом при зверненні з апеляційною скаргою сплачено судовий збір в розмірі 2000,22 грн., що є меншим ніж передбачено Законом.

Заявник апеляційної скарги вимог ухвал Харківського апеляційного господарського суду не виконав, доказів сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою на рішення у даній справі у передбаченому Законом розмірі на момент проведення судового засідання 21.09.2016 не надав.

Зважаючи на те, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про стягнення з апелянта судового збору за звернення з апеляційною скаргою в розмірі 519,03 грн.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 91, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "АС - Пиво" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 29.06.16 у справі № 920/610/16 залишити без змін.

Стягнути з ТОВ "АС - Пиво" ( 40022, м. Суми, вул. Псільська, 26, код 22979303) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів УДКСУ у Дзержинському районі м. Харкова, Харківська область, код отримувача 37999654, банк отримувача ГУДКСУ у Харківській області, код банку отримувача (МФО) 851011, рахунок отримувача 2003, код класифікації доходів бюджету 220302001 "Судовий збір" (Державна судова адміністрація України, 050)" 519,03 грн (п'ятьсот дев'ятнадцять гривень три копійки) судового збору за звернення з апеляційною скаргою.

Повний текст постанови складено 26.09.16

Головуючий суддя Шутенко І.А.

Суддя Здоровко Л.М.

Суддя Плахов О.В.