РІШЕННЯ

"12" вересня 2016 р.Справа № 921/402/16-г/14
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Руденка О.В. розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер Фуд", мкр-н "Авіатор", 162, м. Чугуїв, Харківська область, 63501 (пошт.адреса: пр.Гагаріна,1, оф.603, м. Харків, 61001)

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 46016

про cтягнення заборгованості в сумі 24 207,24 грн.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2, довіреність від 11.01.16р.,

відповідача: не з'явився.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мастер Фуд" звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про cтягнення заборгованості в сумі 24 207,24 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, які підтримані у судовому засіданні його повноважним представником, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань у розмірі 16 113,20 грн., право вимоги яких перейшло до ТОВ "Мастер Фуд" згідно договору №8/14 від 21.08.2014р., з огляду на що товариство звернулось із позовом про стягнення сум боргу з урахуванням 3% річних та втрат від інфляційних процесів.

Відповідач у судове засідання не з'явився, витребуваних судом документів, у тому числі відзиву на позов, не надав, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином в порядку ст.ст.64, 78 ГПК України та п.3.9.1. постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (рекомендована кореспонденція, яка направлялась відповідачу за адресою, зазначеною у ЄДР, повернена органом зв'язку за закінченням терміну зберігання).

За таких обставин, спір вирішується в порядку ст.75 ГПК України, за наявними у справі документами.

Учаснику судового процесу належні йому права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,22,81-1 ГПК України, роз'яснено.

За відсутності відповідного клопотання, технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, такими підставами є правочини.

Як слідує із матеріалів справи, 20.08.2013 року між ТОВ "Авіта Нова" (Продавець) та ПП ОСОБА_1 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №29/13-С (Дистриб'юторський договір), згідно п.1.1. якого Продавець зобов'язався передати Покупцеві товар, а Покупець - прийняти та оплатити поставлений товар у відповідності до умов даного договору.

Згідно п.1.3. правочину, асортимент та ціна товару визначається на основі Додатку №1 до договору і вказуються у видаткових накладних.

Відповідно до п.1.4. угоди, поставка товару здійснюється партіями. Асортимент, кількість товару і вартість кожної партії товару визначаються по видаткових накладних.

У п.2.6 договору контрагентами узгоджено порядок оплати за поставлений товар.

Зокрема, оплата за товар, який поставлений у період з 15 квітня по 15 вересня , здійснюється Покупцем на умовах відстрочки платежу на 15 календарних днів від дати поставки товару, вказаної у видатковій накладній.

Оплата за товар, який поставлений у період з 16 вересня по 14 квітня, здійснюється Покупцем на умовах відстрочки платежу на 15 календарних днів від дати поставки товару, вказаної у видатковій накладній.

Положеннями п.10.1. правочину встановлено, що договір вступає в силу з дня підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2013р. За відсутності заяви однієї із сторін про закінчення або зміну умов договору після закінчення строку його дії, останній вважається продовженим на той же самий строк та на тих же умовах, які були ним передбачені.

У акті звірки взаємних розрахунків, станом на 30.06.2014 року, контрагентами договірних відносин (ТОВ "Авіта НОВА" та ФОП ОСОБА_1Б.) зафіксована заборгованість приватного підприємця перед господарським товариством у сумі 18113,20 грн. (копія акта у справі).

У той же час, 21.08.2014р. між ТОВ "Авіта Нова" (Продавець) та ТОВ "Мастер Фуд" (Покупець) було укладено договір №8/14, згідно п.1.2. якого в порядку та на умовах, визначених даним правочином, Продавець передає Покупцю, а Покупець набуває право вимоги і стає кредитором в основному зобов'язанні. Від Продавця до Покупця право вимоги переходить в повному обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цього права.

"Боржником", згідно даної угоди є - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, "основне зобов'язання" - це грошові зобов'язання боржника перед продавцем, що виникають на підставі договору №29/13-С купівлі-продажу (Дистриб'юторський договір) від 20.08.2013р., "право вимоги" - це право продавця на отримання заборгованості в сумі 16113,20 грн., яку боржник повинен сплатити за отриманий у відповідності із основним зобов'язанням товар, та право на стягнення неустойки, процентів, інфляційних збитків за порушення основного зобов'язання.

Згідно п. 1.2 - 1.3 договору, право вимоги переходить від Продавця до Покупця у повному обсязі, з моменту укладення договору.

Крім того, до Покупця також переходить право на пред'явлення позовів з метою захисту та здійснення права вимоги.

У відповідності до п.2.1 правочину, право вимоги, яке передається за цим договором, оцінене сторонами у розмірі 100% заборгованості боржника - 16 113,20 грн.

Пунктом 4.4. договору контрагенти погодили, що останній є укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов'язань.

Як слідує із матеріалів справи, ТОВ "Авіта Нова", на виконання п.2.3. договору №8/14 передало позивачу всі документи, що підтверджують право вимоги грошових зобов'язань (заборгованість відповідача), а саме: Дистриб'юторський договір від 20.08.2013р.; видаткові накладні №АН-0001908 від 21.08.2013р., №АН-0002071 від 16.09.2013р., №АН-0002508 від 25.11.2013р.; акт звірки розрахунків за Дистриб'юторським договором від 20.08.2013р. станом на 30.06.2014р.

09.09.2014р. ТОВ "Авіта Нова" направило на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги за договором від 21.08.2013 із банківськими реквізитами позивача як нового кредитора.

Однак, відповідач лише часткового оплатив наявну заборгованість, зважаючи на що 12.11.2014р. позивачем на адресу підприємця направлено лист із вимогою щодо оплати решти боргу, яка останнім залишена без належного виконання, що і стало підставою для звернення товариства із відповідним позовом до суду.

В силу ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст. 509, 526 ЦК України.

Згідно ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

При цьому, приписами ст.514 коментованого нормативного акту встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із умов укладеного договору про уступку права вимоги, до нового кредитора - позивача у даній справі, перейшло право на отримання заборгованості в сумі 16113,20 грн. (основне зобов'язання) та право на стягнення неустойки, процентів, інфляційних збитків за порушення основного зобов'язання.

У той же час, як посилається позивач, відповідачем на користь нового кредитора часткового сплачено заборгованість на загальну суму 2500 грн., що підтверджується банківськими виписками та платіжним дорученням, копії яких знаходяться у матеріалах справи.

Таким чином, сума основного боргу відповідача перед позивачем станом на час звернення із позовом до суду становить 13 613,20 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, умовами укладеного Дистриб'юторського договору передбачено оплату Покупцем вартості поставленого товару із відстрочкою платежу на 15 календарних днів з дати його поставки.

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

З огляду на наведене, враховуючи дату поставки товару, строк виконання зобов'язань із оплати ТМЦ по Дистриб'юторському договору настав.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин, сума основної заборгованості перед позивачем станом на день звернення із позовом та вирішення спору становить 13 613,20 грн., яка відповідачем у встановленому процесуальним законодавством порядку не спростована, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно договору №8/14 від 21.08.2014р. до нового кредитора окрім права вимоги щодо стягнення основного зобов'язання також переходить право на стягнення неустойки, процентів, інфляційних збитків за його порушення.

У Інформаційному листі від 07.04.2008 № 01-8/211 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України" Вищий господарський суд вказав, що у випадку заміни кредитора у зобов'язанні до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора у зобов'язанні, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора в тому числі переходить в повному обсязі і право на неустойку як субсидіарне право.

Враховуючи наведені норми законодавства та положення правочину, позивачем за період з 11.12.2013р. по 04.07.2016р. нараховано відповідачу 3% річних у сумі 1118,55 грн. та 9475,49 грн. втрат від інфляційних процесів.

Перевіривши правильність здійснених товариством нарахувань в межах періодів існування заборгованості по кожній накладній зокрема та відповідність наданого розрахунку приписам ЦК України, суд вважає, що визначені господарським товариством суми 3% річних та інфляційних втрат підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати по справі відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. ст. 1, 2, 32-34, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити .

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 вул.В.Симоненка,3/37, м. Тернопіль, 46016, ід.код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер Фуд" ( мкр-н "Авіатор", 162, м.Чугуїв, Харківська область, 63501, ) 13 613 (тринадцять тисяч шістсот тринадцять) грн. 20 коп. основної заборгованості, 9 475 (дев'ять тисяч чотириста сімдесят п'ять) грн. 49 коп. - інфляційних збитків, 1 118 (одну тисячу сто вісімнадцять) грн. 55коп. 3% річних та 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено 19.09.2016 р.

Суддя О.В. Руденко