РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2016Справа №910/13603/16

За позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України
доПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах"
провідшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 24462,81 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах" про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 24462,81 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику транспортного засобу марки «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1. А тому, на думку позивача, відповідно до положень статті 1191 Цивільного кодексу України та статті 38.2.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до МТСБУ перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 порушено провадження у справі №910/13603/16 та призначено до розгляду на 05.09.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2016 розгляд справи відкладено до 19.09.2016.

Сторони в засідання господарського суду 19.09.2016 своїх представників не направили, про причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Згідно зі ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 19.09.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2014 року близько 12 год. 00 хв. на а/д Київ-Овруч відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме: водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_2, здійснюючи обгін на перехресті, не переконався, що водій автомобіля марки «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, що рухався попереду в тій самій полосі руху, не подав сигнал про поворот ліворуч, у результаті чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем. Внаслідок ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 30.04.2014 у справі №363/1563/14-п встановлено порушення ОСОБА_1 вимог п. 10.1., 10.7. Правил дорожнього руху України та визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також накладено стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до Звіту №548 про оцінку автомобіля «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 від 24.04.2014, складеного оцінювачем ОСОБА_2 (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача НОМЕР_3, видане ФДМУ та УЦПЗ «Експерт-Сервіс» 12.02.2011), ринкова вартість автомобіля «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент ДТП складає 25622,65 грн. Коефіцієнт фізичного зносу складників автомобіля складає: Ез = 0,562. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП складає 25622,65 грн. Вартість утилізації автомобіля «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 2349,84 грн.

16.05.2014 власник забезпеченого автомобіля марки «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 (поліс №АС/9690462) звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 06.04.2014.

Згідно з наказом №4084 від 01.08.2014 відповідно до статті 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторним (транспортним) страховим бюро України призначено до виплати ОСОБА_3 23272,81 грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП.

На підставі наказу №4084 від 01.08.2014, МТСБУ сплатило суму страхового відшкодування у розмірі 23272,81 грн. на рахунок ОСОБА_3, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №6929 від 07.08.2014.

У подальшому МТСБУ стало відомо, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інкомстрах" згідно з Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту (поліс) №АС/7348179, строк дії якого встановлено з 16.01.2014 по 15.01.2015 та предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Позивач зазначає, що звертався до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах" із претензією від 15.04.2016, відповідно до якої просив сплатити страхову суму в розмірі 23272,81 грн. Однак, відповідач не надав відповіді на претензію та страхове відшкодування не сплатив, у зв'язку з чим МТСБУ з посиланням на статтю 1191 Цивільного кодексу України та статтю 38.2.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_1 у ДТП встановлена в судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля марки «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_2, відшкодовується ним як власником вказаного транспортного засобу.

При цьому судом встановлено, що позивач на підставі наказу №4084 від 01.08.2014, сплатив суму страхового відшкодування у розмірі 23272,81 грн. на рахунок ОСОБА_3, в той час, як на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована відповідачем згідно з Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту (поліс) №АС/7348179.

Частиною першою статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Крім того, стаття 38.2.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право МТСБУ після сплати страхового відшкодування подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону (учасників бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності).

Дані норми визначають право регресу, під яким розуміється право особи, що відшкодувала шкоду (МТСБУ), звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого завдано шкоди (власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП).

Суд зазначає, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інкомстрах" не є ані власником транспортного засобу «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_2, ані винною у ДТП особою. Такою особою є ОСОБА_1, про що свідчить постанова Вишгородського районного суду Київської області від 30.04.2014 у справі №363/1563/14-п.

Отже, підстави для стягнення з відповідача виплаченого МТСБУ страхового відшкодування у розмірі 23272,81 грн. на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України та ст. 38.2.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсутні.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б свідчили про наявність у відповідача обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.09.2016.

Суддя Грєхова О.А.