ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.09.16р. Справа № 904/4747/16

За позовом виробничо-комерційної фірми "Взірець-2000" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю, Одеська область, Овідіопольсикй район, с. Мізікевича

до фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості у сумі 460 603,73 грн.

Суддя Бондарєв Е.М.

СУТЬ СПОРУ:

Виробничо-комерційна фірма "Взірець-2000" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по договору поставки №21 у сумі 460 603,73 грн. яка складається з:

- 58 304,27 грн. суму основного боргу;

- 402 299,46 грн. штрафних санкцій.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2016 року позовну заяву №б/н від 11.05.2016 року було повернено без розгляду на підставі пунктів 4, 6 частини першої ст. 63 Господарського кодексу України.

23.09.2016 року виробничо-комерційна фірма "Взірець-2000" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю звернулася до господарського суду з клопотанням про повернення судового збору сплаченого за подання позовної заяви №б/н від 11.05.2016 року відповідно до платіжного доручення про сплату судового збору №6399 від 01.06.2016 року у сумі 6 099,07 грн.

Відповідно до частини другої статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" передбачені підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним (п. 5.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

За змістом пункту 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

До клопотання №б/н від 12.09.2016 року про повернення судового збору оригінал платіжного доручення №6399 від 01.06.2016 року про сплату судового збору у сумі 6 099,07 грн. не надано.

Таким чином, клопотання виробничо-комерційної фірми "Взірець-2000" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про розгляд питання щодо повернення судового збору у сумі 6 099,07 грн. не підлягає задоволенню.

Після усунення обставин, що зумовили незадоволення заяви про повернення судового збору, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду з наданням оригіналу платіжного документа про сплату судового збору.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання виробничо-комерційної фірми "Взірець-2000" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про повернення судового збору у сумі 6 099,07 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття - 23.09.2016 року.

Суддя Е.М. Бондарєв