номер провадження справи 7/88/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2016 Справа № 908/1829/16

Господарський суд Запорізької області у складі судді Кутіщева-Арнет Н.С., при секретареві Курочкіна О.

За участю представників: від позивача ОСОБА_1, довіреність №62 від 13.01.2016 р., ОСОБА_2 довіреність №1859 від 29.12.2015р. від відповідача ОСОБА_3, довіреність №19/0003 від 04.01.2016р.

Розглянув в судовому засіданні матеріали справи № 908/1829/16,

за позовом: ОСОБА_4 акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ

до відповідача: ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», м. Запоріжжя

Сутність спору:

ОСОБА_4 акціонерним товариством «Укртрансгаз», м. Київ заявлено вимоги до ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», м.Запоріжжя про стягнення основного боргу в розмірі 2 553 851,28 грн., пені в роз мірі 229 727,25 грн., 7% штрафу з простроченої суми у розмірі 213 814,82 грн., 3% річних в розмірі 18 459,51 грн., інфляційних збитків в розмірі 32 578,90 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.07.2016 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1829/16 присвоєно номер провадження 7/88/16, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 29.08.2016 р.

Ухвалою суду від 29.08.2016р. розгляд справи відкладено до 21.09.2016р., продовжено строк вирішення спору на 15 днів. Ухвалою суду від 21.09.2016р. розгляд справи відкладено до 26.09.2016р.

В судовому засіданні, продовженому 26.09.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем було підписано договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами з додатковим угодами. Протягом січня-квітня 2016 року позивачем було надано відповідачу послуги згідно умов договору про що між сторонами за договором підписано акти надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами. Всього надано послуги на суму 3 119 524,99 грн. Як зазначив позивач, відповідач свої зобовязання за договором з оплати наданих послуг виконав частково та на час звернення позивача до суду сума основного боргу складає 2 553 851,28грн. За неналежне та несвоєчасне виконання зобовязань з оплати наданих послуг позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 229 727,25 грн., 7% штрафу в розмірі 213 814,82 грн., інфляційні збитки в розмірі 32 578,90 грн., 3% річних в розмірі 18 459,51 грн. Всього загальна сума заборгованості заявлена до стягнення становить 3 048 431,76 грн.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд позов задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив частково, зазначивши в відзиві наступне: основний борг відповідачем сплачено в повному обсязі, щодо стягнення пені, просить її зменшити до 10 000,00 грн. врахувавши фінансове становище товариства. Щодо стягнення штрафу відповідач зазначив, що його нараховане безпідставно, оскільки, штраф визначено за прострочення виконання зобовязання з оплати наданих послуг, яке є грошовим зобовязанням. Тоді як, штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовуються за допущене прострочення виконання лише негрошового зобовязання, повязаного з обігом (поставкою) товару, виконання робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Відносно заперечень відповідача на позов зазначено про те, що посилання відповідача на відсутність грошових коштів не є підставою для зменшення пені, відповідач не повідомляв позивача про причини неможливості своєчасного виконання ним своїх зобовязань за договором, відповідачем систематично порушувались умови договору з оплати наданих послуг, що виключає можливість зменшення пені. Порушення відповідачем визначеного діючим законодавством та договором порядку здійснення розрахунків за послуги з транспортування природного газу спричинило зайві витрати позивача на закупівлю достатньої кількості газу для виробничо-технологічних витрат на забезпечення транспортування природного газу Замовника шляхом залучення кредитних ресурсів від комерційних банків та сплати відсотків за користування кредитними коштами. За 12 місяців 2015 року ПАТ «Укртрансгаз» отримав нульовий прибуток, збиток становить 3 293 132,0 грн.

Під час розгляду справи, за клопотання представників сторін, не здійснювалося застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

28.09.2011р. Дочірня компанія «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ» (підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та п. 1.1 Статуту ОСОБА_4 акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ», копії додаються) (надалі - Газотранспортне підприємство або позивач), та Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (надалі - замовник або відповідач), підписали договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П15 від 28.09.2011 р. (надалі - договір).

В подальшому між сторонами за договором підписано додаткові угоди до договору №1 від 29.02.2012, № 2 від 13.04.2012, № 3 від 17.01.2013 та № 4 від 01.10.2014.

Протягом січня-квітня 2016 року на виконання умов договору позивачем надано відповідачу послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами про що складено акти надання послуг, а саме: акт №01-16-11090Ш43/П15 від 31.01.2016р. за січень 2016 року на загальну суму 39 890,59 грн.; акт №02-16-/П15 від 29.02.2016р. за лютий 2016 року на загальну суму 895 819,54 грн.; акт №03-16-/П15 від 31.03.2016р. за березень 2016 року на загальну суму

1 234 976,26 грн.; акт №04-16-/П15 від 30.04.2016р. за квітень 2016 року на загальну суму 948 838,60 грн. Всього 3 119 524,99 грн.

Надані послуги відповідачем були сплачені частково.

Зясувавши усі обставини справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1.1. договору (в редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013р.), позивач зобов'язувався надати відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу відповідача від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а відповідач зобов'язувався сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього договору.

Відповідно до п. 5.1. договору розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що тарифи, визначенні в пункті 5.1. договору, є обов'язковими для сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами договору.

Згідно абз. 2 п. 11.1. договору, договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Пунктами 3.1. та 3.4. договору встановлено, що послуги з транспортування газу магістральними газопроводами оформляються відповідачем і позивачем актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами, які є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з Газотранспортним підприємством.

Згідно з п. 5.4. договору вартість фактично наданих позивачем відповідачу послуг за звітний місяць визначається на підставі акту наданих послуг.

Факт надання позивачем протягом січня-квітня 2016 року послуг відповідачу по договору підтверджується належно оформленими актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, а саме: акт №01-16-11090Ш43/П15 від 31.01.2016р. за січень 2016 року на загальну суму 39 890,59 грн.; акт №02-16-/П15 від 29.02.2016р. за лютий 2016 року на загальну суму 895 819,54 грн.; акт №03-16-/П15 від 31.03.2016р. за березень 2016 року на загальну суму 1 234 976,26 грн.; акт №04-16-/П15 від 30.04.2016р. за квітень 2016 року на загальну суму 948 838,60 грн. Акти підписані без зауважень з обох сторін.

Вартість послуг наданих позивачем з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за січень-квітень 2016 року була визначена з урахуванням тарифів, встановлених постановою НКРЕ КП «Про встановлення загального тарифу на транспортування природного газу, тарифів на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами, постачання природного газу» від 29 грудня 2015 року № 3159, що відображено за вказані періоди в перелічених вище актах наданих послуг.

Згідно з п. 5.5. договору, оплата послуг за транспортування природного газу здійснюється Відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Відповідач самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться відповідачем до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Протягом січня-квітня 2016, позивачем було транспортовано природний газ для відповідача в загальному обсязі 7 986,869 тис. м3 газу, про що свідчать акти надання послуг з транспортування газу магістральними газопроводами за відповідні місяці зазначені вище, на загальну суму 3 119 524,99 грн. включно з ПДВ.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення відтворені в абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України відповідно до якого суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч 1. ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На час вирішення спору по суті, залишок основної суми заборгованості за надані послуги 2 553 851,28 грн. відповідачем погашено.

08.08.2016р. відповідачем до суду надано докази оплати основної суми заборгованості, що підтверджується платіжними дорученнями, а саме: №5189 від 29.06.2016р. на суму 500 000,00 грн.; №5353 від 04.07.2016р. на суму 1 128 499,14 грн.; №5908 від 13.07.2016р. на суму 1500 000,00 грн.; №5965 від 15.07.2016р. на суму 74 446,01 грн.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Враховуючи оплату відповідачем заявленої до стягнення основної суми заборгованості, суд вважає за можливе провадження у справі в частині стягнення основної суми заборгованості в розмірі 1425352,14 грн. припинити за відсутності предмету спору. В решті заявленої до стягнення суми боргу слід відмовити, як предявленій необґрунтовано, як заявленої до подачі позову до суду.

За несвоєчасне виконання умов договору з оплати наданих послуг позивачем нараховане та заявлено до стягнення 7% штрафу в розмірі 213 814,82 грн., пеню в розмірі 229 727,25 грн., 32 578,90 грн. втрат від інфляційних процесів за період з квітня по червень 2016 року.

Стягнення 7% штрафу позивач обґрунтовує, посилаючись на п. 7.1 договору, яким передбачено, що газотранспортне підприємство і замовник у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором несуть відповідальність у межах, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно Додатку 1 до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 березня 2005 р. № 64-р «Про проведення перевірки фінансово-господарської діяльності підприємств державного сектору економіки» Позивач належить до підприємств державного сектору економіки.

Оскільки, відповідач прострочив виконання зобовязання з оплати за надані послуги понад 30 днів, позивач нарахував 7% річних в розмірі 213 814,82 грн.

Пунктом 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» визначено, що господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Із суті спору вбачається, що у відповідача виникло прострочення з оплати коштів за надані послуги, тобто грошове зобовязання тоді як нарахування штрафу у розмірі 7% можливе за прострочення не грошового зобовязання, повязаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

За таких обставин, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в цій частині стягнення 7 % штрафу.

У разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 цього договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, п. 7.3 договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Частинами першою та четвертою ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

Внаслідок несвоєчасної сплати коштів за надані послуги з транспортування природного газу позивачем нараховане та заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 229 727,25 грн.

У відзиві відповідач просить суд врахувати фінансове становище відповідача та стягнути пеню в розмірі 10 000,00 грн. в звязку з тяжким фінансовим становищем, що в свою чергу обумовлено специфікою галузі, а також тим фактором, що значною частиною споживачів відповідача є населення та як наслідок зростання дебіторської заборгованості. Такі обставини прибуток підприємства, а тому, починаючи з 2013р. ПАТ «Запоріжгаз» є збитковим. Наведе підтверджується звітом про фінансові результати та балансом підприємство.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право: зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Пунктом 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Суд вважає за необхідне врахувати те, що відповідач не ухиляється від сплати коштів за надані послуги та здійснював оплату як до звернення позивача до суду так і одразу ж після звернення, про що свідчать надані у справу платіжні доручення та пояснення сторін у справі, тобто зобовязання з оплати були виконані в добровільному порядку. Понесені позивачем додаткові витрати, які виникли внаслідок неналежного виконання умов договору відповідачем позивач вправі вирішити в іншому спорі щодо стягнення збитків.

Суд приймає до уваги той факт, що обидві сторони у справі мають скрутне фінансове становище. Економічна ситуація в країні не є сприятливою для отримання стабільного прибутку та можливі будь-які ризики повязані із веденням господарської діяльності. Підприємство відповідача на даний час є збитковим, про що свідчить баланс (звіт про фінансовий стан) станом на 31.12.2015р. та звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015 рік. Значною частиною споживачів ОСОБА_4 акціонерного товариства «Запоріжгаз», м. Запоріжжя є населення та як наслідок наявне зростання дебіторської заборгованості.

Публічне акціонерне товариство «Запоріжгаз» - підприємство, що забезпечує безперебійне постачання та транспортування природного газу в місті Запоріжжі та Запорізькій області (крім м. Мелітополь) усім категоріям споживачів: від приватного будинку до великого промислового комплексу, виконує роботи з ремонту та технічного обслуговування газових мереж, проектування та будівництва газопроводів різної складності і протяжності, у звязку з чим має велике соціальне значення.

За викладених обставин, суд вважає за можливе зменшити розмір заявленої до стягнення пені до 22973грн. 00коп.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

За несвоєчасне виконання грошового зобовязання з оплати наданих послуг позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 18 459,51 грн. з 21.04.2016р. по 04.07.2016р. 7612,87 грн., з 21.05.2016р. по 04.07.2016р. 3509,40 грн. та 32 578,90 грн. втрат від інфляційних процесів за період з квітня по червень 2016 року.

Відповідач визнав заявлені до стягнення суми 3% річних і індусу інфляції.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає позов в цій частині обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

З урахуванням всіх обставин справи та вимог чинного законодавства України, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 3, 22, 28, 33, 34, 43, 49, п. 11 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ, до відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», м.Запоріжжя, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (вул. Заводська 7 м. Запоріжжя, Запорізька область, 69035, ) на користь ОСОБА_4 акціонерного товариства «Укртрансгаз» (Кловський узвіз 9/1, м. Київ, 01021, ) пеню в розмірі 22973 (двадцять дві тисячі девятсот сімдесят три) грн. 00 коп., 3% річних в розмірі 18 459 (вісімнадцять тисяч чотириста пятдесят дев`ять) грн. 51 коп., інфляційні збитки в розмірі 32 578 (тридцять дві тисячі пятсот сімдесят вісім) грн. 90 коп., 25591 двадцять пять тисяч пятсот девяносто одна) грн. 77 коп. судового збору.

Видати наказ.

Припинити провадження у справі в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 1425352,14 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили через 10 днів з дня його підписання.

Дата підписання « 28» вересня 2016р.

Суддя Н.С. Кутіщева-Арнет