ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2016 р.Справа № 916/4407/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Савицького Я.Ф.,

при секретарі судового засідання Селиверстовій М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю),

від відповідача 1 ОСОБА_2В (за довіреністю),

від відповідача 2 ОСОБА_2В (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Іллічівської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

на рішення господарського суду Одеської області від 03.08.2016

у справі № 916/4407/15

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Іллічівської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Портінвест лоджистік»

2. Corozal Sipping & Trading Company Limited

про стягнення 109 501, 68 доларів США, що еквівалентно 2 517 443,62 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Іллічівської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі Адміністрація, позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Портінвест лоджистік» (далі Товариство, відповідач 1) та до Corozal Sipping & Trading Company Limited (далі Компанія, відповідач 2) про солідарне стягнення з відповідачів 109 501,68 дол. США заборгованості по оплаті портових зборів, а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідачів судові витрати.

Позов обґрунтований тим, що між сторонами по справі, а саме Адміністрацією та Товариством було укладено договір про агентування суден від 31.12.2013. Судно «Сorozal» (флаг Беліз, власник - Сorozal Shipping & Trading Company Limited) під агентуванням ТОВ «Портінвест Лоджистік» періодично перебувало в акваторії Іллічівського морського порту, виконуючи каботажні перевезення. Для оплати портових зборів агенту було вручено рахунки на загальну суму 26 047,75 доларів США, які були оплачені відповідачем 1 в повному обсязі. При цьому, позивач зауважує, що у вказаних рахунках було помилково розраховано ставки корабельного збору, як для суден у каботажному плаванні, що не відповідає вимогам наказу Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316 «Про портові збори». Зокрема, позивач зазначає, що судно «Сorozal» ходить під прапором Белізу, при цьому вказує, що, незважаючи на те, що судно виконувало каботажні перевезення, корабельний збір мав бути розрахований та сплачений за ставками, діючими для суден закордонного плавання, та за перерахунками позивача, згідно відповідних рахунків становить 109 501,68 доларів США (135 549,43 доларів США (нараховано) 26 047,75 доларів США (сплачено).

Водночас, позивач вважає, що, оскільки умовами договору не передбачено строку для оплати в разі донарахування портових зборів, то правомірним є те, що він - у відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України - має право висунути таку вимогу у будь-який час, а боржник повинен сплатити кошти протягом 7 днів з моменту отримання вимоги.

Разом з тим, вказує, що, в порушення вимог вказаної норми, грошових коштів ні від Агента (представника судновласника), ні від судновласника на рахунок позивача не надходило.

Щодо обґрунтування вимоги про солідарне стягнення заборгованості з Агента та Судновласника позивач посилається на те, що згідно умов вищевказаного договору від 31.12.2013 ТОВ "Портінвест Лоджистік" не лише взяв на себе зобовязання по договору щодо оплати послуг, а й прийняв на себе зобовязання гарантування виконання угоди, укладеної ним в інтересах Судновласника, якого він представляє.

Рішенням господарського суду Одеської області від 03.08.2016 у даній справі у задоволенні позову Адміністрації відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що до внутрішніх (каботажних) перевезень неможливо застосовувати ставки корабельного збору, встановленої для міжнародних перевезень, адже згідно наведеного визначення міжнародних перевезень (ст.132 КТМ України), вони здійснюються виключно між портами України та міжнародними портами, тобто обовязковою умовою для застосування цієї ставки збору є факт заходу судна у закордонний порт, який у даному випадку відсутній. Надавши відповідний дозвіл на здійснення каботажних перевезень, держава в особі Міністерства інфраструктури України фактично допустила на свій внутрішній ринок іноземного субєкта господарювання та прирівняла його у правах з субєктами господарювання, які використовують для здійснення каботажних перевезень судна під Державним прапором України. Також, в рішенні господарський суд посилаючись на ч.3 ст.632 ЦК України зазначив, що зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Враховуючи положення договору №460-Па-ІЛФ-13 про агентування суден в редакції Додаткової угоди №2 від 30.12.2014, після виходу судна з порту, з урахуванням п.1.4 Порядку №316, а також за умови сплати рахунків та підписання актів приймання-здачі наданих послуг, правовідносини сторін по вказаному договору в частині відповідних заходів судна «Сorozal» припинилися.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, Адміністрація звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судові витрати по оплаті судового збору покласти на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована порушення місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним зясуванням всіх обставин справи.

19.09.2016 до суду апеляційної інстанції від Компанії надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що зобовязання по сплаті портових зборів виникли не в силу договору, який регулює лише порядок взаємодії сторін при здійсненні розрахунку портових зборів та строки оплати, а в силу ст. 22 Закону України «Про морські порти України» та ст. 85 КТМ України. Ні наказом № 316, ні положеннями КТМ України, Митного кодексу України не встановлено того, що судна у каботажному плаванні під іноземним прапором відносяться до суден закордонного плавання. Крім того, відповідач 2 зазначає, оскільки сплата портових зборів у морських портах здійснюється до виходу судна з морського порту (п. 1.4 наказу №316), то донарахування портових зборів після виходу судна з порту є неправомірним.

21.09.2016 в судому засіданні представником Товариства також був наданий відзив на апеляційну скаргу, доводи якого співпадають з вищевказаним відзивом Компанії.

Представник Адміністрації в судовому засіданні 21.09.2016 надала пояснення, якими підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та просила задовольнити останню, а рішення скасувати.

В судовому засіданні 21.09.2016 представник відповідачів надала пояснення, в яких просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Обговоривши доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріал справи вбачається, що 31.12.2013 між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Іллічівської філії (Адміністрація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Портінвест Лоджистік» (Агент) було укладено договір № 460-Па-ІЛФ-13, предметом якого є надання Іллічівськом філією ДП «АМПУ» послуг з організації агентування суден і забезпечення оплати послуг Адміністрації судновласниками.

Згідно п. 2.2.3 вказаного договору Агент зобовязується вчасно сплачувати рахунки Адміністрації по портовим зборам та наданим послугам в строки, передбачені у розділі 3 договору, відповідно до п. 2.2.5 договору Агент також зобовязується своєчасно забезпечувати перерахування авансових сум від судновласників на оплату портових зборів та інших витрат, що повязані з агентуємими суднами.

Приписами п. 3.2 договору, сторони погодили, що Адміністрація надає Агентові попередній дисбурсментський рахунок для оплати портових зборів та інших послуг, які надані судну. Підставою для формування попереднього рахунку є письмова заявка Агента, яка оформлена згідно зразку із зазначенням назви судна, прапору, типу та його характеристик.

Попередній рахунок оформляється Адміністрацією в день коли була подана заявка Агента. Агент забезпечує повну оплату попереднього рахунку не пізніше одного робочого дня до відходу судна в рейс.

Адміністрація надає Агентові виконавчий дисбурсментський рахунок за портові збори та інші послуги, які надані судну відповідно до чинного законодавства. (п.3.3 договору).

Даний договір набуває чинності з 01.01.2014 і діє до 31.12.2014 (п. 7.1. договору).

У відповідності до п.9 додаткової угоди №2 від 30.12.2014р. (т.1 а.с.31-33) строк дії договору було встановлено до 31.12.2015.

Як вбачається з матеріалв справи та вірно встановлено господарським судом, в період з травня по вересень 2015 судно «Сorozal» (прапор Беліз, власник Сorozal Shipping & Trading Company Limited) під агентуванням ТОВ «Портінвест Лоджистік» здійснювало каботажні перевезення з перебуванням в акваторії Іллічівського морського порту.

Для оплати портових зборів (з урахуванням виконання судном каботажних перевезень) відповідачу 1 було вручено відповідні рахунки на загальну суму 26 047,75 доларів США, які були сплачені в повному обсязі.

Крім того, згідно п.3.10 договору, в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 31.12.2013, між позивачем та відповідачем 1 було складено відповідні акти приймання-здачі наданих послуг.

Зазначене повністю визнається сторонами та матеріалами справи не спростовано.

Разом з тим, 22.10.2015, позивач, вважаючи, що корабельний збір має бути сплачений за ставками, встановленими для суден закордонного плавання, виставив інші рахунки, а саме: № 03/8 682 від 22.10.2015, №03/8 722 від 22.10.2015, №03/9 237 від 22.10.2015, №03/10 503 від 22.10.2015, №03/10 843 від 22.10.2015, №03/11 187 від 22.10.2015, №03/17 798 від 22.10.2015, №03/12 146 від 22.10.2015, № 03/13 129 від 22.10.2015, № 03/13 190 від 22.10.2015, № 03/13 639 від 22.10.2015, № 03/14 434 від 22.10.2015, № 03/14 781 від 22.10.2015, № 03/14 945 від 22.10.2015, № 03/15 217 від 22.10.2015 - на загальну суму 135 549,43 доларів США.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачі зобовязані сплатити донарахований корабельний збір у сумі 109 501,68 доларів США. (135 549,43 - 26 047,75 (сплачено)).

Однак, відповідно до статті 26 Конвенції Організації Обєднаних Націй з морського права 1982 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції Організації Обєднаних Націй з морського права 1982 року та Угоди про імплементацію Частини ХІ Конвенції Організації Обєднаних Націй з морського права 1982 року» №728-ХІV від 03.06.1999 року, іноземне судно, що проходить через територіальне море, може обкладатись тільки зборами в оплату за конкретні послуги, надані такому судну.

Національним законодавством, а саме положеннями статті 85 Кодексу торговельного мореплавства України передбачено, що під час перебування в морському порту будь-яке судно зобов'язане дотримуватися чинних законів і правил України, у тому числі тих, що стосуються безпеки порту і судноплавства в порту, митного, прикордонного, санітарного (фітосанітарного) режимів, лоцманського проведення, буксирування, рятувальних і суднопіднімальних робіт, якірної стоянки і надання місць біля причалів, навантаження і вивантаження вантажів, посадки і висадки людей, послуг, пов'язаних з навантажувально-розвантажувальними роботами, і будь-яких інших портових послуг, портових зборів, запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.

Частинами 1, 2 та 3 статті 22 Закону України «Про морські порти України» передбачено, що у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний. Використання коштів від портових зборів допускається виключно за їх цільовим призначенням. Фінансування утримання гідротехнічних споруд в об'ємах, необхідних для підтримання їх паспортних характеристик, здійснюється за рахунок портових зборів, що справляються у морських портах, де розташовані такі гідротехнічні споруди.

Розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики.

Порядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів, крім використання коштів від адміністративного збору, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту. Кошти від адміністративного збору використовуються відповідно до закону. Портові збори сплачуються Адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом.

Відповідно до положень статті 116 Кодексу торгівельного мореплавства України у морському порту або поза його територією як постійні представники судновласника діють агентські організації (морський агент), які за договором морського агентування за винагороду зобов'язуються надавати послуги в галузі торговельного мореплавства. При виконанні договору морського агентування морський агент, що діє від імені судновласника, може також діяти на користь іншої договірної сторони, якщо вона його на те уповноважила і якщо судновласник не заперечує.

Частиною 1 статті 117 Кодексу торгівельного мореплавства України передбачено, що морський агент виконує формальності та дії, пов'язані з прибуттям, перебуванням і відходом судна, допомагає капітану судна у налагодженні контактів з адміністрацією морського порту і службою капітана морського порту, власником морського терміналу, підприємствами, установами, організаціями, що надають спеціалізовані послуги, портовими операторами, місцевими органами виконавчої влади, в організації постачання і обслуговування судна в порту, оформляє митні документи та документи на вантаж, інкасує суми фрахту та інші суми для оплати вимог судновласника, що виникають з договору перевезення, сплачує за розпорядженням судновласника і капітана судна суми, пов'язані з перебуванням у порту, залучає вантажі для морських ліній, здійснює збір фрахту, експедирування вантажу, наймання екіпажів для роботи на суднах, виступає від імені вантажовласника, а також договірною стороною учасників перевезення вантажів у прямому змішаному сполученні.

Процедура справляння портових зборів та розміри ставок портових зборів в України встановлені Порядком справляння та розмірів ставок портових зборів, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.06.2013 року за № 930/23462, пунктами 1.2, 1.3 якого передбачено, що згідно з частинами третьою - п'ятою статті 22 Закону України «Про морські порти України» портові збори сплачуються Адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом, а саме: причальний збір справляється на користь власника причалу, а якщо причал перебуває у користуванні - на користь відповідного користувача; канальний збір справляється на користь власника каналу; корабельний збір справляється на користь користувача портової акваторії, а також власника операційної акваторії причалу (причалів), збудованої до набрання чинності Законом України «Про морські порти України». Портові збори (корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний) справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним Прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Кодекс торгівельного мореплавства України визначає, зокрема, такі види морських перевезень - каботажне та міжнародне, відповідно і ставки портових зборів, визначені у додатках 2-6 до вказаного Порядку, є різними для суден у закордонному плаванні та суден у каботажному плаванні.

Статтею 132 Кодексу торгівельного мореплавства України передбачено, що перевезення між портами України й іноземними портами можуть здійснюватися як суднами, що плавають під Державним прапором України, так і за умови взаємності суднами, що плавають під іноземним прапором.

При цьому, статтею 133 Кодексу торгівельного мореплавства України визначено, що за договором морського перевезення вантажу перевізник або фрахтівник зобов'язується перевезти доручений йому відправником вантаж з порту відправлення в порт призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу), а відправник або фрахтувальник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Частиною 1 статті 97 Митного кодексу України встановлено, що під каботажем розуміється перевезення українських та іноземних товарів шляхом завантаження їх на морське (річкове) судно в одному пункті на митній території України і транспортування в інший пункт території України, де здійснюватиметься їх вивантаження.

Визначення «судно закордонного плавання» міститься у пункті 54 частини 1 статті 4 Митного кодексу України, згідно з яким судно закордонного плавання українське або іноземне судно, яке здійснює міжнародні перевезення товарів та/або пасажирів та прибуває на митну територію України або вибуває за її межі.

Відповідно до статті 9 Митного кодексу України, митною територією є територія України, зайнята сушею, територіальне море, внутрішні води і повітряний простір, а також території вільних митних зон, штучні острови, установки і споруди, створені у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України.

Отже, судна, завантажені чи розвантажені в нейтральних водах Чорного моря, тобто за межами митної території України із оформленням відповідних маніфестів та коносаментів, є суднами закордонного плавання, що здійснюють міжнародні перевезення, про що свідчать митні декларації.

Таким чином, у розумінні Кодексу торгівельного мореплавства України міжнародним морським перевезенням вантажу є перевезення вантажу між портами України й іноземними портами, а каботажним морським перевезенням вантажу є перевезення вантажу між портами України.

З копій коносаментів, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що судно «Сorozal» (прапор Беліз, власник Сorozal Shipping & Trading Company Limited) перевозило вантажі між Державним підприємством «Іллічівський морський торговельний порт» та Державним підприємством «Маріупольський морський торговельний порт», тобто між двома українськими портами.

Відповідно до пункту 2.2. Наказу № 316, судно, що заходить в акваторію відповідного морського порту, звільняється від сплати корабельного збору у таких випадках:

- здійснення процедур, пов'язаних з пропуском через державний кордон України, без виконання вантажних операцій (крім суден, що заходять у морські порти для надання послуг за договором морського перевезення пасажирів або договором морського круїзу);

- постановки на якір без виконання у цьому морському порту вантажних (пасажирських) операцій у зв'язку з очікуванням проходу до іншого морського порту.

Від сплати корабельного збору звільняються судна груп Д та Е.

Ставки корабельного збору для суден у закордонному плаванні застосовуються незалежно від того, під яким прапором вони плавають.

Ставки корабельного збору для суден у каботажному плаванні застосовуються тільки для суден, що виконують рейси у каботажному плаванні під Державним Прапором України (пункти 2.3., 2.4. Наказу № 316).

Пунктом 1.4 Наказу №316 визначено, що сплата портових зборів здійснюється до виходу судна з морського порту, що, в свою чергу, виключає можливість донарахування портових зборів після виходу судна з порту.

Виходячи з викладеного, позивачем вірно було нараховано сплату портових зборів на загальну суму 26 047,75 дол. США і подальше донарахування корабельного збору є неправомірним.

Крім того, судова колегія зазначає, що позивач помилково звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості з посиланням на норми статей 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, оскільки в даному випадку між сторонами не виникло спору з договірних правовідносин, так як виставлені позивачем рахунки були сплачені відповідачем у повному обсязі у відповідності до умов договору про агентування суден від 31.12.2013 року №460-Па-ІЛФ-13 та норм діючого законодавства України і донарахування будь-яких додаткових платежів, повязаних з помилкою позивача умовами укладеного договору не було передбачено сторонами.

Отже, рішення місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог є правильним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Виходячи з вищевикладеного, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи. Тому судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Одеської області від 03.08.2016 року ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Керуючись ст. 99, 101-105 ГПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 03.08.2016 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Гладишева Т.Я.

ОСОБА_3