Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "27" вересня 2016 р. Справа № 906/855/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довір. від 01.02.2016 вих. № 417/1;

від відповідача: не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Житомиргаз збут" (м. Житомир)

до Лугинської селищної ради (Житомирська обл., Лугинський р-н, смт. Лугини)

про стягнення 8520,43 грн

Позивач подав до суду позов про стягнення з відповідача 8520,43 грн заборгованості за отриманий природний газ за договором № 1141049М36СВ016 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 11.02.2016, з яких: 6218,79 грн пені, 443,26 грн 3% річних та 1858,38 грн інфляційних.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві; надав для долучення до матеріалів справи письмове пояснення від 27.05.2016 щодо 5404,82 грн, зарахованих позивачем в рахунок погашення відповідачем суми боргу по договору № 1141049М36СВ016 від 11.02.2016 (а.с. 44 - 54).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 42).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11.02.2016 між товариством з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (постачальник/позивач) та Лугинською селищною радою (споживач/відповідач) було укладено договір № 1141049М36СВ016 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (далі - договір, а. с. 8 - 12).

Відповідно до умов п. 1.1 договору, постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

За змістом п. 4.2 договору, оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку: 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Підпунктом 5.4.2 пункту 5.4 договору визначено обов'язок споживача оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

Судом встановлено, що свої зобов'язання за умовами договору від 11.02.2016 щодо постачання відповідачеві у 2016 році природного газу позивач виконав належним чином, поставивши останньому у січні та лютому 2016 року природного газу в об'ємі 8752 м3 на суму 68301,30 грн, доказом чого є акти приймання-передачі природного газу за № СВ016 від 31.01.2016 та 17.02.2016 (а. с. 13, 14).

Відповідач свої зобовязання по оплаті отриманого природного газу виконав в повному обсязі, сплативши на рахунок позивача 15.02.2016 - 5404,82 грн, 12.03.2016 - 9800,00 грн, 16.05.2016 - 27883,98 грн, 06.06.2016 - 25212,51 грн (а. с. 16 - 18, 51).

Оскільки відповідач, всупереч ст. ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, оплати провів з порушенням термінів передбачених п. 4.1 договору, позивачем було нараховано до стягнення з відповідача штрафну санкцію (пеню) у розмірі 6218,79 грн, 443,24 грн 3% річних та 1858,38 грн інфляційних втрат.

Розглядаючи питання щодо законності та обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 5093,23 грн (за несвоєчасне виконання зобов'язань січня 2016 року) та 1125,56 грн (за несвоєчасне виконання зобов'язань лютого 2016 року), господарський суд приймає до уваги, що згідно з пп. 6.2.1 п. 6.2 договору, у разі порушення споживачем строків оплати споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Зі змісту ст. 610 ЦК України випливає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, порушення відповідачем строків оплати за надані послуги, є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки.

За таких обставин, враховуючи наявність передбачених договором підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді сплати пені, а також перевіривши правильність її нарахування за визначений позивачем період її нарахування, суд встановив, що її суму у розмірі 6218,79 грн заявлено до стягнення правомірно.

Що стосується нарахованих та заявлених до стягнення позивачем на свою користь з відповідача інфляційних та 3% річних, господарський суд враховує, що за ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку (а. с. 5, 6), позивач просить стягнути з відповідача 1429,00 грн інфляційних та 360,78 грн 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язань січня 2016 року, а також 429,38 грн інфляційних та 82,46 грн річних за несвоєчасне виконання зобов'язань лютого 2016 року.

Перевіривши правильність нарахування річних та інфляційних за визначений позивачем період, з урахуванням здійснених відповідачем проплат, господарський суд встановив, що їх суми є вірні.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень належними та допустимими у справі доказами; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що відповідач позов за підставою та предметом не оспорив, доказів сплати боргу та/або інших доказів на спростування позовних вимог суду не надав.

При цьому суд зазначає про обґрунтованість доводів позивача, оскільки правомірність заявлення позовних вимог підтверджена належними та допустимими доказами у справі.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства, підтвердженими належними доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають задоволенню на суму 8520,43 грн, з яких: 6218,79 грн пені, 1858,38 грн інфляційних втрат та 443,26 грн 3% річних.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Лугинської селищної ради (11301, Житомирська обл., Лугинський р-н, смт. Лугини, вул. Карла Маркса, буд. 2А, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (10002, Житомирська обл., м. Житомир, Корольовський район, вул. Фещенка-Чопівського, буд. 35, ):

- 6218,79 грн пені,

- 1858,38 грн інфляційних втрат,

- 443,26 грн 3% річних

- 1378,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 29.09.16

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати:

1 - в справу, 2 - відповідачу - рек. з повід.