ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.09.16р. Справа № 904/5787/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Кам'янське Дніпропетровської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - громадянки ОСОБА_2, м. Кам'янське Дніпропетровської області

про стягнення 71 555,53 грн

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Баглійським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України у Дніпропетровській обл. 02.01.2001;

від третьої особи: ОСОБА_2, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Баглійським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України у Дніпропетровській обл. 16.03.2000.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), у якій заявило вимогу про стягнення заборгованості у сумі 71 555,53 грн за договором відновлювальної кредитної лінії № 105/2-79-7, укладеним між сторонами 23.10.2007.

Ухвалою суду від 18.07.2016 було залучено до участі справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - громадянку ОСОБА_2, м. Кам'янське Дніпропетровської області.

Відповідач 04.08.2016 подав до суду клопотання долучити до справи квитанцію FJB037 від 01.08.2016, , якою підтверджується погашення кредитної лінії у сумі 27233,48 грн.

07.09.2016 відповідач надав квитанцію від 30.08.2016 про погашення заборгованості по кредиту в сумі 1925,00 грн.

Ухвалою суду від 07.09.2016 було продовжено строк розгляду справи на 15 днів - до 28.09.2016 включно.

Відповідач відзив на позов не надав, але надав докази погашення кредитної лінії в сумі 1925,00 грн за квитанцією № FJB051 від 15.09.2016. Окрім цього, відповідач надав суду копію сальдової відомості, відповідно до якої станом на 26.09.2016 його загальна заборгованість складає 58571,08 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту складає 48150,00 грн, за процентами - 521,63 грн, за комісією за використаний ліміт лінії у розрізі траншу - 139,10 грн, пеня - 9760,35 грн.

У судове засідання 28.09.2016 представник позивача не прибув, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, що підтверджується записом про відкладення розгляду справи від 26.09.2016, причини неявки суду не повідомив. Позивач вимоги, викладені в ухвалах суду від 04.08.2016, 07.09.2016 та 26.09.2016 не виконав і витребуваних документів не надав.

Враховуючи матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

23.10.2007 між ПАТ "Укрсоцбанк" (далі - кредитор, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - позичальник, відповідач) було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 105/2-79-7 (далі - Кредитний договір), відповідно до п.1.1 якого кредитор зобов'язався надати позичальнику на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 113600,00 грн (сто тринадцять тисяч шістсот гривень) з кінцевим терміном повернення заборгованості до 22.10.2022 на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.1.1.1 договору, надання кредиту здійснюється окремими частинами, за сплатою 15% річних за кредитом та комісій в розмірі та порядку, визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів (Додаток 1 до договору). Відповідно до п.2.2 Кредитного договору моментом (днем) надання кредиту вважається день списання суми кредиту з позичкового рахунку на підставі письмової заяви позичальника.

В забезпечення виконання позичальником зобов'язання між кредитором та ОСОБА_2 (далі - третя особа, майновий поручитель) був укладений договір іпотеки №105/2-79-7 від 23.10.2007.

Згідно пунктів 3.3.6., 3.3.7., 3.3.8. Кредитного договору позичальник зобов'язаний погасити кредитору в повному обсязі кредит, сплачувати проценти, комісії і неустойку в строки, визначені умовами цього договору.

Відповідно до ст. 4 кредитного договору, у разі прострочення позичальником строків погашення кредиту та/або сплати процентів, комісій, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період невиконання зобов'язань за договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення.

В описовій частині позовної заяви вказано, що станом на 28.12.2015 існує заборгованість відповідача перед позивачем на суму 71555,53 грн, яка складається з:

суми заборгованості за кредитом - 54 869,83 грн;

суми заборгованості за відсотками - 10 818,35 грн;

розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту - 63,51 грн;

суми заборгованості за комісіями - 2 432,60 грн;

розміру інфляційних витрат за кредитом - 17,64 грн;

розміру інфляційних витрат за відсотками - 3 353,61 грн.

Текст позовної заяви не містить ніяких письмових пояснень за який період виникла заборгованість, не вказано на яку прострочену заборгованість нараховані відсотки, пеня, за який період. Зміст договору кредитної лінії передбачає повернення отриманих грошових коштів відповідно до графіку. З графіка вбачається, що станом на дату звернення позивача до суду з цим позовом відповідач мав право мати ліміт заборгованості 50075,00 грн.

З наданого до справи розрахунку суми позову станом на 28.12.2015, у якому підписана лише остання сторінка з кінцевими цифрами, а два окремих аркуші паперу з розрахунками не підписані, слідує, що сума отриманих відповідачем грошових коштів складає 100640,00 грн, повернутих 29680,17 грн, заборгованість за кредитом 53925,00 грн. Також в одній таблиці вказано про сплату відповідачем 81541,15 грн відсотків у валюті кредиту, в іншій таблиці вказано про погашення відсотків по кредиту в сумі 82090,05 грн.

Враховуючи розмір отриманих відповідачем коштів та повернутих у якості сплати боргу за кредитом, розмір основного боргу має складати 70959,83 грн, а враховуючи те, що на дату звернення позивача до суду з позовом відповідач міг мати ліміт заборгованості 50075,00 грн, то залишок боргу мав складати 20884,83 грн. Яким чином позивач нарахував та заявив до стягнення 54869,83 грн боргу є незрозумілим, тим більше у розрахунку вказано про борг в сумі 53925,00 грн.

Під час розгляду справи відповідач надав три квитанції на сплату позивачу грошових коштів на загальну суму 31183,48 грн. В призначенні платежу в квитанціях зазначено, що це є погашення кредиту за договором № 105/2-79-7.

Ухвалою суду від 07.09.2016 позивач був зобов'язаний надати суду належний розрахунок суми позову з урахуванням графіку погашення кредиту та пояснення, яким чином нарахований кожний вид заявлених до стягнення сум, за який період прострочки, коли виникла заборгованість, у розрахунку врахувати здійснені відповідачем оплати, надати банківські виписки на часткове погашення кредиту, письмові пояснення, у яких викласти прохальну частину позову належним чином, вказати з чого саме складається ціна позову, конкретні суми основної заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом, штрафних санкцій тощо з зазначенням періодів їх нарахування, оригінали документів, які додані до позовної заяви у копіях, для огляду в судовому засіданні. Ухвала отримана позивачем 15.09.2016, але жодних дій по виконанню вимог суду позивач до судового засідання 26.09.2016 не здійснив.

Присутній у судовому засіданні 26.09.2016 представник позивача пояснень стосовно розміру боргу на день розгляду справи не надав, посилаючись на необхідність здійснення перевірки стану розрахунків з відповідачем.

Розгляд справи судом було відкладено на 28.09.2016 - останній день строку розгляду справи з урахуванням продовження його на 15 днів.

Представник позивача під розпис був ознайомлений про дату та час наступного засідання, в повідомленні сторонам було вказано про необхідність виконати вимоги ухвали суду від 07.09.2016, але жодна вимога суду не була виконана, представник позивача в судове засідання не прибув.

Таким чином жодна з вимог, неодноразово викладених в ухвалах суду, позивачем виконана не була. При цьому надання ним витребуваної судом інформації має суттєве значення для розгляду справи, оскільки з наданих до справи матеріалів неможливо встановити дійсний розмір заборгованості або його відсутність. Відповідачем були подані докази погашення заборгованості на суму 31183,48 грн, але позивач не повідомив суду чи отримав він ці кошти, на погашення якої заборгованості вони зараховані.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Зокрема, ч.3 ст.22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, чого позивачем зроблено не було.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що норми статті 65 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та вчинені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, але позивачем вимоги ухвал суду протягом 2,5 місяців були не виконані без поважних причин, позивач не повідомив суду про наявність будь-яких об'єктивних обставин, які робили неможливим надання суду першої інстанції необхідних для правильного вирішення спору матеріалів.

У пункті 2.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Відповідно до абзацу першого п.п.4.8. п.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

В п.4.9. цієї ж постанови зазначено, що при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (ст.81 Господарського процесуального кодексу України) господарським судам слід мати на увазі, що застосування п.5 ч.1 цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Отже, перш ніж залишити позов без розгляду, господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами ст.43 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

У суду відсутня можливість розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки вимоги, викладені в ухвалах суду позивач не виконав, документи, витребувані судом, не надав. Справа розглядалась судом неодноразово. Бездіяльність позивача у справі та невиконання ним вимог суду призвели до неможливості оперативного розгляду судом цієї справи, до штучного затягування судового процесу та закінчення строків її розгляду.

Наявні у справі матеріали не дають можливості визначити наявність та розмір боргу, перевірити правильність наданих розрахунків.

Встановлений ст. 69 ГПК України строк розгляду справи закінчився, позивач ухилився від виконання вимог суду, що позбавляє суд можливості прийняти обгрунтоване рішення по суті спору. У зв'язку з цим позов слід залишити без розгляду відповідно до п.5 ст. 81 ГПК України, що не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 81 п.5, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов залишити без розгляду.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Суддя В.Д. Воронько