КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2016 р. Справа№ 910/10563/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

за участю представників cторін:

позивача: Гринько О.А., довіреність №2-85 ВІД 23.03.2016,

відповідача: Тарнавська О.В., довіреність №91 від 05.08.2016.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Енерготехнології"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2016

у справі №910/10563/16 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз"

до Приватного акціонерного товариства "Енерготехнології"

про стягнення заборгованості у розмірі 100 335 грн 42 коп.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Енерготехнології" про стягнення заборгованості у розмірі 100 335 грн 42 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.07.2016 припинено провадження у справі №910/10563/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" в частині стягнення суми основної заборгованості в розмірі 80 693 грн 47 коп. у зв'язку з відсутністю предмету спору між сторонами.

Позов Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Енерготехнології" (03113, м. Київ, ВУЛИЦЯ ІВАНА ШЕВЦОВА, будинок 5, Ідентифікаційний код юридичної особи 33833671) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, КЛОВСЬКИЙ УЗВІЗ, будинок 9/1, Ідентифікаційний код юридичної особи 30019801) в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (49035, м. Дніпропетровськ, Криворізьке шосе, 24, Ідентифікаційний код юридичної особи 25698645) 3% річних у розмірі 1 377 (одна тисяча триста сімдесят сім) грн. 70 (сімдесят) коп., інфляційні у розмірі 2 157 (дві тисячі сто п'ятдесят сім) грн 54 (п'ятдесят чотири) коп., пеню у розмірі 15 615 (п'ятнадцять тисяч шістсот п'ятнадцять) грн 87 (вісімдесят сім) коп. та судовий збір у розмірі 1 497 (одна тисяча чотириста дев'яносто сім) грн 67 (шістдесят сім) коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Енерготехнології" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2016 у справі №910/10563/16 в частині стягнення з ПрАТ "Енерготехнології" на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" 3% річних у розмірі 1377,70 грн, інфляційні у розмірі 2157,54 грн, пеню у розмірі 15615,87 грн, судовий збір у розмірі 1497, 67 грн та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував і порушив норми матеріального та процесуального права.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційний господарський суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Енерготехнології", а рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2016 у справі №910/10563/16 залишити без змін, з огляду на його законність та обґрунтованість.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/10563/16 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Енерготехнології" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Андрієнка В.В., суддів Шапрана В.В., Буравльова С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.09.2016 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Енерготехнології" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 29.09.2016.

В судове засідання, яке відбулось 29.09.2016 з'явились представники позивача та відповідача, які надали суду усні пояснення стосовно доводів наведених в апеляційній скарзі.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.05.2015 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (виконавець, позивач) та Приватним акціонерним товариством "Енерготехнології" (замовник, відповідач) було укладено Договір на експлуатацію обладнання першого та другого пускового комплексу електростанції на базі турбодетандерної установки УТДУ-4000, що знаходиться на балансі ПрАТ "Енерготехнології" на території ГРС-1 м. Запоріжжя Запорізького ЛВУМГ №04/2015/4982- (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого замовник передає виконавцю в експлуатацію складові єдиної газотранспортної системи, які призначені для транзитного транспортування природного газу.

Згідно з п. 1.3. Договору надання послуг з експлуатації об'єкта включає здійснення Виконавцем комплексу технічних заходів, необхідних для забезпечення транспортування природного газу, виконання робіт з технічного обслуговування, огляду, обстеження та поточного ремонту, в строки та порядку, що передбачені цим Договором та чинними нормативно - правовими актами.

Перелік послуг з експлуатації об'єкта газопостачання, що надаються Виконавцем (додаток №2, який є невід'ємною частиною договору), у якому вказується, зокрема, графік виконання таких робіт, є невід'ємною частиною цього Договору. (п. 1.4. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору вартість робіт визначається Сторонами відповідно до переліку робіт з експлуатації об'єкта газопостачання, що надаються Виконавцем Замовнику, становить 88 029 грн 29 коп. Вартість робіт за один місяць становить 7 335 грн. 77 коп. Вартість виконаних робіт встановлюється на підставі кошторису (додаток 3) по наданню послуг, що є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 2.2. Договору Замовник сплачує Виконавцю вартість робіт з експлуатації об'єкта Замовника, визначену у п.2.1 цього розділу, на поточний рахунок Виконавця з урахуванням ПДВ після підписання акту прийому - передачі наданих послуг, у строк 5 днів з дня виставлення рахунку.

У відповідності до пункту 5.2. Договору за несвоєчасну оплату робіт Виконавця Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня, за кожен день прострочення.

Пунктом 6.1. Договору визначено, що цей Договір є укладеним і набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2015 року, а в частині зобов'язань Замовника до повного виконання ним обов'язків по розрахунку за виконані роботи.

Додатком №2 до Договору на експлуатацію обладнання першого та другого пускового комплексу електростанції на базі турбодетандерної установки УТДУ-4000, що знаходиться на балансі ПрАТ "Енерготехнології" на території ГРС-1 м. Запоріжжя Запорізького ЛВУМГ №04/2015/4982- від 01.05.2015 сторони узгодили перелік робіт, період з 12.01.2015 р. по 31.12.2015 р., всього на суму 88 029 грн 29 коп.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору на експлуатацію обладнання першого та другого пускового комплексу електростанції на базі турбодетандерної установки УТДУ-4000, що знаходиться на балансі ПрАТ "Енерготехнології" на території ГРС-1 м. Запоріжжя Запорізького ЛВУМГ №04/2015/4982- від 01.05.2015 позивач надав послуги з експлуатації об'єкта газопостачання, а відповідач в свою чергу прийняв вказані послуги, що підтверджується Актами приймання - передачі виконаних робіт від 31.05.2015 на суму 36 678 грн 85 коп., від 30.06.2015 на суму 7 335 грн 77 коп., від 31.07.2015 на суму 7 335 грн 77 коп., від 31.08.2015 на суму 7 335 грн 77 коп., від 30.09.2015 на суму 7 335 грн 77 коп., від 31.10.2015 на суму 7 335 грн 77 коп., від 30.11.2015 на суму 7 335 грн 77 коп., від 31.12.2015 на суму 7 335 грн 77 коп., проте здійснив лише часткову оплату за надані послуги у розмірі 7 335 грн 77 коп.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначив, що заборгованість відповідача перед Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" становить 80 693 грн. 52 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов Договору, позивач просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Енерготехнології" 3% річних у розмірі 1 385 грн 56 коп., інфляційні у розмірі 2 490 грн 28 коп. та пеню у розмірі 15 766 грн 06 коп.

Приймаючи рішення про припинення провадження у справі в частині стягнення суми основної заборгованості та часткове задоволення інших позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз", місцевий господарський суд виходив з наступного.

Внаслідок укладення Договору на експлуатацію обладнання першого та другого пускового комплексу електростанції на базі турбодетандерної установки УТДУ-4000, що знаходиться на балансі ПрАТ "Енерготехнології" на території ГРС-1 м. Запоріжжя Запорізького ЛВУМГ №04/2015/4982- від 01.05.2015 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Судом першої інстанції було встановлено, що на виконання умов Договору на експлуатацію обладнання першого та другого пускового комплексу електростанції на базі турбодетандерної установки УТДУ-4000, що знаходиться на балансі ПрАТ "Енерготехнології" на території ГРС-1 м. Запоріжжя Запорізького ЛВУМГ №04/2015/4982- від 01.05.2015 позивач надав послуги з експлуатації об'єкта газопостачання, а відповідач в свою чергу прийняв вказані послуги, що підтверджується Актами приймання - передачі виконаних робіт від 31.05.2015 на суму 36 678 грн 85 коп., від 30.06.2015 на суму 7 335 грн 77 коп., від 31.07.2015 на суму 7 335 грн 77 коп., від 31.08.2015 на суму 7 335 грн 77 коп., від 30.09.2015 на суму 7 335 грн 77 коп., від 31.10.2015 на суму 7 335 грн 77 коп., від 30.11.2015 на суму 7 335 грн 77 коп., від 31.12.2015 на суму 7 335 грн 77 коп., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку. Однак відповідачем здійснена лише часткова оплата за надані послуги у розмірі 7 335 грн 77 коп., що підтверджується платіжними дорученнями №831 від 09.11.2015 р. на суму 4000 грн 00 коп., №842 від 12.11.2015 р. на суму 3 335 грн 77 коп.

Крім того, на виконання умов Договору на експлуатацію обладнання першого та другого пускового комплексу електростанції на базі турбодетандерної установки УТДУ-4000, що знаходиться на балансі ПрАТ "Енерготехнології" на території ГРС-1 м. Запоріжжя Запорізького ЛВУМГ №04/2015/4982- від 01.05.2015 позивач направив відповідачу рахунки на оплату від 31.05.2015 р., 30.06.2015 р., 31.07.2015 р., 31.08.2015 р., від 30.09.2015 р., 31.10.2015 р., 30.11.2015 р., 31.12.2015 р., що підтверджується списками відправленої рекомендованої кореспонденції.

Як вже було зазначено, згідно з п. 2.1. Договору вартість робіт визначається Сторонами відповідно до переліку робіт з експлуатації об'єкта газопостачання, що надаються Виконавцем Замовнику, становить 88 029 грн 29 коп. Вартість робіт за один місяць становить 7 335 грн. 77 коп. Вартість виконаних робіт встановлюється на підставі кошторису (додаток 3) по наданню послуг, що є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Згідно із ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Тобто, зазначеною правовою нормою передбачено право сторін надати договору зворотну силу, а саме поширити дію його умов на відносини, що виникли до моменту його укладання. Така ситуація може мати місце тоді, коли фактичні відносини між сторонами, зокрема щодо передання майна, виконання робіт, надання послуг, виникли раніше їх юридичного оформлення.

Судом встановлено, що у п. 6.1. Договору визначено, що цей Договір є укладеним і набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2015 року. Договір на експлуатацію обладнання першого та другого пускового комплексу електростанції на базі турбодетандерної установки УТДУ-4000, що знаходиться на балансі ПрАТ "Енерготехнології" на території ГРС-1 м. Запоріжжя Запорізького ЛВУМГ №04/2015/4982- укладений між сторонами 01.05.2015 року.

Однак, у Додатку №2 до Договору на експлуатацію обладнання першого та другого пускового комплексу електростанції на базі турбодетандерної установки УТДУ-4000, що знаходиться на балансі ПрАТ "Енерготехнології" на території ГРС-1 м. Запоріжжя Запорізького ЛВУМГ №04/2015/4982- від 01.05.2015 сторони узгодили строк виконання робіт з 12.01.2015 р. по 31.12.2015 р. Крім того, в Акті приймання - передачі виконаних робіт від 31.05.2015 р. сторони без зауважень та заперечень, в добровільному порядку погодили, що послуги були надані Виконавцем та прийняті Замовником у період з 01.01.2015 р. по 31.05.2015 р. на суму 36 678 грн 85 коп.

Таким чином, судом першої інстанції було встановлено, що фактичні відносини між сторонами щодо надання послуг за Договором на експлуатацію обладнання першого та другого пускового комплексу електростанції на базі турбодетандерної установки УТДУ-4000, що знаходиться на балансі ПрАТ "Енерготехнології" на території ГРС-1 м. Запоріжжя Запорізького ЛВУМГ №04/2015/4982- від 01.05.2015 виникли раніше дати укладення договору 31.05.2015, а саме з 12.01.2015 року.

За таких обставин, cуд дійшов до висновку, що на виконання умов Договору на експлуатацію обладнання першого та другого пускового комплексу електростанції на базі турбодетандерної установки УТДУ-4000, що знаходиться на балансі ПрАТ "Енерготехнології" на території ГРС-1 м. Запоріжжя Запорізького ЛВУМГ №04/2015/4982- від 01.05.2015 позивач у період з 12.01.2015 по 31.12.2015 надав послуги з експлуатації об'єкта газопостачання, а відповідач в свою чергу прийняв вказані послуги на загальну суму в розмірі 88 029 грн 24 коп. Однак відповідач здійснив лише часткову оплату за надані послуги у розмірі 7 335 грн 77 коп., що підтверджується платіжними дорученнями №831 від 09.11.2015 р. на суму 4000 грн 00 коп., №842 від 12.11.2015 р. на суму 3 335 грн 77 коп.

Отже, заборгованість Приватного акціонерного товариства "Енерготехнології" перед Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" за Договором на експлуатацію обладнання першого та другого пускового комплексу електростанції на базі турбодетандерної установки УТДУ-4000, що знаходиться на балансі ПрАТ "Енерготехнології" на території ГРС-1 м. Запоріжжя Запорізького ЛВУМГ №04/2015/4982- від 01.05.2015 за надані й прийняті послуги становить 80 693 грн 47 коп., а не 80 693 грн 52 коп., як помилково зазначив позивач в своїх розрахунках.

Судом встановлено, що після порушення провадження у даній справі, відповідачем було здійснено оплату за надані й прийняті послуги за Договором на експлуатацію обладнання першого та другого пускового комплексу електростанції на базі турбодетандерної установки УТДУ-4000, що знаходиться на балансі ПрАТ "Енерготехнології" на території ГРС-1 м. Запоріжжя Запорізького ЛВУМГ №04/2015/4982- від 01.05.2015 в розмірі 80 693 грн 47 коп., що підтверджується платіжним дорученням №468 від 04.07.2016.

Пунктом 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до пункту 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

За таких обставин, враховуючи сплату Приватним акціонерним товариством "Енерготехнології" 80 693 грн 47 коп. на виконання умов Договору на експлуатацію обладнання першого та другого пускового комплексу електростанції на базі турбодетандерної установки УТДУ-4000, що знаходиться на балансі ПрАТ "Енерготехнології" на території ГРС-1 м. Запоріжжя Запорізького ЛВУМГ №04/2015/4982- від 01.05.2015 після порушення провадження у даній справі, суд дійшов до висновку щодо припинення провадження у справі в частині стягнення 80 693 грн 47 коп. - суми основної заборгованості у зв'язку з відсутністю предмету спору між сторонами. В іншій частині позову про стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 00 грн. 05 коп. суд відмовляє у зв'язку з невірним розрахунком позивача.

Крім того, позивач також просив суд стягнути з відповідача 3% річних за загальний період з 05.06.2015 по 29.02.2016 у розмірі 1 385 грн 56 коп. та інфляційні у розмірі 2 490 грн 28 коп.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013 року).

Суд перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки відповідачем оплати за надані і прийняті послуги за загальний період прострочки з 05.06.2015 р. по 29.02.2016 р. у розмірі 1 385 грн 56 коп. дійшов висновку, що вказана частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв'язку з невірним розрахунком позивача. Так, у п.2.2. Договору зазначено, що Замовник сплачує Виконавцю вартість робіт з експлуатації об'єкта Замовника, визначену у п.2.1 цього розділу, на поточний рахунок Виконавця з урахуванням ПДВ після підписання акту прийому - передачі наданих послуг, у строк 5 днів з дня виставлення рахунку.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору на експлуатацію обладнання першого та другого пускового комплексу електростанції на базі турбодетандерної установки УТДУ-4000, що знаходиться на балансі ПрАТ "Енерготехнології" на території ГРС-1 м. Запоріжжя Запорізького ЛВУМГ №04/2015/4982- від 01.05.2015 позивач направив відповідачу рахунки на оплату від 31.05.2015 р., 30.06.2015 р., 31.07.2015 р., 31.08.2015 р., від 30.09.2015 р., 31.10.2015 р., 30.11.2015 р., 31.12.2015 р., що підтверджується списками відправленої рекомендованої кореспонденції, проте відсутні фіскальні чеки на підтвердження здійснення поштової відправки позивачем. За таких обставин, судом при здійсненні розрахунку приймається до уваги останній день місяця, в якому були надані вказані послуги, за винятком зобов'язань за грудень 2015 року, оскільки обов'язок по оплаті у відповідача виник 04.01.2016 року (фіскальний чек від 30.12.2015 р.)

Крім того, позивачем не враховано, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України), а тому обов'язок по оплаті за надані послуги за червень 2015 р., серпень 2015 р. виник 06.07.2015 і 07.08.2015 відповідно.

Таким чином, стягненню з ПрАТ "Енерготехнології" підлягає 3% річних у розмірі 1 377 грн 70 коп., як плати за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобов'язання за загальний період прострочки з 06.06.2015 по 29.02.2016.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013 року).

Суд перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов'язання в зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, наданий позивачем, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних за період з 05.06.2015 року по 29.02.2016 року у розмірі 2 490 грн 28 коп. підлягають частковому задоволенню у зв'язку з невірним розрахунком позивача. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні у розмірі 2 157 грн 54 коп. за загальний період з 06.06.2015 по 29.02.2016.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 05.06.2015 по 29.02.2016 у розмірі 15 766 грн 06 коп.

Відповідно до ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013 року).

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату робіт Виконавця Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня, за кожен день прострочення.

Суд перевіривши розрахунок пені, у зв'язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання відповідачем його договірного грошового зобов'язання дійшов до висновку, що вказана частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв'язку з невірним розрахунком позивача. Так, при здійсненні розрахунку пені позивачем не враховано, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України).

Враховуючи наведене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 15 615 грн 87 коп. за загальний період прострочки виконання відповідачем його договірного грошового зобов'язання з 06.06.2015 по 29.02.2016.

Таким чином, з Приватного акціонерного товариства "Енерготехнології" на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" підлягає стягненню 3% річних у розмірі 1 377 грн 70 коп., інфляційні у розмірі 2 157 грн 54 коп. та пеня у розмірі 15 615 грн 87 коп.

На підставі викладеного та з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" підлягають задоволенню частково з викладених вище підстав.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги наведене, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2016 у справі №910/10563/16 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Енерготехнології" задоволенню не підлягає.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на апелянта (відповідача у справі).

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Енерготехнології" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2016 у справі №910/10563/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2016 у справі №910/10563/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/10563/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов