РІШЕННЯ

26 вересня 2016 року Справа № 913/935/16

Провадження №3/913/935/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» м. Сєвєродонецьк,

про стягнення 718 486 грн. 35 коп.

суддя Секірський А.В.

секретар судового засідання Богуславська Є.В.

у засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 14-137 від 13.05.2014;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність №01-725 від 15.09.2016,

в с т а н о в и в:

Суть спору: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» (далі - відповідач) суми інфляційних нарахувань у розмірі 685 326,87 грн. та 3% річних у розмірі 33 159,48 грн., за договором купівлі-продажу природного газу №12/624-БО-20 від 28.08.2012.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно договору №12/624-БО-20 від 28.08.2012 позивач зобовязався постачати природний газ покупцю, а відповідач повинен був прийняти та оплатити поставлений природний газ.

Позивач свої зобовязання згідно договору виконав, передав відповідачу в період жовтня - грудня 2012 року природний газ на загальну суму 9 170 226,75 грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу. Відповідач свої зобовязання по договору виконав не в повному обсязі.

Рішенням господарського суду Луганської області по справі №913/1242/14 від 23.06.2014 за позовом НАК «Нафтогаз України до КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» стягнуто з відповідача основний борг в розмірі 993 695,10 грн., пеню в розмірі 319869,36 грн., 7% штрафу 641915,88 грн., інфляційних збитків 49811,36 грн. та 3% річних 87778,48 грн., крім того, витрати зі сплати судового збору в сумі 41861,40 грн. за зобовязаннями жовтня грудня 2012 року по договору №12/624-БО-20 від 28.08.2012 про закупівлю природного газу.

Оскільки рішенням по справі №913/1242/14 від 23.06.2014 (яке набрало законної сили) охоплюється стягнення штрафних санкцій за період з 14.11.2012 по 22.04.2014, а заборгованість КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» не погасило станом на 02 червня 2015 року, позивачем донараховано за період з 23.04.2014 по 02.06.2015 3% річних у розмірі 33 159,48 грн. та інфляційних нарахувань за період з квітня 2014 року по квітень 2015 року у розмірі 685 326,87 грн.

Відзивом на позовну заяву №913/935/16 від 23.09.2016 відповідач заперечує проти позову з огляду на наступне.

Відповідач не погоджується з розрахунком позивача в частині нарахування інфляційних витрат та зазначає, що інфляційні нарахування повинні складати 523 677,32 грн.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Судом встановлено, що 28.08.2012 між позивачем та відповідачем укладений договір №12/624-БО-20 про купівлю-продаж природного газу, згідно п. 1.1 якого Продавець (позивач) зобовязується передати у власність Покупцю (відповідач) у 2012 році природний газ, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору; п.1.2 - газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами (а.с. 11-16).

Відповідно до п.2.1 Продавець передає Покупцю в період з 01 серпня 2012 року по 31 грудня 2012 року природний газ.

Згідно з п. 3.3 договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла обліку газу покупця.

Відповідно до п. 5.2 договору, ціна за 1000 куб.м. газу становить 3509,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20%.

Крім того, тариф транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами, який становить 305,60 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 366,72 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу 3884,78 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 4661,74 грн.

Додатковими угодами №1 від 28.12.2012 та № 2 від 10.10.2014 сторонами було внесено зміни до п.п. 1.1, 2.1, 6.3, 11.1 договору (а.с. 17-18).

Згідно п.6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Позивач в період жовтня - грудня 2012 року належним чином виконав умови даного договору, поставив природний газ відповідачеві за договором №12/624-БО-20 від 28.08.2012 в обсязі 1967,127 тис. м3 на загальну суму 9170226,75 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с. 19-21).

Про належне виконання позивачем своїх зобовязань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення зобовязань за договором.

Відповідач свої обовязки за договором щодо своєчасної та повної сплати вартості поставленого природного газу не виконав.

На підставі приписів ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у сумі 33159,48 грн. та інфляційні нарахування на суму боргу у сумі 685 326,87 грн., що підтверджено відповідними розрахунками позивача наявними в матеріалах справи.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову частково з таких підстав.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обовязковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

За приписами п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, п.2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Фактичні обставини свідчать, що позивач на виконання умов договору постачав відповідачу природний газ, претензій щодо постачання природного газу у відповідача немає.

Обсяги поставленого газу в період жовтень - грудень 2012 року позивач підтверджує відповідними актами приймання-передачі природного газу.

Рішенням господарського суду Луганської області по справі №913/1242/14 від 23.06.2014 за позовом НАК «Нафтогаз України до КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» стягнуто з відповідача основний борг в розмірі 993 695,10 грн., пеню в розмірі 319869,36 грн., 7% штрафу 641915,88 грн., інфляційних збитків 49811,36 грн. та 3% річних 87778,48 грн., крім того, витрати зі сплати судового збору в сумі 41861,40 грн. за зобовязаннями жовтня грудня 2012 року по договору №12/624-БО-20 від 28.08.2012 про закупівлю природного газу за період з 14.11.2012 по 22.04.2014.

Втім, відповідач станом на 02 червня 2015 року заборгованість за договором №12/624-БО-20 від 28.08.2012 в розмірі 993 695,10 грн. стягнену за рішенням господарського суду Луганської області від 23.06.2014 по справі № 913/1242/14 не погасив.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення термінів оплати за договором №12/624-БО-20 від 28.08.2012 позивачем донараховано 3% річних за період з 23.04.2014 по 02.06.2015 у сумі 33 159,48 грн. на зобовязання з оплати, що виникли у грудні 2012 року, згідно наданого позивачем розрахунку.

Перевіривши зроблений позивачем розрахунок 3% річних судом встановлено, що при розрахунку 3% річних позивачем допущено арифметичну помилку.

Перерахувавши заявлені до стягнення 3% річних, суд зазначає, що стягненню підлягають 3% річних у сумі 33 159,47 грн. В решті слід відмовити.

Стосовно інфляційних нарахувань у сумі 685 326,87 грн. за період з квітня 2014 року по квітень 2015 суд зазначає наступне.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочення платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочення.

Як зазначено у п. 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Судом встановлено, що сума боргу станом на 02 червня 2015 року становить 993 695,10 грн. Таким чином, нарахування інфляційних витрат повинно здійснюватися позивачем виходячи саме з зазначеної суми боргу.

Перерахувавши інфляційні витрати за зобовязаннями грудня 2012 року за період з квітня 2014 року по квітень 2015 року судом встановлено, що інфляційні витати за цей період складають 657 980,79 грн. В решті слід відмовити.

Суд не погоджується з конррозрахунком інфляційних втрат відповідача, оскільки відповідачем було взято невірний індекс інфляції за період з квітня 2014 року по квітень 2015 року.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню частково з віднесенням на відповідача судових витрат у справі пропорційно задоволеним вимогам на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго», просп. Космонавтів, 9А, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93412, на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, , 3% річних в розмірі 33 159 грн. 47 коп., інфляційні витрати в розмірі 657 980 грн. 79 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 10 367 грн. 10 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 28.09.2016

Суддя А.В. Секірський