донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

26.09.2016 р. справа №905/1625/16

ОСОБА_1 апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4
за участю представників:
від позивача:ОСОБА_5 за довіреністю;
від відповідача-1: від відповідача-2:ОСОБА_6 за довіреністю; не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця", м. Красний Лиман, Донецька область
на рішення господарського суду Донецької області
від08.08.2016 р.
у справі№ 905/1625/16 (суддя: Говорун О.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м. Добропілля, м. Білицьке, Донецька область
до відповідача-1: відповідача-2: Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця", м. Красний Лиман, Донецька область Державного підприємства "ОСОБА_1 залізниця", м. Донецьк
провідшкодування збитків

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (далі ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля ", позивач) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" (далі ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "ОСОБА_1 залізниця", відповідач-1) вартості нестачі вугілля в розмірі 6 221 грн. 73 коп.

В процесі розгляду місцевим господарським судом даної справи ухвалою від 06.06.2016 р. залучено до участі у справі іншого відповідача - Державне підприємство "ОСОБА_1 залізниця" (далі ДП "ОСОБА_1 залізниця", відповідач-2).

Рішенням господарського суду Донецької області від 08.08.2016 р. позов задоволено частково, стягнуто з відповідача-1 на користь позивача 5 070 грн. 17 коп. вартості нестачі вантажу, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 122 грн. 95 коп.; в задоволенні позовних вимог до відповідача-2 відмовлено в повному обсязі.

В частині задоволення позову рішення суду мотивовано обгрунтованістю та доведеністю вимог.

Не погодившись з рішенням господарського суду Донецької області, ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "ОСОБА_1 залізниця" звернулося до ОСОБА_1 апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, в якій просить вказане рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Заявник апеляційної скарги вважає, що у відповідності з вимогами чинного законодавства при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обовязків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акту, який між ДП "ОСОБА_1 залізниця" та ПАТ "Українська залізниця" відсутній, а тому, останнє не набуло прав та зобовязань ДП "ОСОБА_1 залізниця", оскільки положення Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та Постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 р. не передбачають "автоматичного" правонаступництва без проведення інвентаризації майна та затвердження передавальних актів.

Також, скаржник стверджує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 р. № 604 процедура реорганізації підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції призупинена до проведення антитерористичної операції. Проте, апелянт погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо застосування 2 % норми природної втрати вантажу замість 1 %, як розраховано позивачем у позовній заяві.

Позивач письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав, представник позивача в судовому засіданні в усній формі проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач-2 письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав, представник відповідача-2 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія ОСОБА_1 апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

ПАТ "ДТЕК Добропіллявугілля" зі станції відправлення Добропілля ОСОБА_1 залізниці за залізничною накладною № 49331127 від 20.10.2015 р. на станцію ОСОБА_1 залізниці здійснило відправлення вагону № 53526547; за залізничною накладною № 49360126 від 22.10.2015 р. вагону № 53187514 з вантажем вугілля камяне марки г газове на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго" Курахівська ТЕС.

Відповідно до вказаних накладних позивачем у вагоні: - № 53187514 зазначено масу вантажу 70000 кг, із зазначенням вологості вантажу 5,5%; - № 53526547 69000 кг, із зазначенням вологості вантажу 6,5 %; вантаж у вагони завантажено вантажовідправником, про що у залізничних накладних зроблено відповідні записи.

Після прибуття вагонів № 53187514, № 53526547 на станцію ОСОБА_1 залізниці залізницею було здійснено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у даних вагонів з масою вантажу, вказаною вантажовідправником у накладних № 49360126, № 49331127, про що складено комерційні акти № БН 722995/89 від 24.10.2015 р., № БН 722994/88 від 24.10.2015 р.

Згідно з комерційним актом № БН 722994/88 від 24.10.2015 р. вагон прибув з поглибленням над 4-7 люками з лівої сторони за напрямком руху поїзда, довжина 3 м, ширина 1,5 м, глибина 2 м; двері, люка закриті; течі вантажу немає.

При подачі на 200-тонних тензометричних вагонних вагах при переважуванні виявилось нетто 65850 кг, тара 22200 кг, брутто 88050кг, що менше ваги, вказаної у накладній на 3150 кг.

Згідно з комерційним актом № БН 722995/89 від 24.10.2015 р. вагон прибув з поглибленням з лівої сторони за напрямком руху поїзда, 1-3 люк, довжина 2 м, ширина 1,5 м, глибина 1,5 м, над 5-7 люками довжина 3 м, ширина 1,5 м, глибина 1, 5 м; двері, люка закриті; течі вантажу немає.

При подачі на 200-тонних тензометричних вагонних вагах при переважуванні виявилось нетто 64250 кг, тара 23600 кг, брутто 87850 кг, що менше ваги, вказаної у накладній на 5750 кг.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначено в ст. 6 глави 1 Статуту залізниць України (далі Статут залізниць) накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України "Про залізничний транспорт" та ст. 110 Статуту залізниць визначено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць. Згідно з частиною 2 цієї ж статті за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічна норма міститься у ст. 113 Статуту залізниць.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Частиною першою ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів посвідчуються актами.

За змістом ст. 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Статтею 129 Статуту залізниць передбачено, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України за № 334 від 28.05.2002 р.

За п. 4 Правил складання актів комерційні акти на місцях загального користування складаються у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажу, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р. вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м'ясо свіже; 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м'ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м'ясні всякі; 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Статтею 130 Статуту залізниць встановлено, що право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно з ст. 133 Статуту залізниць передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відомостей про те, що недостача спірного вантажу мала місце не з вини перевізника, матеріали справи не містять.

В накладних № 49331127, № 49360126 наявні відомості про те, що спірний вантаж був відправлений вантажовідправником вантажоодержувачу у вологому стані.

На зазначених залізничних накладних міститься переуступний напис, який свідчить про передачу права на пред'явлення претензії та позову від ТОВ "Східенерго"до ПАТ "ДТЕК Добропіллявугілля", тобто, від вантажоодержувача до вантажовідправника. Переуступний напис засвідчений підписами директора і головного бухгалтера та скріплений печаткою вантажоодержувача.

Позивачем розраховано масу недостачі вантажу із застосуванням 1 % норми природної втрати у кількості 7510 кг вартістю 6 221 грн. 73 коп.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо необхідності застосування до даного спору 2 % норми природної втрати, а тому, позовні вимоги підлягають задоволенню частково лише у сумі 5 070 грн. 17 коп.

Щодо інших доводів апеляційної скарги судова колегія враховує наступне.

Згідно з ст. 25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Відповідно до п. п. 1, 2 Статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" останнє утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 р. "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які організовані шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 р. "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

В зазначеному додатку до таких підприємств віднесено Державне підприємство "ОСОБА_1 залізниця".

Згідно з ч. 2 п. 2 статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" товариство є правонаступником всіх прав та обовязків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту, враховучи додаток №1 до постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 р. "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", у тому числі Державного підприємства "ОСОБА_1 залізниця".

У розумінні ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України та ст. 19 Закону України "Про господарські товариства", у результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників.

За приписами ч. ч. 2 - 3 ст. 107 ЦК України, після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), які мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов'язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Передавальний акт або розподільчий баланс повинен бути затверджений засновниками (учасниками) юридичної особи або органом, до повноважень якого належить прийняття рішення про припинення юридичної особи. Нотаріальне засвідчення справжності підписів голови та членів комісії з припинення юридичної особи на передавальному акті або розподільчому балансі у такому разі не вимагається (абз.1 ч.4 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців").

Згідно з ст. 133 Статуту залізниць передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Крім того, в матеріалах справи міститься передавальний акт ДП "ОСОБА_1 залізниця" від 05.08.2015 р., який підписано членами комісії з реорганізації та скріплений печаткою ДП "ОСОБА_1 залізниця".

Так, 18.08.2015 р. Міністром інфраструктури України був затверджений передавальний акт ДП "ОСОБА_1 залізниця", в якому голова та члени комісії з реорганізації ДП "ОСОБА_1 залізниця" склали цей акт та підтвердили вартість і склад активів та зобов'язань ДП "ОСОБА_1 залізниця". Також, в передавальному акті зазначається, що правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків ДП "ОСОБА_1 залізниця", яке розташоване на території АТО не включається до зведених актів інвентаризації, а відображається в балансі і закріплюється в частині активів за ПАТ "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки, відповідно до п.2 Постанови КМУ від 12.11.2011 р. №604.

Вирішуючи питання про правонаступництво, потрібно мати на увазі, що запис в установчих документах про правонаступництво має істотне значення для визнання правонаступництва. Однак суттєве значення мають також фактично здійснені організаційно-економічні перетворення, з якими чинне законодавство повязує перехід майнових прав та обовязків, а саме: рішення власника (власників), підписання передаточного або розподільного акта чи балансу тощо. Отже у вирішенні питань, повязаних з правонаступництвом, слід здійснювати аналіз документів, що стосуються переходу прав і обовязків на майно (майнові права) чи його відповідну частину.

Системний аналіз норм законодавства та матеріалів справи свідчить про те, що у разі злиття, без виключень, переходять усі права та обовязки юридичної особи, що припиняються у такий спосіб, до її правонаступника, новоутвореного підприємства.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального Кодексу України, ОСОБА_1 апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" на рішення господарського суду Донецької області від 08.08.2016 р. у справі № 905/1625/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 08.08.2016 р. у справі № 905/1625/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через ОСОБА_1 апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді: О.В. Стойка

ОСОБА_4

Надруковано 5 прим.