РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2016Справа №910/13817/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс»
проздійснення відшкодування шкоди в порядку регресу 5 970,44 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Рудюк В.М. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» про здійснення відшкодування шкоди в порядку регресу 5 970,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків №100333 від 14.08.2014р. внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 29.07.2016 р. порушено провадження у справі №910/13817/16 та призначено її до розгляду на 23.09.2016 р.

15.08.2016р. від Моторно (транспортне) бюро України через відділ діловодства та документообігу господарського суду міста Києва надійшли витребувані судом документи.

17.08.2016р. через загальний відділ діловодства та документообігу господарського суду міста Києва від представника позивача надійшли витребувані ухвалою суду від 29.07.2016р. документи по справі.

Представник позивача в судове засідання 23.09.2016р. з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 23.09.2016 р. не з'явився, вимог ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи підтверджується відміткою про відправку на зворотній стороні ухвали суду від 29.07.2016р., яка була надіслана за адресою вказаною в позовній заяві, а також повідомленням про вручення поштового відправлення №343 720) згідно якого ухвала суду від 29.07.2016р. була отримана відповідачем 05.08.2016р.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 23.09.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.08.2014 р. між позивачем, як страховиком та ОСОБА_2, як страхувальником було укладено Договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків №100333, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП.

26.03.2015 р. по вул. Грінченка,12В, в м. Львів відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля марки «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобілем марки «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_2, а саме: ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_2, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, який стояв припаркований праворуч від нього, в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду №60349261 ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_3, вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Жовківського районного суду Львівської області у справі №444/854/15-п від 29.04.2015р. встановлено порушення ОСОБА_3, вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

31.03.2015р. страхувальник ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за Договором добровільного комплексного страхування транспортних ризиків №100333 від 14.08.2014р.

Відповідно до експертного висновку/калькуляції №02164_50 від 15.04.2015р., виконаного за допомогою системи аудатекс, з врахуванням коефіцієнту зносу та з зазначенням вартості проведення ремонтних робіт пошкодженого транспортного засобу, вартість матеріального збитку автомобіля марки «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 11 760,65 грн.

Згідно розрахунку суми страхового відшкодування, який є додатком до страхового акту №7339р/50/15 від 20.04.2015р., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 6 970,44 грн. (з вирахуванням коефіцієнту зносу 0,70 - 4 790,21 грн.)

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС», виконуючи свої зобов'язання за Договором добровільного комплексного страхування транспортних ризиків №100333 від 14.08.2014р., перерахувало суму страхового відшкодування в розмірі 6 970,44 грн. на рахунок ОСОБА_2, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №48380 від 24.04.2015р. та відомістю виплат №389 від 24.04.2015р.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС» перейшло в межах виплаченої суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю марки «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_1, належить громадянину ОСОБА_5 та знаходився під керуванням ОСОБА_3

Згідно із ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Із наявної в матеріалах справи відомостей про дорожньо-транспортну пригоду №60349261, вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю марки «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_1, належить громадянину ОСОБА_5 та знаходився під керуванням ОСОБА_3, вина якого у скоєнні ДТП підтверджується матеріалами справи.

Доказів того, що ОСОБА_3 не мав права керування транспортним засобом - автомобіль марки «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_2, та притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП, матеріали справи не містять, а відтак, враховуючи положення статті 62 Конституції України, що закріплюють принцип презумпції невинуватості особи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом - автомобіль марки «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах.

Договором (поліс №АС/9918369) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Позивач заявою на виплату страхового відшкодування №Г.04.0.1/78 від 22.05.2015р. звернувся до відповідача з проханням відшкодувати у порядку регресу шкоду, заподіяну в результаті ДТП у розмірі 6 970,44 грн.

Втім, відповідач відповіді на вимогу не надав, виплату страхового відшкодування не здійснив.

Згідно ст.27 Закону України "Про страхування" та ч.1 ст.1191 ЦК України, які регулюють регресні відносини, що є відмінними від відносин страховика та страхувальника під час сплати страхового відшкодування, до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача (відповідальної особи) у розмірі фактично виплаченого відшкодування (у розмірі понесених витрат), тобто у спірній сумі, що виключає будь-яку залежність вказаного розміру від оцінки відновлювального ремонту та коефіцієнту фізичного зносу.

Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом серії №АС/9918369 розміри лімітів відповідальності та франшизи (1 000,00), суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 5 970,44 грн., у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, в повному обсязі з покладенням судового збору на відповідача, в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 43 , 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82,84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» (01033, м.Київ, вул.Володимирська,69; ідентифікаційний код 19350062) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» (03062, м.Київ, проспект Перемоги,65; ідентифікаційний код 30115243) суму страхового відшкодування у розмірі 5 970,44 грн. та судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 28.09.2016 р.

Суддя Ю.О. Підченко