ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.09.2016 Справа № 907/378/16

За позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, Закарпатська область, Рахівський район, смт. Ясіня

про визнання незаконним та скасування рішення Ясінянської селищної ради від 24.03.2016 №169 "Про розгляд заяви ФОП ОСОБА_1, мешканця АДРЕСА_1";

про зобов"язання Ясінянської селищної ради надати фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для надання в оренду земельної ділянки площею 1,0721 га за адресою: АДРЕСА_2 для обслуговування комплексу будівель меблевої фабрики (з врахуванням поданої в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України заяви Вх.№02.5.1-14/9186/16 від 14.07.2016 про зміну предмету позову)

Головуючий суддя - Івашкович І.В.

Суддя - Васьковський О.В.

Суддя - Йосипчук О.С.

представники:

від позивача - ОСОБА_1, фізична особа-підприємець, ОСОБА_3, договір - доручення від 26.03.2016

від відповідача - Боднарюк І.І., доручення №580 від 08.09.16

У судовому засіданні 09.09.16 за участю представників: позивача - ОСОБА_1, фізична особа-підприємець, ОСОБА_3, договір - доручення від 26.03.2016, відповідача - Боднарюк І.І., доручення №580 від 08.09.16, оголошувалась перерва до 23.09.16 11:00 год.

Суть спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_1 звернувся з позовом до Ясінянської селищної ради, смт.Ясіня Рахівського району Закарпатської області, вимоги за яким змінив згідно із заявою Вх.№02.5.1-14/9186/16 від 14.07.2016 про зміну предмету позову, та просить визнати незаконним та скасувати рішення Ясінянської селищної ради від 24.03.2016 року №169 "Про розгляд заяви ФОП ОСОБА_1 мешк. АДРЕСА_1"; зобов"язати Ясінянську селищну раду надати фізичній особі- підприємцю ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для надання в оренду земельної ділянки площею 1,0721 га за адресою: АДРЕСА_2 для обслуговування комплексу будівель меблевої фабрики.

Позов мотивує тим, що внаслідок придбання 30.04.2015 з прилюдних торгів (аукціону) позивач став власником комплексу будівель меблевої фабрики загальною площею 4818,8 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону) НОМЕР_2 від 30.04.2015р. Згідно витягу №3760186 від 30.04.2015р. за позивачем зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на вказане нерухоме майно.

З метою забезпечення можливості користування придбаним нерухомим майном для здійснення підприємницької діяльності позивач неодноразово звертався до Ясінянської селищної ради із заявами про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою для виділення у власність (оренду) земельної ділянки площею 1,0721 га за адресою: АДРЕСА_2 для обслуговування комплексу будівель меблевої фабрики. Оскільки подані позивачем відповідні заяви від 08.07.2015, від 24.09.2015 Ясінянською селищною радою взагалі не розглянуто, позивач втретє звернувся із заявою від 18.03.2016 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для виділення у власність (оренду) земельної ділянки площею 1,0721 га за адресою: АДРЕСА_2 для обслуговування комплексу будівель меблевої фабрики. До заяви додано копії правовстановлюючих документів на придбаний комплекс будівель та схему розміщення необхідної земельної ділянки. 24.03.2016р. Ясінянською селищною радою прийнято рішення №169 "Про розгляд заяви ФОП ОСОБА_1 мешк. АДРЕСА_1", яким відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Не погоджуючись з рішенням Ясінянської селищної ради від 24.03.2016р. №169, позивач стверджує, що таке є незаконним, винесене з необгрунтованих підстав. Позивач наголошує, що наведені у рішенні відповідача підстави для відмови у видачі дозволу на розробку проекту землеустрою не відповідають вимогам ст. ст. 120, 123 Земельного кодексу України. Зазначає, що при зверненні із заявою від 18.03.2016 позивач вказав розмір необхідної земельної ділянки, її призначення, а також про знаходження на даній земельній ділянці нерухомого майна, яке належить йому на праві приватної власності. До заяви додано копії правовстановлюючих документів на майно, паспорт, свідоцтво про реєстрацію ФОП та схему розміщення земельної ділянки для обслуговування меблевої фабрики з відображенням об"єктів нерухомості.

Позивачем наголошено, що він звернувся до відповідача та подав графічні матеріали у відповідності до ст. 123 Земельного кодексу України. Стверджує при цьому, що ч.3 ст.123 Земельного кодексу України передбачено підстави для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Однак, при зверненні позивача із заявою від 18.03.2016 такі підстави відсутні. Вважає, що обставини, наведені відповідачем в оскаржуваному рішенні, що стали підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою, є такими, що не відповідають вимогам ст.123 ЗК України.

Одночасно зазначає, що в порушення вимог ст.120 Земельного кодексу України, ст.377 Цивільного кодексу України відповідач передавав частини відповідної земельної ділянки у власність іншим фізичним особам. Наголошує, що позивач має безспірне, гарантоване законом право на отримання у користування (оренду) земельної ділянки, що знаходиться під його будівлями, а відповідач прийняттям незаконного рішення про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою порушує таке право.

У судовому засіданні 09.09.16 розпочато розгляд справи по суті.

Позивачем та його уповноваженим представником позовні вимоги підтримано в повному обсязі. Посилається на викладені у позовній заяві підстави та додані до матеріалів справи документальні докази.

Уповноважений представник відповідача письмового відзиву на позов не подав. Усно заявив заперечення проти позову. Надав пояснення про те, що єдиною підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою є наявні у наданій позивачем заяві та доданому до заяви план-схемі земельної ділянки розбіжності у площі земельної ділянки, оскільки у заяві йдеться про земельну ділянку площею 1,0721 га, а доданий до заяви план-схема містить дані про площу земельної ділянки 1,2869 га.

Позивач та його уповноважений представник заявлені представником відповідача заперечення вважають безпідставними, такими, що не грунтуються на дійсних обставинах справи. Наголошують, що до заяви було додано усі необхідні матеріали, в т.ч. план-схема земельної ділянки із зазначенням площі 1,0721 га.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд надає правову оцінку доказів при всебічному, повному та об"єктивному з"ясуванні всіх обставин справи в сукупності та констатує такі висновки.

Згідно Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону) від 30.04.2015р. (додано копію) приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Маріна А.С. відповідно до ст.66 Закону України "Про виконавче провадження", на підставі Акта "Про реалізацію предмета іпотеки (про проведені електронні торги) від 23.04.2015р., затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області Д.Д.Талайдан від 23 квітня 2015року, посвідчено, що гр. ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1) належить на праві власності майно - комплекс будівель меблевої фабрики, які знаходяться в АДРЕСА_2. На підставі вказаного Свідоцтва здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на комплекс будівель меблевої фабрики, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.04.2015 №3760186 (додано копію).

Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Аналогічні приписи містяться у ст.

377 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

З метою реалізації свого законного права на користування земельною ділянкою, на якій розміщено комплекс будівель меблевої фабрики, придбаних у власність, та оформлення користування такою ділянкою на правах оренди, позивач звертався до Ясінянської селищної ради (власника земельної ділянки) із заявами від 08.07.2015, від 24.09.2015, від 18.03.2016р., якими просив надати дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність (оренду) площею 1,0721 га для обслуговування комплексу будівель меблевої фабрики за адресою: АДРЕСА_2.

Заяви від 08.07.2015, від 24.09.2015 відповідач в установленому порядку не розглянув.

За результатами розгляду заяви позивача від 18.03.2016р. прийнято рішення шостої сесії VII-го скликання Другого засідання Ясінянської селищної ради від 24.03.2016р. №169, згідно з яким в наданні дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки в оренду площею 1,0721 га для обслуговування комплексу будівель меблевої фабрики юр. адреса: АДРЕСА_2, ФОП ОСОБА_1, мешк. АДРЕСА_1, відмовлено з посиланням та ті підстави, що не пред"явлено оригінал схеми земельної ділянки та не погоджено в селищній раді, та що за земельною ділянкою рахується борг.

Не погоджуючись з правомірністю винесення вказаного рішення відповідача, позивач з метою захисту свого порушеного права на отримання в оренду спірної земельної ділянки звернувся з даним позовом, вимоги за яким змінив згідно з поданою в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України заяви від 14.07.2016, та просить визнати незаконним та скасувати рішення Ясінянської селищної ради від 24.03.2016 року №169 "Про розгляд заяви ФОП ОСОБА_1 мешк. АДРЕСА_1"; зобов"язати Ясінянську селищну раду надати фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для надання в оренду земельної ділянки площею 1,0721 га за адресою АДРЕСА_2 для обслуговування комплексу будівель меблевої фабрики.

Відповідно до правової позиції, яка наведена у п.1.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.11 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" господарським судам за відповідності ст.1 ГПК України складу сторін підвідомчі спори за участю органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі (в т.ч. щодо надання земельних ділянок у користування). Як вказано у п.1.3 зазначеної постанови, у порядку господарського судочинства підлягають вирішенню, зокрема, спори про визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органів місцевого самоврядування з питань передачі земельних ділянок у власність чи надання їх у користування, про зобов'язання названих органів залежно від характеру спору виконати певні дії, як цього вимагають приписи чинного законодавства.

Як слідує із регламентації норм ст.123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Встановлено, що у клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З наведеного слідує, що законодавчо встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З аналізу мотивів відмови у наданні позивачу дозволу на погодження проекту землеустрою, суд констатує, що оспорюване рішення відповідача є протиправними, оскільки наведені в ньому підстави відмови не відповідають змісту вимог ч.3 ст.123 Земельного кодексу України. Відповідач не наділений повноваженнями змінювати підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, як це визначено у Земельному Кодексі України.

Рішення відповідача щодо відмови у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою з підстав, які не передбачені ч.3 ст.123 Земельного кодексу України, створює неправомірні перешкоди у реалізації позивачем його законного права на оформлення в оренду земельної ділянки, на якій розміщені придбані ним у власність будівлі. Тим самим порушено законні очікування позивача на розгляд його заяви від 18.03.2016 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою у встановлений строк та отримання позитивного рішення на таку заяву.

Стосовно наведених представником відповідача у ході судового розгляду мотивів відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, а саме, невідповідність розміру земельної ділянки, який зазначено у заяві від 18.03.2016 (1,0721га) та розміру земельної ділянки згідно доданого плану-схеми (1,2869 га), суд констатує, що такі підстави для відмови у спірному рішенні не вказані. Разом з тим, слід зазначити, що такі підстави відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, як розбіжності розміру земельної ділянки, про які вказує відповідач, не передбачені ч.3 ст.123 Земельного кодексу України, а отже є неправомірними. Як вказано судом вище, особа, зацікавлена в отриманні у користування земельної ділянки, має у відповідному клопотанні вказати лише орієнтовний розмір земельної ділянки.

Ст.13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об"єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з викладених вище обгрунтувань, суд констатує висновок про те, що відповідач - Ясінянська селищна рада неправомірно відмовив позивачу у наданні відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою, порушивши тим самим як норми Земельного кодексу України в сфері регулювання відповідних правовідносин, так і положення ст.19 Конституції України.

Згідно ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування рішення Ясінянської селищної ради від 24.03.2016 №169 "Про розгляд заяви ФОП ОСОБА_1, мешканця АДРЕСА_1" слід визнати правомірними та обгрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. Внаслідок визнання судом незаконним та скасування рішення від 24.03.2016 №169, Ясінянська селищна рада зобов"язана відповідно до вимог закону розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для виділення у власність (оренду) земельної ділянки площею 1,0721 га за адресою: АДРЕСА_2 для обслуговування комплексу будівель меблевої фабрики. При цьому суд зазначає, що при прийнятті в подальшому відповідачем відповідного рішення щодо розгляду відповідної заяви позивача, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнані протиправним його рішення від 24.03.2016 №169.

Що стосується вимог про зобов"язання відповідача надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для надання в оренду земельної ділянки площею 1,0721 га за адресою АДРЕСА_2 для обслуговування комплексу будівель меблевої фабрики, то вирішення цього питання відноситься до виключної компетенції відповідача та не належить до компетенції суду. Суд не повноважний перебирати функції іншого органу та зобов'язувати його приймати рішення, які входять до компетенції цього органу.

Відтак в задоволенні позову в частині вимог про зобов"язання відповідача надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою слід відмовити.

За правилами ст.49 Господарського процесуального кодексу України суд за результатами вирішення спору вирішує питання розподілу судових витрат та покладає на відповідача відшкодування витрат позивача по оплаті судового збору в розмірі 1378,00грн. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. (за заявлену другу вимогу немайнового характеру) слід покласти на позивача.

Згідно доданої квитанції №від 13.06.2016р. позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2900,00 грн. За подання даного позову оплаті підлягає судовий збір в розмірі 2756,00 грн. (по 1378,00 грн. за кожну вимогу немайнового характеру). Відповідно розмір надмірно сплаченого судового збору складає 114,00 грн.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст.7 Закону України "Про судовий збір" у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4-3, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення Ясінянської селищної ради від 24.03.2016 №169 "Про розгляд заяви ФОП ОСОБА_1, мешканця АДРЕСА_1".

3. В решті позову відмовити.

4. Стягнути з Ясінянської селищної ради (Закарпатська область, Рахівський район, смт.Ясіня, вул. Борканюка, 7, і.к.04351452) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 (АДРЕСА_1, і.н. НОМЕР_1) 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) відшкодування витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

5. Судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст рішення виготовлено 28.09.16

Головуючий суддя Івашкович І.В.

Суддя Васьковський О.В.

Суддя Йосипчук О.С.