РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2016Справа №910/29388/15
За позовом Товариства з додатковою відповідальністю «ВіДі-Страхування»

До Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа - Гарант»

Про стягнення 16 769,29 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Крюк Ю.А., довіреність № 31/12-15_к від 31.12.2015

від відповідача: Сергутін А.В., довіреність № 02/661-178 від 01.03.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю «ВіДі-Страхування» (далі -позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа - Гарант» (далі - відповідач) про стягнення 16 769,29 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що позивачем, як страховиком, відповідно до договору страхування наземного транспорту № CLAU 3904 від 08.09.2014р. було виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 16 769,29 грн., внаслідок чого, до позивача в порядку ст. 27 Закону України "Про страхування" та статті 228 Господарського кодексу України перейшло право вимоги (регресу) в межах здійснених фактичних затрат до відповідача, як до особи, яка відповідальна за відшкодування шкоди, оскільки саме з вини особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована у відповідача, сталася ДТП, наслідки якої визнано позивачем страховим випадком та здійснено виплату страхової суми страхувальнику.

Ухвалою суду від 19.11.2015р. порушено провадження у справі № 910/29388/15 та призначено розгляд на 11.12.2015 р.

01.12.2015р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі.

11.12.215р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позову, надав відзив на позов, заявив клопотання про зупинення провадження у справі з метою проведення експертизи, для визначення розміру матеріальної шкоди, гарантував проведення оплати вартості експертизи.

Представник позивача не заперечив проти призначення судової експертизи.

Суд задовольнив клопотання представника відповідача та призначив судову товарознавчу експертизу, вартість її проведення вирішив покласти на ТдВ «СК «Альфа - Гарант».

27.01.2016р. вказана справа була скерована на адресу експертної установи, а саме - Київському обласному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при МВС України для проведення призначеної експертизи.

01.04.2016р. справа № 910/29388/15 повернулась до суду без проведення експертизи з повідомленням № 8-04/36 від 29.01.2016р. про неможливість проведення експертизи.

Ухвалою суду від 05.04.2016р. провадження у справі поновлено та призначено до розгляду на 29.04.2016р.

14.04.2016р. до суду надійшов запит про надання інформації від експертної установи, яка мала провести призначену судову експертизу.

28.04.2019р. відповідач подав через відділ діловодства суду клопотання про відкладення судового розгляду справи.

29.04.2016р. представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

Суд встановив, що судова експертиза не була проведена, у зв'язку з тим, що документи витребувані судом для належного проведення експертизи надійшли до експертної установи з запізненням.

Ухвалою суду від 29.04.2016р. призначено повторну авто-товарознавчу експертизу.

23.05.2016р. справа № 910/29388/15 скерована на адресу експертної установи, а саме - Київському обласному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при МВС України для проведення повторної експертизи.

01.08.2016р. справа № 910/29388/15 повернулась до суду з висновком експерта № 19/8-04/228 від 21.07.2016р.

Ухвалою суду від 29.08.2016р. розгляд справи призначено 23.09.2016р.

23.09.2016р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача надав пояснення по справі, заперечив проти задоволенні позовних вимог.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08 вересня 2014 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» (надалі - Позивач) та громадянкою України ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 3904 (надалі - Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Suzuki», д/н НОМЕР_1.

23 листопада 2014 року в Київській області, м. Бровари, по вул. Київській, 9, сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Suzuki», д/н НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_3 та автомобіля «ВАЗ 2109», д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4.

05 січня 2015 року постановою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_4 було визнано винним у спричиненні ДТП та вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Виходячи із матеріалів справи, 09 та 12 січня 2015 року Позивач, на підставі Страхового акту № КР-009203 від 24.12.2014 р. з розрахунком суми страхового відшкодування до нього та керуючись рахунком-фактурою № АМ-0000006 від 01.12.2014 р., актом виконаних робіт № АМ-К- 0000012 від 23.01.2015 р., квитанцією № 113380575 від 01.12.2014 р., актом виконаних робіт № АМ-К-0000008 від 01.12.2014 р. здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 32006,71 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 42 від 09.01.2015 р. та відомістю підтверджених переказів № 17278 від 12.01.2015 р.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (надалі - Відповідач) за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/0601659 (надалі - Поліс), за яким останнє взяло на себе обов'язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації автомобіля «ВАЗ 2109», д/н НОМЕР_2, особою відповідальність якої застрахована (ОСОБА_4.). Полісом передбачено франшизу у розмірі 1 000, 00 грн.

На підставі наведеного у позові, Відповідачу 27 січня 2015 р. було направлено Заяву про страхове відшкодування вих. № 15/04/8.04/037-15 від 27.01.2015 р., яку Відповідач отримав 05.02.2015 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 637.

18 березня 2015 року Відповідач сплатив на користь Позивача суму відшкодування, в розмірі 14 237, 42 грн.

Як зазначає позивач, розрахунки, що наведені в страховому акті № КР-009203 від 24.12.2014 р. проводились на основі відомостей наявних у документах сертифікованої станції технічного обслуговування ТОВ «АВТО МЕТРОПОЛІС» таких, як рахунок-фактура № АМ-0000006 від 01.12.2014 р., Акт виконаних робіт № АМ-К-0000012 від 23.01.2015 р., Акт виконаних робіт № АМ-К-0000008 від 01.12.2014 р. Також до уваги було взято Звіт про визначення вартості матеріального збитку № 1093 від 15.12.2014 р. в частині де описано пошкодження транспортного засобу.

В позовній заяві вказано, що Звіт про визначення вартості матеріального збитку № 1093 від 15.12.2014 р. було складено з дотриманням вимог чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методики. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку вих. № 1093 від 15.12.2014 року вартість матеріального збитку складає 29 053, 80 грн. (двадцять дев'ять тисяч п'ятдесят три гривні 80 копійок). При цьому, для вирішення питання про визначення матеріального збитку оцінювачу необхідно розрахувати фізичний знос транспортного засобу на момент огляду, що і було зроблено. Відповідно до звіту значення коефіцієнту фізичного зносу дорівнює 0, таблиця 4.2 розрахунок коефіцієнту фізичного зносу.

Відповідно до 7.37. Методики коефіцієнт фізичного зносу - Е 3. Згідно з п. 7.38. Методики Значення Е з приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 7 років - для інших легкових КТЗ.

Звітом № 1093 від 15.12.2014 р. підтверджено, що експерт не виявив підстав для нарахування коефіцієнту фізичного зносу.

При укладенні договору добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 3904 від 08 вересня 2014 р. дійсна вартість транспортного засобу «Suzuki», д/н НОМЕР_1 була зафіксована в розмірі 148 000, 00 грн. (сто сорок вісім тисяч гривень 00 копійок), страхова сума становить 148 000, 00 грн. (сто сорок вісім тисяч гривень 00 копійок), що зумовило виплату страхового відшкодування Позивачем у обсязі фактичних витрат, що потрібні були для відновлення пошкодженого транспортного засобу.

Відповідач у судових засіданнях та поданому відзиві заперечував проти задоволення позовних вимог у вказаному розмірі.

Судом було призначено судову експертизу, сплату за вказану експертизу було покладено на відповідача.

Відповідно до висновку експерта № 19/8-04/228 від 21.07.2016р. розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Suzuki» модель «SХ-4» номерний знак НОМЕР_1, внаслідок ДТП 23.11.2014р. міг становити: 36667,58 (тридцять шість тисяч шістсот шістдесят сім гривень 58 копійок); відповідно до п. 7.38 «Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» відсоток фізичного зносу легкових КТЗ, окрім легкових КТЗ виробництва країн СНД, нараховується у випадках якщо строк експлуатації КТЗ перевищує 7 років, строк експлуатації об'єкта дослідження автомобіля марки «Suzuki» модель «SХ-4» номерний знак НОМЕР_1 станом на 23.11.2014 становить 6,92 роки, враховуючи зазначене відсоток фізичного зносу не нараховувався; вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Suzuki» модель «SХ-4» номерний знак НОМЕР_1 міг становити 36667,58 (тридцять шість тисяч шістсот шістдесят сім гривень 58 копійок).

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Вимогами статті 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В статті 1187 ЦК України наведено визначення: „Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб".

Згідно із п.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Абзацом 16 ст.9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно із статтею 27 Закону України „Про страхування" страховик має право вимоги в межах його фактичних затрат.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, а між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно статті 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Отже, ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» сплатило на користь свого страхувальника суму страхового відшкодування в розмірі 32 006, 71 грн. Враховуючи, що договором ОСЦПВВНТЗ № АІ/0601659 передбачено франшизу у розмірі 1 000, 00 грн. та те, що Відповідач сплатив Позивачу 14 237,42 грн., залишкова сума до сплати становить 16 769, 29 грн.

Беручи до уваги експертний звіт № 19/8-04/228 від 21.07.2016р. та враховуючи обґрунтовані позовні вимоги, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача 16 769, 29 грн.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивач набув право вимоги щодо стягнення збитків з відповідача, завданих майну особи застрахованої позивачем, внаслідок ДТП, у вигляді виплати страхового відшкодування, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (, адреса: 01133, м. Київ, бул. Л.Українки, 26) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» (, адреса: 08131, вул. В. Кільцева, 56, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський р-н., Київська обл.) 16 769 (шістнадцять тисяч сімсот шістдесят дев'ять) грн. 29 коп. - вартості страхового відшкодування, 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. - судового збору.

Видати наказ відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

(Повний текст рішення складено: 29.09.2016р.)

Суддя Мельник В.І.