КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2016 р. Справа№ 910/2224/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Рудченка С.Г.

при секретарі судового засідання Степанці О.В.

від позивача - Хлабистін Д.М., довіреність від №НАТ719923 від 27.04.2015 року,

від відповідача - Кравчук О.А., довіреність №8/01 від 02.12.2015 року,

розглянувши апеляційну скаргу

публічного акціонерного товариства "УКРВТОРЧОРМЕТ"

на рішення господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року

у справі №910/2224/16 (суддя Я.А. Карабань)

за позовом публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

до публічного акціонерного товариства "УКРВТОРЧОРМЕТ"

про стягнення 121 930,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року по справі № 910/2224/16 задоволено частково.

Присуджено до стягнення з публічного акціонерного товариства "УКРВТОРЧОРМЕТ" на користь публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" 60 965, 00 грн. штраф, 1 828, 95 грн. та судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, публічне акціонерне товариство "УКРВТОРЧОРМЕТ" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року по справі № 910/2224/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 року колегією суддів у складі головуючий суддя Смірнової Л.Г., судді Дикунської С.Я., Кропивної Л.В. апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "УКРВТОРЧОРМЕТ" прийнято до провадження.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду Пасічник О.Ю. від 08.08.2016 року №09-52/3670/16, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Смірнової Л.Г. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/2224/16.

За протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2016 року, відповідно до абзацу 1 підпункту 2.3.50 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "УКРВТОРЧОРМЕТ" у справі №910/2224/16 сформовано колегію суддів у складі головуючий суддя Агрикова О.В., судді Рудченко С.Г., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2016 року колегією суддів у складі головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Рудченко С.Г. апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "УКРВТОРЧОРМЕТ" прийнято до провадження.

В судовому засіданні 21.09.2016 року представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення суду першої інстанції у повному обсязі. Представник позивача заперечував проти тверджень відповідача та просив колегію судді залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до накладної від 31.07.2015 року № 32723223 (далі - залізнична накладна), 31.07.2015 року з Південно-західної залізниці Жмеринка відправником ПАТ "УКРВТОРЧОРМЕТ" відправлено до станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці вантаж - лом чорних металів (металобрухт), завантажений навалом та промаркований білою. фарбою, у вагоні № 67862367. Вантажоодержувачем визначено у вказаній накладній ПАТ "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМ. ІЛЛІЧА". (том 1, а.с. 12).

Як стверджує позивач, при проходженні вагону через станцію Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці, залізницею було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, а саме фактична маса вантажу у вагоні № 67862367 складає 46 300, 00 кг, тобто на 9 700, 00 кг менше, ніж вказано відповідачем у залізничній накладній.

Внаслідок невідповідності маси вантажу було складено комерційний акт від 07.08.2015 року серії РА № 009146/502/889, а також акт загальної форми від 07.08.2015 року. (том 1, а.с. 13-14).

Стаття 3 Закону України "Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 № 273/96-ВР встановлює, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Стаття 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із ст.306 Господарського кодексу України, встановлює, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про залізничний транспорт" нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 37 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення відправник має зазначити їх масу у накладній.

Стаття 24 Статуту залізниць України надає залізницям право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Статтею 122 Статуту встановлена відповідальність вантажовідправника у вигляді штрафу за неправильне зазначення в накладній маси вантажу.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Аналогічну норму містить ст.129 Статуту залізниць України, відповідно до якої обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Цією статтею передбачено також, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Так, правила складання актів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 08.07.2002 за № 567/6855, в п.2 яких зазначено, що комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності маси наявного вантажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Як вбачається з комерційного акта серії РА № 009146/502/889 від 07.08.2015 року(том 1, а.с. 13), підставою його складення стала невідповідність маси вантажу, який перевозився у вагоні № 67862367, даним, зазначеним вантажовідправником у накладній № 32723223.

З розділу "Д" комерційного акту вбачається, що внаслідок зважування вагону № 67862367 з вантажем на справних вагах (150 т) (остання повірка - 15 жовтня 2014 року) було виявлено, що маса вантажу складає 46 300, 00 кг, що на 9 700, 00 кг менше, ніж вказано у залізничній накладній. Також вказано, що навантаження вантажу рівномірно на рівні бортів, вкрите листами заліза, марковано; поглиблення відсутні, маркування не порушено; люки для розвантаження закриті; технічно вагон справний. При повторному зважуванні вага підтвердилася.

Отже, з вказаного у комерційному акті вбачається, що при перевірці маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, маса тари приймалась за масу, вказану у накладній № 32723223 - 56 000, 00 кг. Окремо від вантажу вагон № 67862367 при складанні станцією комерційного акта не зважувався. Не проводилось його зважування і вантажовідправником і вантажоотримувачем.

При зважуванні цього вагону з вантажем, як свідчать матеріали справи, станцією використовувалися 150 т вагонні ваги, копію технічного паспорту на які позивачем додано до позовної заяви (том 1, а.с.15-16).

Згідно з п.12 технічного паспорту засобу вагоновимірювальної техніки (ЗВВТ) № 14 вагонні ваги інтервал між оглядами - перевірками ЗВВТ 6 (шість) місяців.

Відповідно до ст.13 Статуту залізниць України, для зважування вантажів, багажу і вантажобагажу (товаробагажу) використовуються вагонні, вантажні, елеваторні та інші ваги.

Наказом Міністерства інфраструктури України 31.07.2012 № 442, зареєстрованому в Мінюсті України 11.10.2012 за № 30/143-08(39366-07(10/348-06), затверджено Інструкцію про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України (далі - Інструкція), розроблена відповідно до положень Законів України "Про метрологію та метрологічну діяльність", "Про залізничний транспорт".

Вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України, діяльність яких пов'язана із застосуванням, розробленням, виготовленням, продажем, прокатом та обслуговуванням засобів ваговимірювальної техніки, призначених для визначення маси вантажів, які перевозяться залізничним транспортом України, і за результатами зважування на яких оформлюються перевізні документи (п.13. Інструкції).

Відповідно до п.1.4 Інструкції, огляд-перевірка придатності ЗВВТ для зважування вантажів - визначення стану та характеристик ЗВВТ, відновлення, у разі потреби, робочого стану ЗВВТ без заміни або зміни конструкції його елементів чи програмного забезпечення.

Відповідно до п.5.6 Інструкції, під час експлуатації ЗВВТ виконуються такі види робіт з обслуговування: огляд-перевірка, профілактичне технічне обслуговування, ремонт, технічний огляд ЗВВТ, діагностичне обстеження вагонних ваг.

Під час огляду-перевірки ЗВВТ перевіряється відповідність їх технічного стану конструкторській документації і нормативним вимогам та визначається за допомогою еталонів, чи не перевищуються значення встановлених для ЗВВТ нормованих метрологічних характеристик: для статичних ЗВВТ - непостійність показів ненавантажених ЗВВТ, незалежність показів ЗВВТ від положення вантажу на вантажоприймальному пристрої, похибки навантажених ЗВВТ; для динамічних ЗВВТ - похибка ЗВВТ під час зважування вагонів у русі (п.5.7 Інструкції).

Згідно з п.3.46 Інструкції не допускається заїзд рухомого складу на вагонні ваги, які не пройшли необхідного діагностичного обстеження, мають прострочені терміни повірки чи огляду-перевірки або мають видимі деформації, тріщини в опорних частинах важелів та в елементах фундаменту, стійок, балок (поздовжніх та поперечних).

Згідно з п.3.47 Інструкції не допускається зважування вантажів, що перевозяться залізницями, на ЗВВТ, у яких: прострочені терміни повірки; пошкоджені відбитки повірочних тавр або місця їх нанесення; втрачений технічний паспорт ЗВВТ; в останніх записах в технічному паспорті про повірку, огляд-перевірку зроблені виправлення, не засвідчені підписом осіб, зазначених у пункті 2.5 розділу ІІ цієї Інструкції; прострочені терміни огляду-перевірки.

Позивачем надано копію технічного паспорта на доказ своєчасності проходження огляду-перевірки вагонних ваг, на яких проводилося зважування вагону № 67862367 з вантажем.

У п.3.2 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезень вантажів залізницею" в редакції роз'яснення президії ВГСУ від 29.09.2008 № 04-5/225, роз'яснено, що статтею 34 ГПК передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника та вантажоодержувача при перевезенні вантажів залізницею, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Отже, допустимим доказом матеріальної відповідальності відповідача (вантажовідправника) є саме комерційний акт.

У п.8 листа ВГСУ від 29.11.2007 № 01-8/917 "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства, зокрема, вказано, що господарський суд при вирішенні спору по суті має право і повинен надавати оцінку будь-яким доказам, - в тому числі комерційному акту, акту загальної та інших форм, іншим складеним залізницею та вантажоодержувачем,вантажовідправником, документам з огляду на їх відповідність вимогам Статуту залізниць України, Правилам перевезення вантажів, іншим нормативно-правовим актам.

Надаючи оцінку складеному 07.08.2015 року залізницею комерційному акту серії РА № 009146/502/889, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що цей акт відповідає вимогам законодавства і є допустимим доказом, який засвідчує матеріальну відповідальність ПуАТ «Укрвторчормет».

Одночасно, колегія суддів бере до уваги лист б/н відповідача, адресований начальнику станції Жмеринка Корженівському Л.В. (том 1, а.с. 139). У вказаному листі відповідач вказує, що ним помилково зазначено масу вантажу 56 000 кг. Замість 47 150 кг. у відправці №32723223.

Згідно зі ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Позивачем нараховано суму штрафу за невірно вказану у накладній масу вантажу, яка складає 121 930, 00 грн. ( 24 386, 00 грн. х 5).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Однак, враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов невірного висновку про можливість зменшення штрафу до 60 965, 00 грн.

При цьому суд першої інстанції посилається на скрутне фінансове становище відповідача та те, що оскілки відповідачем у накладній було вказано масу вантажу більшу, ніж маса фактично перевозимого вантажу, залізниця фактично отримала надлишкову плату (переплату) залізничного тарифу, наслідки допущеного відповідачем порушення не завдали залізниці матеріальних збитків, а тому відповідно до п.3 ст.83 ГПК України, суд має право зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Судова колегія не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно із ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ст.122 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, якими чітко визначено розмір штрафу, тому підстав для його зменшення у місцевого господарського суду не було.

Аналогічної позиції дотримується Верховний суд України у постанові №14/124 від 28.01.2002 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року підлягає зміні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "УКРВТОРЧОРМЕТ" залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року у справі №910/2224/16 змінити частково, резолютивну частину рішення викласти у наступній редакції:

1. "Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з публічного акціонерного товариства "УКРВТОРЧОРМЕТ" (02160, м. Київ, вул. Каунаська, буд. 27; ідентифікаційний код 00191483) на користь публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (49602, м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, буд. 108; ідентифікаційний код 40075815) штраф сумі 121 930, 00 (сто двадцять одну тисячу дев`ятсот тридцять гривень) 00 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1828,95 (одна тисяча вісімсот двадцять вісім) грн 95 коп.".

3. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити господарському суду міста Києва.

4.Матеріали справи №910/2224/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

С.Г. Рудченко