ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2016 року Справа № 904/6670/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання: Крицькій Я.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: представник ОСОБА_1, довіреність № б/н від 30.08.2016 року

від відповідача-1: представник ОСОБА_2, довіреність № 9 від 03.08.2016 року

від відповідача-2: не з'явився

від відповідача-3: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2015 року у справі № 904/6670/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ

до

відповідача-1: Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз", м. Івано-Франківськ

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз", м. Львів

відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз", м. Львів

про стягнення 12 643 389, 32 грн. за кредитним договором

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз", м. Львів

до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство "Агро-Союз", м. Івано-Франківськ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз", м. Львів

про визнання поруки припиненою

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз", м. Львів

до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство "Агро-Союз", м. Івано-Франківськ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз", м. Львів

про визнання поруки припиненою

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1: Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз", відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз", відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" про:

стягнення солідарно з Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз" на свою користь заборгованості за кредитним договором № 44004 від 26.12.2008 року в сумі 7 346 216, 09 грн.;

стягнення солідарно з Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" на свою користь заборгованості за кредитним договором № 44004 від 26.12.2008 року в сумі 7 346 216, 09 грн.,

з яких сума заборгованості за кредитом 6 000 000, 00 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1 191 880, 55 грн., сума заборгованості по процентам 128 712, 33 грн., пеня за несвоєчасне повернення процентів 25 623, 21 грн.

Позовні вимоги наведені з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, яка надійшла до господарського суду 03.02.2015 року (а.с. 160-162, т. 2). Вказану заяву апеляційний господарський суд розцінює, як заяву про зміну предмету позову в частині заявлених вимог про стягнення пені за несвоєчасне повернення процентів; враховуючи зміну складу суду, який розглядав позов, вказана заява подана до початку розгляду справи по суті, а отже правомірно прийнята судом.

За вказаною позовною заявою ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2014 року (суддя Назаренко Н.Г.) порушено провадження у справі № 904/6670/14.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2014 року справа № 904/6670/14 прийнята до свого провадження новим складом суду (суддя Мартинюк С.В.).

12.01.2015 року до господарського суду Дніпропетровської області у даній справі до початку її розгляду по суті новим складом суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз" (відповідача-2 за первісним позовом) надійшла зустрічна позовна заява з вимогами: визнати такою, що припинена, поруку Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз" за договором поруки № 44004/П/1 від 26.12.2008 року, яка ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2015 року прийнята для спільного розгляду з первісним позовом.

Також, 12.01.2015 року до господарського суду Дніпропетровської області у даній справі до початку її розгляду по суті новим складом суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" (відповідача-3 за первісним позовом) надійшла зустрічна позовна заява з вимогами: визнати такою, що припинена, поруку Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" за договором поруки № 44004/П/2 від 26.12.2008 року, яка ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2015 року прийнята для спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2015 року у справі № 904/6670/14 (колегія суддів у складі: головуючого колегії судді Мартинюка С.В., суддів Колісника І.І., Ніколенка М.О.):

первісний позов задоволено частково; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 44004 від 26 грудня 2008 року в сумі 6 000 000, 00 грн., пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 1 191 880, 55 грн., пеню за несвоєчасне повернення процентів в розмірі 25 623, 21 грн., заборгованість по процентам в розмірі 128 712, 33 грн. та судовий збір в розмірі 73 080, 00 грн.; в частині позовних вимог до ТОВ "Компанія "Агро-Союз" та ТОВ "Виробниче підприємство "Агро-Союз" відмовлено;

зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз" задоволено; визнано такою, що припинена, поруку Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз" за договором поруки № 44004/П/1 від 26.12.2008 року;

зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" задоволено; визнано такою, що припинена, поруку Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" за договором поруки № 44004/П/2 від 26.12.2008 року;

стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз" судовий збір в розмірі 1 218, 00 грн.;

стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" судовий збір в розмірі 1 218, 00 грн.

Приймаючи рішення про часткове задоволення первісного позову, місцевий господарський суд виходив з обставин неналежного виконання відповідачем-1 зобов'язань щодо своєчасного повернення отриманих кредитних коштів та оплати процентів за користування кредитними коштами за укладеним між Відкритим акціонерним товариством "Астра Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Астра Банк", та Акціонерним товариством закритого типу "Агро-Союз", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Агро-Союз", кредитним договором № 44004 від 26.12.2008 року з подальшими змінами та доповненнями, кредитора за яким (ОСОБА_3) змінено на Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги, про заміну кредитора у зобов'язанні від 02.12.2013 року, та передбаченої умовами кредитного договору відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та/або процентами, та/або комісіями у вигляді пені. Відмовляючи в задоволенні первісного позову до відповідача-2 та відповідача-3, а також задовольняючи зустрічні позови відповідача-2 та відповідача-3 поручителів за зобовязаннями відповідача-1 за кредитним договором в силу укладених договорів поруки відповідно № 44004/П/1 від 26.12.2008 року та № 44004/П/2 від 26.12.2008 року, місцевий господарський суд виходив з обставин внесення до кредитного договору без згоди поручителів змін щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами та розміру комісії за резервування кредитних коштів, що збільшує відповідальність останніх, та, за таких обставин, дійшов висновку, що порука є припиненою за обома договорами поруки з 25.12.2009 року (з дати внесення до кредитного договору змін без згоди поручителів).

Частково не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" подало апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом при прийнятті рішення у справі обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, позивач просить (з урахуванням уточнень до апеляційної скарги, які надійшли до апеляційного господарського суду 30.06.2015 року (а.с. 149-150, т. 3)), скасувати частково оскаржуване рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким позов позивача задовольнити повністю та стягнути на його користь солідарно з відповідача-1, відповідача-2, відповідача-3 заборгованість за спірним кредитним договором у сумі 7 346 216, 09 грн. та відмовити у задоволенні зустрічних позовів відповідача-2 і відповідача-3.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції неповно досліджено матеріали справи та невірно встановлено факт припинення договорів поруки. Так, за доводами позивача, відповідно до умов укладених договорів поруки поручителі (відповідач-2 та відповідач-3) на добровільних засадах взяли зобовязання перед банком відповідати у повному обсязі по зобовязанням позичальника (відповідача-1), які виникають з умов спірного кредитного договору з усіма змінами та доповненнями до нього; при зміні умов кредитного договору повідомлення поручителів про такі зміни не передбачені умовами договорів поруки у звязку з погодженням поручителів на всі подальші зміни, які будуть вноситися в кредитний договір. Також, позивач посилається на обставини направлення ним на адресу відповідача-2 та відповідача-3 в межах шестимісячного строку після спливу строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором повідомлення-вимоги про сплату боргу для уникнення наслідків припинення поруки у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Відповідач-1 проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечує та з посиланням на ч. 1 ст. 559 ЦК України зазначає, що закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору. При цьому відповідач-1 посилається на правову позицію Верховного Суду України, наведену у постанові від 05.02.2014 року, відповідно до якої умова щодо надання поручителем згоди на майбутні зміни умов основного договору (без конкретизації цих змін) без додаткового повідомлення поручителя та без укладення окремої угоди не звільняє сторони основного зобовязання від обовязку погодження з поручителем змін, унаслідок яких збільшується обсяг його відповідальності. У звязку з наведеним відповідач-1 вважає, що доводи позивача у справі щодо не припинення поруки за укладеними з відповідачем-2 та відповідачем-3 договорами поруки є безпідставними, а місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про визнання поруки відповідача-2 та відповідача-3 за відповідними договорами такою, що припинена. Відповідач-1 заперечує проти доводів позивача, що строк виконання основного зобовязання за кредитним договором сплинув 23.12.2014 року, тоді як претензії до поручителів було направлено 25.05.2015 року, тобто до спливу шестимісячного терміну, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому відсутні підстави для визнання порук припиненими у звязку з тим, що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявив вимог до поручителя. Згідно пояснень відповідача-1 вказані обставини не були предметом дослідження у суді першої інстанції та, відповідно, не слугували підставою для визнання відповідних договорів поруки припиненими, отже, вказані доводи позивача є безпідставними.

Відповідач-2 проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечує з тих же підстав, що і відповідач-1.

Відповідач-3 письмового відзиву на апеляційну скаргу позивача не надав, у судових засіданнях проти її задоволення заперечував з тих же підстав, що і відповідачі-1 та 2.

Також, апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду у даній справі надійшла від Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз". Посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом при прийнятті рішення у справі обставин, що мають істотне значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення у справі норм матеріального та процесуального права, Приватне акціонерне товариство "Агро-Союз" просить скасувати оскаржуване рішення місцевого господарського суду в частині стягнення з товариства на користь банку заборгованості за спірним кредитним договором у сумі 6 000 000, 00 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1 191 880, 55 грн., пені за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 25 623, 21 грн., заборгованості по процентам в розмірі 128 712, 33 грн., судового збору у сумі 73 080, 00 грн. та прийняти нове рішення про відмову Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач-1 посилається на ті обставини, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не було належним чином досліджено розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором, доданий позивачем до заяви про зменшення позовних вимог. За доводами відповідача-1, розрахунок позивачем заборгованості за спірним кредитним договором є неправильним в частині нарахування процентів за користування кредитом, нарахування пені на суму заборгованості за несвоєчасне повернення процентів. Відповідач-1 зазначає, що ним наголошувалося про ці обставини у судовому засіданні суду першої інстанції та було заявлено клопотання про призначення судово-економічної експертизи, однак клопотання відповідача-1 суд не задовольнив. Отже, відповідач-1 вважає, що висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру грошової суми, яка підлягає стягненню з відповідача-1 на користь позивача, не відповідають обставинам справи. Також, відповідач-1 посилається на ті обставини, що заява позивача про зменшення позовних вимог була подана не уповноваженою особою, оскільки відповідно до довіреності, виданої позивачем представнику на представництво інтересів позивача, представник не наділений правом часткової відмови від позовних вимог. На думку відповідача-1, представник позивача, подавши до суду заяву про зменшення позовних вимог, фактично частково відмовився від позову, отже вийшов за межі своїх повноважень. Разом з тим, дані обставини, як вважає відповідач-1, також не були враховані місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення. Окрім наведеного, відповідач-1 зазначає, що суд першої інстанції не надав правову оцінку і тій обставині, що відповідач-1 належним чином не отримав згоди наглядової ради на укладення договору про внесення змін і доповнень № 7 від 15.11.2012 року до спірного кредитного договору, тоді як відповідно до статуту відповідача-1 у редакції, яка діяла на момент укладення цього договору, укладення кредитних договорів або взяття на себе будь-яких інших зобовязань, що не були затверджені в бюджеті, на суму, що перевищує або в сукупності призводить до перевищення 15% передбачених бюджетом кредитів та інших зобовязань, потребує погодження наглядовою радою відповідача-1. Оскільки вказаним договором про внесення змін було переглянуто розмір кредитного ліміту та встановлено його у розмірі 12 090 000, 00 грн., на думку відповідача-1, для укладення цього договору необхідно було отримати згоду наглядової ради, яка оформляється протоколом засідання наглядової ради відповідача-1. Отже, відповідач-1 вбачає підстави вважати, що зазначений договір про внесення змін до спірного кредитного договору укладений головою правління відповідача-1 з перевищенням повноважень, відтак, є недійсним, що є підставою для відмови в задоволенні позову позивача.

Позивач, відповідач-2, відповідач-3 письмового відзиву на апеляційну скаргу відповідача-1 не надали.

Представник позивача у судових засіданнях проти задоволення апеляційної скарги відповідача-1 заперечував, надав розширений розрахунок заборгованості та додаткові письмові пояснення щодо розрахунку заборгованості за спірним кредитним договором, а також письмові пояснення щодо заявлених вимог за позовом позивача, повязані з розрахунком заявленої до стягнення суми, враховуючи вимоги ухвал апеляційного господарського суду та обставини, які з'ясовувались у судовому засіданні.

Представники відповідача-2 та відповідача-3 у судових засіданнях підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз".

05.06.2015 року до апеляційного господарського суду надійшло клопотання Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" про призначення у справі судової економічної експертизи для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування суми заборгованості, що підлягає стягненню з товариства.

Апеляційний господарський суд відкладав розгляд апеляційних скарг у справі з 11.06.2015 року на 02.07.2015 року, з 02.07.2015 року на 16.07.2015 року, з 16.07.2015 року на 23.07.2015 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.07.2015 року у справі призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі за апеляційними скаргами зупинено.

19.07.2016 року справа разом з висновком комісійної судово-економічної експертизи надійшла до апеляційного господарського суду та ухвалою апеляційного господарського суду від 22.07.2016 року апеляційне провадження у справі поновлено, розгляд апеляційних скарг призначено у судове засідання на 05.09.2016 року.

02.09.2016 року від відповідача-1 надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі в частині вимог банку до відповідача-1 до винесення ухвали господарським судом Івано-Франківської області у справі № 909/1278/15 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" за результатами розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" з вимогами до Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз". Клопотання обґрунтоване тими обставинами, що ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 03.12.2015 року порушено провадження у справі № 909/1278/15 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз"; на сайті Вищого господарського суду України опубліковане оголошення № 25954 від 08.12.2015 року про порушення справи про банкрутство. Відповідно до частини другої статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та розяснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання. Відповідач-1 звертає увагу на ті обставини, що вимоги позивача у справі про банкрутство є грошовими, а тому у справі про банкрутство відповідача-1 підлягає застосуванню ст. 17 названого вище Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". При цьому позивач на підставі ст. 23 цього ж Закону звернувся з заявою з вимогами до боржника від 30.12.2015 року з грошовими вимогами до боржника, якою, зокрема, просить господарський суд Івано-Франківської області визнати позивача кредитором у справі № 909/1278/15 на загальну суму 8 160 078, 31 грн. та спрямувати вказані грошові вимоги на задоволення вимог кредитора відповідно до встановленої Законом черговості задоволення вимог кредиторів; окремо внести до реєстру вимог кредиторів вимоги позивача, які забезпечені заставою Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз". Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 11.01.2016 року у справі № 909/1278/15 прийнято заяву позивача з вимогами до боржника та призначено її до розгляду у судовому засіданні 17.05.2016 року. Призначене судове засідання на вказану дату не відбулось у звязку з направленням матеріалів справи до суду апеляційної інстанції. Грошові вимоги позивача до боржника у справі про банкрутство ґрунтуються на обставинах невиконання боржником зобовязань за кредитним договором. У свою чергу, вимоги позивача до боржника за спірним кредитним договором забезпечені заставою майна боржника за укладеними між позивачем та боржником договорами: договором застави майнових прав № 44004/3/4 від 08.04.2011 року; договором застави товарів в обороті № 44004/3/5 від 08.04.2011 року; заставна вартість предметів застави за вказаними договорами становить 24 925 000, 00 грн. За наведеного, відповідач-1 вбачає підстави вважати, що вимоги позивача у загальному розмірі 8 160 078, 31 грн., які ним заявлені до боржника у справі про його банкрутство, є грошовими і такими, що забезпечені заставою майна боржника, а тому відповідач-1 вважає, що оскільки позов у справі про звернення стягнення на предмет застави ґрунтується на грошових зобовязаннях боржника, при вирішенні даної справи судам необхідно застосовувати норми ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", позовне провадження у даній справі підлягає зупиненню до винесення ухвали господарським судом Івано-Франківської області у справі про банкрутство відповідача-1 про розгляд заяви позивача з вимогами до боржника. За результатами розгляду цих вимог позовне провадження у даній справі, враховуючи положення частин четвертої та шостої ст. 17, ст. 19 (у тому числі її пятої частини) Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", підлягатиме припиненню на підставі частини четвертої ст. 17 вказаного Закону. Також, відповідач-1 зазначає, що положення частини другої ст. 17 означеного Закону стосуються зупинення провадження у справах за позовами як "забезпечених" кредиторів, так і конкурсних кредиторів.

28.09.2016 року до апеляційного господарського суду від відповідача-1 надійшли додаткові пояснення до клопотання про зупинення провадження у справі, відповідно до яких відповідач-1 зазначає, що провадження у даній справі може бути зупинено незалежно від того, що дана справа розглядається судом апеляційної інстанції, оскільки частиною другою ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" прямо передбачено, що будь-який суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника, зобовязаний зупинити позовне провадження, незалежно від того, судом якої інстанції є даний орган судової влади. Також, відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею справи, що розглядається іншим судом. Відповідач-1 зазначає, що положення розділів I-XI ГПК мають загальний характер і можуть застосовуватись апеляційним судом з урахуванням конкретних обставин справи, оскільки під час розгляду справи в апеляційній інстанції суд відповідно до частини першої статті 101 ГПК повторно розглядає справу та згідно із статтею 103 ГПК має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення. Норми ГПК щодо вчинення господарським судом першої інстанції певних процесуальних дій не застосовуються судом апеляційної інстанції у випадках, коли відповідною нормою ГПК прямо передбачено, що процесуальна дія вчиняється лише до прийняття рішення судом першої інстанції, крім передбаченого ст. 24 ГПК права залучати до участі у справі іншого відповідача, здійснити за згодою позивача заміну первісного відповідача належним відповідачем та зазначеного у ст. 27 ГПК права залучити до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору; апеляційна інстанція не застосовує положення ГПК щодо затвердження господарським судом мирової угоди та відмови позивача від позову. Отже, за доводами відповідача-1, щодо ст. 79 ГПК відсутні обмеження по її застосуванню судом апеляційної інстанції і ця стаття може застосовуватись судом апеляційної інстанції, який заново розглядає справу. Відповідач-1 вважає, що провадження у справі може бути зупинене судом апеляційної інстанції незважаючи на те, що справа про банкрутство відповідача-1 була порушена після винесення рішення у даній справі, оскільки у разі залишення рішення без змін судом апеляційної інстанції таке рішення набирає законної сили саме з моменту винесення постанови суду апеляційної інстанції, яка буде винесена вже після порушення провадження у справі про банкрутство відповідача-1 та після запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів. Однак, на думку відповідача-1, така ситуація буде суперечити як призначенню ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", так і сутності процедури банкрутства в цілому. Незастосування вище зазначеної норми може призвести до існування двох протилежних рішень.

Також, 02.09.2016 року до апеляційного господарського суду надійшло клопотання відповідача-2 про припинення провадження у справі в частині вимог банку до відповідача-2 у зв'язку з тими обставинами, що 12.11.2015 року господарським судом Львівської області порушено провадження у справі № 914/3812/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз". Позивач звернувся у справі про банкрутство відповідача-2 з заявою з грошовими вимогами до боржника, відповідно до якої просив господарський суд Львівської області визнати позивача кредитором у справі про банкрутство відповідача-2 на загальну суму 8 193 999, 95 грн. та спрямувати вказані грошові вимоги на задоволення вимог кредитора відповідно до встановленої Законом черговості задоволення вимог кредиторів. Ухвалою господарського суду Львівської області від 17.02.2016 року у справі № 914/3812/15 вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до відповідача-2 на суму 8 193 999, 95 грн. відхилено; зазначена ухвала набрала законної сили. Враховуючи ті обставини, що на вимоги позивача не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів, а також враховуючи положення частин другої, четвертої та шостої ст. 17, положення ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відповідач-2 вважає, що позовне провадження у даній справі підлягає припиненню в частині вимог позивача до відповідача-2 у звязку з відхиленням вимог позивача до боржника у справі про банкрутство боржника.

02.09.2016 року до апеляційного господарського суду надійшло клопотання про припинення провадження у даній справі і від відповідача-3, відповідно до якого відповідач-3 просить припинити провадження у справі в частині вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз". Клопотання відповідача-3 ґрунтується на тих обставинах, що 29.10.2015 року господарським судом Львівської області порушено провадження у справі № 914/3604/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз". Позивач звернувся у справі про банкрутство відповідача-3 з заявою з грошовими вимогами до боржника, відповідно до якої просив суд визнати позивача кредитором у справі № 914/3604/15 на загальну суму 8 226 377, 73 грн. та спрямувати вказані грошові вимоги на задоволення вимог кредитора відповідно до встановленої Законом черговості задоволення вимог кредиторів; окремо внести до реєстру вимог кредиторів вимоги банку, які забезпечені заставою боржника. Ухвалою господарського суду Львівської області від 01.03.2016 року у справі № 914/3604/15 заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання кредиторських вимог задоволено частково; включено грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в розмірі 692 785, 00 грн. до реєстру вимог кредиторів боржника, а саме: 690 349, 00 грн. окремо як вимог, які забезпечені заставою майна боржника, та 2 436, 00 грн. як вимог першої черги; зазначена ухвала набрала законної сили. За таких обставин відповідач-3 вважає, що позовне провадження у даній справі підлягає припиненню в частині вимог позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" у звязку з винесенням ухвали за результатами розгляду вимог позивача до боржника у справі про банкрутство боржника. Як на правові підстави для відповідного припинення провадження у справі відповідач-3 посилається на норми ст. 80 ГПК України, ч. 4 ст. 17, ч.ч. 3, 6 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

28.09.2016 року позивач надав до матеріалів справи письмові заперечення на клопотання про припинення провадження. Позивач зазначає, що відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз" наявна судова справа про банкрутство № 914/3812/15. У даній справі Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" заявило вимоги кредитора, які ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.02.2016 року були відхилені. Проте, дана ухвала оскаржена банком. На момент подання відповідачем-2 клопотання про припинення провадження зазначена ухвала ще не набрала законної сили. Останнє судове засідання по справі було призначено на 13.09.2016 року, у якому представник банку не зміг прийняти участь, а ухвали по результатам розгляду справи у цьому судовому засіданні банк не отримав. Також, позивач посилається на ті обставини, що відповідач-2 при поданні клопотання не надав суду копії ухвали апеляційного суду, завіреної належним чином, про відмову Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" у задоволенні вимог кредитора, оскільки провадження з розгляду апеляційної скарги ще тривало. Позивач вважає, що клопотання відповідача-2 не може бути задоволено судом до моменту надання належних доказів відмови позивачу у задоволенні вимог кредитора у справі про банкрутство відповідача-2.

Відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" позивач навів аналогічні доводи в якості підстави для відмови в задоволенні клопотання цього товариства про припинення провадження.

Відповідач-1 відповідно до відзиву на клопотання відповідача-2 та відповідача-3 про припинення провадження у справі, який надійшов до апеляційного господарського суду 28.09.2016 року, вважає, що зазначені клопотання є законними та такими, що підлягають задоволенню. При цьому відповідач-1 посилається на норми ч. 4 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 80 ГПК України. Відповідач-1 також зазначає, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 року у справі № 914/3604/15, прийнятою за результатами розгляду заяви ПАТ "Дельта Банк" з вимогами до ТОВ "Виробниче підприємство "Агро-Союз" відхилено вимоги ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Виробниче підприємство "Агро-Союз", а постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 року у справі № 914/3812/15 за заявою ПАТ "Дельта Банк" з вимогами до ТОВ ""Компанія "Агро-Союз" суд також дійшов висновку, що договір поруки було припинено, отже, залишив без змін ухвалу суду першої інстанції про відхилення вимог ПАТ "Дельта Банк".

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 02.09.2016 року у звязку з перебуванням у відпустці судді Пархоменко Н.В. для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Коваль Л.А. (доповідач), судді: Чередко А.Є., Парусніков Ю.Б.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 05.09.2016 року апеляційні скарги у даній справі прийняті до провадження апеляційним господарським судом у складі зазначеної вище колегії суддів.

Апеляційний господарський суд відкладав розгляд апеляційних скарг у справі з 05.09.2016 року на 28.09.2016 року.

У судовому засіданні 28.09.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги у справі не підлягають задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2008 року Відкритим акціонерним товариством "Астра Банк", яке змінило найменування на Публічне акціонерне товариство "Астра Банк", (кредитор) та Акціонерним товариством закритого типу "Агро-Союз", яке змінило найменування на Приватне акціонерне товариство "Агро-Союз" (а.с. 94-116, т. 3), (позичальник) укладено кредитний договір № 44004 (далі кредитний договір) (а.с. 28-30, т. 1).

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору кредитор відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію та встановлює позичальнику кредитний ліміт на перший рік користування кредитною лінією в розмірі 4 900 000, 00 грн., а позичальник зобов'язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування отриманими кредитними коштами та комісії в порядку, розмірі та в строк, що передбачені цим договором. У період дії цього договору розрахунок та перегляд кредитного ліміту проводиться кредитором щорічно, до 26 грудня кожного року строку кредитної лінії. Кредитний ліміт розраховується відповідно до затвердженої у кредитора методики на підставі аналізу фінансових показників діяльності позичальника, кредитної історії позичальника та інших показників відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України та внутрішньобанківських нормативних документів.

Згідно з п. 1.2. кредитного договору строк кредитної лінії - 36 місяців, з 26 грудня 2008 року по 23 грудня 2011 року включно; позичальник повертає кредит не пізніше останнього дня строку кредитної лінії, встановленого в абзаці першому цього пункту договору (тобто 23.12.2011 року), з додержанням такого графіку зниження ліміту заборгованості за кредитною лінією:

№ п/пДатаМаксимальний залишок заборгованості за кредитом / ліміт кредитної лінії (грн.)
125.10.2011 року3 267 000, 00 грн.
225.11.2011 року1 634 000, 00 грн.
323.12.2011 року0, 00 грн.
Призначення кредиту: поповнення обігових коштів (п. 1.4. кредитного договору).

Пунктом 1.5. кредитного договору встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти за користування кредитом - щомісячно, із розрахунку 22% річних (підпункт 1.5.1.), а також комісію за перерахування коштів на поточний рахунок - одноразово, із розрахунку 1% від суми перерахування кредитних коштів, але не більше 1% від загальної суми кредитного ліміту згідно п. 1.1. договору; комісію за резервування кредитних коштів - щомісячно, із розрахунку 0,5 процентів річних (підпункт 1.5.2.).

Відповідно до п. 2.3. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом згідно з п. 1.5.1. цього договору здійснюється з дня надання кредиту, згідно з п. 2.1. цього договору, до моменту повернення кредиту, щомісяця, в останній робочий день кожного місяця та в день повного повернення кредиту, за звітний календарний місяць, за фактичну кількість днів користування кредитом. При розрахунку процентів день надання кредиту включається до розрахунку, а день повернення кредиту - не включається. При розрахунку процентів приймається фактична кількість днів у місяці, фактична кількість днів у році для кредитів в національній валюті та 360 днів у році для кредитів в іноземній валюті. Якщо день нарахування процентів є неробочим, проценти нараховуються в попередній робочий день. Позичальник сплачує проценти у валюті кредиту, щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, та в день повного повернення кредиту шляхом перерахування суми нарахованих процентів на рахунок для обліку нарахованих процентів, зазначений в п. 3.1.1. цього договору. У разі прострочення строку повернення кредиту, проценти нараховуються на суму заборгованості за кредитом і за період прострочення до моменту повного повернення кредиту.

Згідно з положеннями п. 2.4. кредитного договору нарахування комісії за резервування кредитних коштів згідно з п. 1.5.2. цього договору здійснюється протягом строку кредитної лінії, визначеного в п. 1.2. цього договору, щомісяця, в останній робочий день кожного місяця та в день повного повернення кредиту, на суму невикористаного кредитного ліміту за кожний день протягом звітного календарного місяця. Позичальник сплачує комісію за резервування кредитних коштів в національній валюті, щомісячно, не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним, та в день повного повернення кредиту, шляхом перерахування суми нарахованої комісії на відповідний рахунок для обліку нарахованої комісії, зазначений в п. 3.1.1. цього договору.

Пунктом 2.6. кредитного договору встановлено, що обов'язкове періодичне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 30% встановленого кредитного ліміту здійснюється протягом 3-х останніх місяців кожного року протягом перших двох років дії кредитної лінії. Повернення кредиту здійснюється позичальником відповідно до графіку зниження заборгованості за кредитом, визначеного в п. 1.2. цього договору. Повне повернення кредиту здійснюється позичальником в кінці строку дії цього договору, не пізніше останнього дня строку кредитної лінії, визначеного в п. 1.2. цього договору.

Відповідно до п. 3.2.10. кредитного договору позичальник зобов'язується на строк дії цього договору без письмового дозволу кредитора:

не переходити на розрахунково-касове обслуговування в інший банк, не відкривати поточні рахунки в інших банках;

не виступати позичальником, гарантом або поручителем, авалістом по відношенню до інших юридичних та фізичних осіб;

не здійснювати певних дій щодо реорганізації позичальника та його органів управління, утворення нових юридичних осіб за участю позичальника.

Згідно з п. 3.3.4. кредитного договору кредитор має право достроково вимагати повернення суми заборгованості за цим договором (кредиту, процентів за кредитом, комісій, можливих штрафних санкцій) в разі порушення позичальником умов цього договору, в т.ч. вимог п. 2.6. цього договору щодо обов'язкового періодичного часткового погашення кредиту.

25 грудня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством "Астра Банк" та Акціонерним товариством закритого типу "Агро-Союз" укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору (а.с. 31-34, т. 1), відповідно до якого сторони дійшли взаємної згоди з 25.12.2009 року викласти кредитний договір № 44004 від 26.12.2008 року у новій редакції.

Відповідно до умов кредитного договору в редакції договору про внесення змін та доповнень № 1 від 25.12.2009 року, зокрема:

п. 1.2. - встановлений в пункті 1.1. цього договору кредитний ліміт (4 900 000, 00 грн.) переглядається кредитором в строки та в порядку згідно з розділом 3 цього договору;

п. 1.3. - позичальник повертає кредит не пізніше останнього дня строку кредитної лінії, встановленого в абзаці першому цього пункту договору (абзац перший п. 1.3. - загальний строк кредитної лінії 36 місяців, з 26.12.2008 року по 23.12.2011 року включно), якщо інше не випливає з цього договору з додержанням такого графіку зниження заборгованості за кредитом:

№ п/пДатаМаксимальний залишок заборгованості за кредитом / ліміт кредитної лінії (грн.)
125.12.2009 року4 900 000, 00 грн.
225.12.2010 року2 450 000, 00 грн.
3У разі підтвердження ліміту4 900 000, 00 грн.
425.10.2011 року3 267 000, 00 грн.
525.11.2011 року1 634 000, 00 грн.
623.12.2011 року0, 00 грн.
або договорів про внесення змін та доповнень до нього.

п. 1.6. - за користування кредитом позичальник сплачує:

проценти за користування кредитом - щомісячно, із розрахунку 24% річних (п.п. 1.6.1.);

комісії: комісію за резервування кредитних коштів - щомісячно, із розрахунку 0,0015% від суми невикористаного кредитного ліміту за день (п.п. 1.6.2.);

додано розділ 3. "Порядок встановлення та перегляду кредитного ліміту", відповідно до якого, зокрема п. 3.1., перший перегляд кредитного ліміту здійснюється кредитором до 25.12.2010 року. На час першого перегляду кредитного ліміту заборгованість позичальника за кредитною лінією не може перевищувати 2 450 000, 00 грн. Наступна дата початку перегляду кредитного ліміту та сума обовязкового погашення встановлюється сторонами в договорах про внесення змін та доповнень до цього договору за виключенням випадків, що зазначені цим договором, зокрема у п. 3.5.2.;

п. 4.2.2. - позичальник зобов'язується здійснювати періодичне зниження заборгованості за кредитом до рівня та в строки, обумовлені п. 3.1. цього договору;

п. 4.2.3. - позичальник зобов'язується у разі прийняття кредитором рішення про зменшення розміру кредитного ліміту або про відмову від подальшого кредитування, забезпечити погашення суми кредиту, що перевищує встановлений кредитний ліміт, протягом 30-ти робочих днів з моменту отримання повідомлення про результати перегляду ліміту кредитування, або в інший строк, визначений у відповідному повідомленні кредитора про результат перегляду ліміту кредитування;

п. 4.3.4. - кредитор має право зменшити кредитний ліміт або достроково вимагати повернення суми заборгованості за цим договором (кредиту, процентів за кредитом, комісій, можливих штрафних санкцій) в разі порушення позичальником умов цього Договору, в т.ч. вимог п.п. 3.1. цього договору, щодо обов'язкового періодичного погашення кредиту та вимог пунктів 3.6. та 3.9. щодо укладання договорів про внесення змін та доповнень до цього договору, вимог пункту 4.2.4. та/або в разі зміни ринкової вартості майна, що виступає забезпеченням за цим договором, у випадку проведення кредитором його переоцінки.

18.10.2010 року Публічне акціонерне товариство "Астра Банк" та Акціонерне товариство закритого типу "Агро-Союз" уклали договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору (а.с. 35, т. 1), яким погодили наступне:

починаючи з 18.10.2010 року проценти за користування кредитом сплачуються позичальником із розрахунку 18 % річних (п. 1 цього договору);

сторони дійшли згоди, що у випадку порушення позичальником будь-якої з умов пунктів 4.2.4.-4.2.7. кредитного договору, розмір процентної ставки за користування кредитом, яка сплачується позичальником згідно з п. 1 цього договору, починаючи з дати, наступної за датою порушення, встановлюється у розмірі 27 % річних (п. 2 цього договору);

сторони дійшли згоди, що у випадку порушення позичальником будь-якої з умов пунктів 4.2.16. - 4.2.17. кредитного договору, розмір процентної ставки за користування кредитом, яка сплачується позичальником згідно з п. 1 цього договору, починаючи з дати, наступної за датою порушення, встановлюється у розмірі 20 % річних (п. 3 цього договору).

30.12.2010 року Публічне акціонерне товариство "Астра Банк" та Акціонерне товариство закритого типу "Агро-Союз" уклали договір про внесення змін та доповнень № 3 до кредитного договору (а.с. 36, т. 1), яким у звязку з переглядом кредитором кредитного ліміту відповідно до п. 3.1. кредитного договору, встановленого позичальнику згідно з п. 1.1. кредитного договору, дійшли згоди про наступне:

п. 1. - починаючи з 30.12.2010 року позичальнику встановлюється кредитний ліміт в розмірі 4 900 000, 00 грн.;

п. 2. - позичальник повертає кредит не пізніше останнього дня строку кредитної лінії, встановленого в договорі, з додержанням такого графіку зниження заборгованості за кредитом:

№ п/пДатаМаксимальна заборгованість за кредитом у валюті кредиту
1до 25.10.2011 року3 267 000, 00
2до 25.11.2011 року1 634 000, 00
3до 23.12.2011 року0, 00
08.04.2011 року Публічне акціонерне товариство "Астра Банк" та Приватне акціонерне товариство "Агро-Союз" уклали договір про внесення змін та доповнень № 4 до кредитного договору (а.с. 37, т. 1), відповідно до якого у звязку з переглядом кредитором кредитного ліміту відповідно до п. 3.1. кредитного договору, встановленого позичальнику згідно з п. 1.1. кредитного договору, дійшли згоди, серед іншого, про наступне:

п. 1. внести зміни до п. 1.3. кредитного договору та викласти його в наступній редакції: "1.3. Загальний строк кредитної лінії - 72 місяці, з 26 грудня 2008 року по 23 грудня 2014 року включно; позичальник повертає кредит не пізніше останнього дня строку кредитної лінії, встановленого в абзаці першому цього пункту договору, якщо інше не випливає з цього договору або договорів про внесення змін та доповнень до кредитного договору";

п. 2. - починаючи з 08 квітня 2011 року позичальнику встановлюється кредитний ліміт в розмірі 9 800 000, 00 грн.;

п. 3. - наступний перегляд кредитного ліміту здійснюється кредитором починаючи з 25 лютого 2012 року. На дату початку та на час наступного перегляду кредитного ліміту заборгованість позичальника за кредитною лінією не може перевищувати 7 840 000, 00 грн.;

п. 6. внести зміни до п. 4.2.3. кредитного договору та викласти його в наступній редакції: "4.2.3. У разі прийняття кредитором рішення про зменшення розміру кредитного ліміту або про відмову від подальшого кредитування, забезпечити погашення суми кредиту, що перевищує встановлений кредитний ліміт, протягом 90 календарних днів з моменту отримання повідомлення про результати перегляду ліміту кредитування, або в інший строк, визначений у відповідному повідомленні кредитора про результат перегляду ліміту кредитування".

06.05.2011 року Публічне акціонерне товариство "Астра Банк" та Приватне акціонерне товариство "Агро-Союз" уклали договір про внесення змін та доповнень № 5 до кредитного договору (а.с. 38, т. 1), відповідно до якого погодили, зокрема, наступне:

п.1. починаючи з 06 травня 2011 року проценти за користування кредитом сплачуються позичальником із розрахунку 15% річних;

п. 2. сторони дійшли згоди, що у випадку порушення позичальником будь-якої з умов пунктів 4.2.4. 4.2.7. кредитного договору, розмір процентної ставки за користування кредитом, яка сплачується позичальником згідно з п. 1 цього договору, починаючи з дати, наступної за датою порушення, встановлюється у розмірі 22, 5% річних;

п. 3. - сторони дійшли згоди, що у випадку порушення позичальником будь-якої з умов пунктів 4.2.16. 4.2.17. кредитного договору, розмір процентної ставки за користування кредитом, яка сплачується позичальником згідно з п. 1 цього договору, починаючи з дати, наступної за датою порушення, встановлюється у розмірі 17% річних.

27.12.2011 року Публічне акціонерне товариство "Астра Банк" та Приватне акціонерне товариство "Агро-Союз" уклали договір про внесення змін та доповнень № 6 до кредитного договору (а.с. 39, т. 1), відповідно до якого у звязку з переглядом кредитором кредитного ліміту відповідно до п. 3.1. кредитного договору, встановленого позичальнику згідно з п. 1.1. кредитного договору, дійшли згоди, зокрема, про наступне:

п. 1. - починаючи з 27.12.2011 року позичальнику встановлюється кредитний ліміт в розмірі 12 090 000, 00 грн.;

п. 2. - наступний перегляд кредитного ліміту здійснюється кредитором починаючи з 08.11.2012 року. На дату початку та на час наступного перегляду кредитного ліміту заборгованість позичальника за кредитною лінією не може перевищувати 9 672 000, 00 грн.

п. 4. починаючи з 27.12.2011 року проценти за користування кредитом сплачуються позичальником із розрахунку 16% річних;

п. 5. - сторони дійшли згоди, що у випадку порушення позичальником будь-якої з умов пунктів 4.2.4. 4.2.7. кредитного договору, розмір процентної ставки за користування кредитом, яка сплачується позичальником згідно з п. 4 цього договору, починаючи з дати, наступної за датою порушення, встановлюється у розмірі 24% річних;

п. 6. - сторони дійшли згоди, що у випадку порушення позичальником будь-якої з умов пунктів 4.2.16. 4.2.17. кредитного договору, розмір процентної ставки за користування кредитом, яка сплачується позичальником згідно з п. 1 цього договору, починаючи з дати, наступної за датою порушення, встановлюється у розмірі 18% річних.

15.11.2012 року Публічне акціонерне товариство "Астра Банк" та Приватне акціонерне товариство "Агро-Союз" уклали договір про внесення змін та доповнень № 7 до кредитного договору (а.с. 40, т. 1), відповідно до якого у звязку з переглядом кредитором кредитного ліміту відповідно до п. 3.1. кредитного договору, встановленого позичальнику згідно з п. 1.1. кредитного договору, дійшли згоди, зокрема, про наступне:

п. 1. - починаючи з 15.11.2012 року позичальнику встановлюється кредитний ліміт в розмірі 12 090 000, 00 грн.;

п. 2. - наступний перегляд кредитного ліміту здійснюється кредитором починаючи з 08.11.2013 року. На дату початку та на час наступного перегляду кредитного ліміту заборгованість позичальника за кредитною лінією не може перевищувати 9 672 000, 00 грн.

п. 3. - починаючи з 15.11.2012 року проценти за користування кредитом сплачуються позичальником із розрахунку 23 % річних;

п. 4. - сторони дійшли згоди, що у випадку порушення позичальником будь-якої з умов пунктів 4.2.4. - 4.2.7. кредитного договору, розмір процентної ставки за користування кредитом, яка сплачується позичальником згідно з п. 4 цього договору, починаючи з дати, наступної за датою порушення, встановлюється у розмірі 34, 5 % річних;

п. 5. - сторони дійшли згоди, що у випадку порушення позичальником будь-якої з умов пунктів 4.2.16. - 4.2.17. кредитного договору, розмір процентної ставки за користування кредитом, яка сплачується позичальником згідно з п. 1 цього договору, починаючи з дати, наступної за датою порушення, встановлюється у розмірі 25 % річних.

25.12.2012 року Публічне акціонерне товариство "Астра Банк" та Приватне акціонерне товариство "Агро-Союз" уклали договір про внесення змін та доповнень № 8 до кредитного договору (а.с. 41, т. 1), відповідно до якого у звязку із зміною кредитором рахунку для обліку нарахованих комісій за управління кредитними коштами (резервування коштів на користь позичальника) дійшли згоди, зокрема, про наступне:

п. 1. - викласти п. 4.1.1. кредитного договору у наступній редакції: "4.1.1. Відкрити позичковий рахунок № 4400 в АТ Астра ОСОБА_3, рахунок для обліку нарахованих процентів та нарахованих комісій за управління кредитними коштами (резервування коштів на користь позичальника) № 4400 в АТ Астра ОСОБА_3".

17.04.2013 року Публічне акціонерне товариство "Астра Банк" та Приватне акціонерне товариство "Агро-Союз" уклали договір про внесення змін та доповнень № 9 до кредитного договору, відповідно до якого дійшли згоди про наступне:

п. 1. - починаючи з 17 квітня 2013 року проценти за користування кредитом сплачуються позичальником із розрахунку 19% річних;

п. 2. - сторони дійшли згоди, що у випадку порушення позичальником будь-якої з умов пунктів 4.2.4- 4.2.7. кредитного договору, розмір процентної ставки за користування кредитом, яка сплачується позичальником згідно з п. 4 цього договору, починаючи з дати, наступної за датою порушення, встановлюється у розмірі 27% річних;

п. 3. - сторони дійшли згоди, що у випадку порушення позичальником будь-якої з умов пунктів 4.2.16. - 4.2.17. кредитного договору, розмір процентної ставки за користування кредитом, яка сплачується позичальником згідно п. 1 цього договору, починаючи з дати, наступної за датою порушення, встановлюється у розмірі 21% річних.

30.08.2013 року Публічне акціонерне товариство "Астра Банк" та Приватне акціонерне товариство "Агро-Союз" уклали договір про внесення змін та доповнень №10 до кредитного договору, відповідно до якого у звязку з переглядом кредитором кредитного ліміту відповідно до п. 3.1. кредитного договору, встановленого позичальнику згідно з п. 1.1. кредитного договору, дійшли згоди, зокрема, про наступне:

п. 1. - наступний перегляд кредитного ліміту здійснюється кредитором починаючи з 01 березня 2014 року. На дату початку та на час наступного перегляду кредитного ліміту заборгованість позичальника за кредитною лінією не може перевищувати 9 672 000, 00 грн.

Наявними в матеріалах справи доказами (копіями платіжних доручень та виписками по банківських рахунках відповідача-1) підтверджується отримання Приватним акціонерним товариством "Агро-Союз" на підставі спірного кредитного договору кредитних коштів.

02.12.2013 року Публічне акціонерне товариство "Астра Банк" (продавець) та Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (покупець) уклали договір купівлі-продажу прав вимоги (далі - Договір купівлі-продажу) (а.с. 98-99, т. 1), посвідчений 02.12.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за № 1539.

Відповідно до п. 2.1. Договору купівлі-продажу продавець цим погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцеві, а покупець цим погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну.

За визначеннями термінів та тлумачення, наведеними у п. 1.1. Договору купівлі-продажу, термін "права вимоги" означає всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю, щодо виконання позичальниками та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обовязків за кредитними договорами та договорами забезпечення.

"Договір забезпечення" означає кожний договір застави та/або договір поруки та/або іпотечний договір.

"Договір поруки" означає кожний з договорів поруки, якщо такий укладався, з усіма доповненнями, додатковими договорами та додатками до них (якщо такі є), які зазначені в Акті приймання-передачі прав вимоги (п. 1.2. договору від 19.12.2013 року про внесення змін № 1 до Договору купівлі-продажу (а.с. 87, т. 1).

Згідно з п. 2.3. Договору купівлі-продажу права вимоги переходять від продавця до покупця, та обов'язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги.

За положеннями п. 7.1. Договору купівлі-продажу, цей Договір набуває чинності у момент його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і залишатиметься чинним до моменту виконання сторонами своїх зобов'язань за ним у повному обсязі.

Матеріали справи містять складений та підписаний повноважними представниками Публічного акціонерного товариства "Астра Банк" (продавець) та Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (покупець) акт приймання-передачі прав вимоги до Договору купівлі-продажу (а.с. 101, т. 1), відповідно до якого згідно з пунктом 2.3. Договору купівлі-продажу продавець передав, а покупець прийняв права вимоги, зазначені в додатку до цього акту (який є його невід'ємною частиною), що посвідчує факт здійснення відступлення (перехід права вимоги від продавця до покупця).

Відповідно до додатку до зазначеного акту (а.с. 102-103, т. 1) продавець продав покупцю за Договором купівлі-продажу та передав покупцю за актом приймання-передачі, у тому числі, право вимоги виконання Приватним акціонерним товариством "Агро-Союз" зобов'язань за кредитним договором № 44004 від 26.12.2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством "Астра Банк" та Акціонерним товариством закритого типу "Агро-Союз"; на момент передачі права вимоги від продавця до покупця за Договором купівлі-продажу фактичний розмір заборгованості за кредитом становив 12 090 000, 00 грн.,заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 195 096, 16 грн., а всього: 12 285 096, 16 грн., купівельна ціна щодо цього права вимоги становить 11 630 585, 54 грн.

За приписами частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює вимогу щодо виконання зобов'язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплати проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (глава 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад"; параграф 1 "Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлене договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Заборона чи необхідність згоди боржника на укладення договору відступлення права вимоги кредитором у спірних правовідносинах не передбачені ні законом, ні кредитним договором.

В силу положень п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514, ч. 1 ст. 516, ч. 1 ст. 517 ЦК України та на підставі укладеного Договору купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.2013 року, право вимоги Публічного акціонерного товариства "Астра Банк" за спірним кредитним договором до Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" перейшло до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк".

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач-1 допустив порушення зобов'язань за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у встановлені кредитним договором строки.

Відповідно до частини другої ст. 1050 ЦК України, яка застосовується до спірних правовідносин в силу положень частини другої ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Право банку вимагати дострокового повернення кредиту при порушенні позичальником умов кредитного договору щодо повернення частин кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у встановлені кредитним договором строки передбачене також умовами кредитного договору.

Договором від 08.04.2011 року про внесення змін та доповнень № 4 до кредитного договору (а.с. 37-38, т. 1) стонами договору погоджено повернення кредиту по 23.12.2014 року включно.

Відповідно до договору від 30.08.2013 року про внесення змін та доповнень № 10 до кредитного договору (а.с. 43, т. 1) з 01.03.2014 року кредитний ліміт встановлюється у розмірі 9 672 000, 00 грн.; оскільки попередній кредитний ліміт встановлювався у розмірі 12 090 000, 00 грн. (договір від 15.11.2012 року про внесення змін та доповнень № 7 до кредитного договору - а.с. 40, т. 1), відповідач-1 був зобовязаний до 01.03.2014 року здійснити погашення кредиту у розмірі 2 418 000, 00 грн. (12 090 000, 00 грн. - 9 672 000, 00 грн.). Оскільки відповідач-1 не здійснив погашення заборгованості у вказаній сумі, з 01.03.2014 року її віднесено до простроченої.

Згідно приписів пунктів 4.3.4, 7.4, 7.5. кредитного договору в редакції договору від 25.12.2009 року про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору (а.с. 31-34, т. 1) банк має право у разі порушення відповідачем-1 умов кредитного договору, в тому числі і щодо строку повернення кредиту, вимагати дострокового повернення суми заборгованості (кредиту, відсотків, комісій, можливих штрафних санкцій), про що направляє позичальнику вимогу про дострокове повернення заборгованості, яка підлягає виконанню у повному обсязі протягом 10-ти календарних днів після її відправлення.

21.05.2014 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" направило відповідачу-1 повідомлення-вимогу щодо дострокового погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 296 755, 56 грн., а також пені, комісії, штрафних санкцій та процентів, які будуть донараховані на дату погашення заборгованості відповідно до умов кредитного договору, у тридцятиденний строк (а.с. 86-89, т. 1).

З 12.08.2014 року у звязку з невиконанням відповідачем-1 повідомлення-вимоги щодо дострокового погашення заборгованості за кредитним договором залишок заборгованості за кредитом у сумі 12 040 000, 00 грн. віднесено до простроченої.

Відповідно, у позивача виникло право вимагати дострокового повернення кредиту від відповідча-1 у неповернутій його сумі 6 000 000, 00 грн.

Також, враховуючи умови кредитного договору щодо строку оплати процентів за користування кредитом, не виконаним є зобов'язання відповідача-1 щодо оплати процентів за користування кредитом у сумі 128 712, 33 грн., нарахованих та неоплачених станом на 29.01.2015 року.

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем (а.с. 162, т. 2; а.с. 151, т. 3), у період, за який було здійснено розрахунок заборгованості, діяли відсоткові ставки, визначені договором від 17.04.2013 року про внесення змін і доповнень № 9 до кредитного договору (а.с. 42, т. 1).

Так, починаючи з 17 квітня 2013 року проценти за користування кредитом сплачуються позичальником із розрахунку 19% річних; у випадку порушення позичальником будь-якої з умов пунктів 4.2.4- 4.2.7. кредитного договору, розмір процентної ставки за користування кредитом, яка сплачується позичальником згідно п. 4 цього договору, починаючи з дати, наступної за датою порушення, встановлюється у розмірі 27% річних; у випадку порушення позичальником будь-якої з умов пунктів 4.2.16. - 4.2.17. кредитного договору, розмір процентної ставки за користування кредитом, яка сплачується позичальником згідно з п. 1 цього договору, починаючи з дати, наступної за датою порушення, встановлюється у розмірі 21% річних.

У період з 02.12.2013 року по 31.03.2014 року позивач здійснював нарахування процентів за користування кредитом за ставкою 19% річних; у період з 01.04.2014 року по 25.07.2014 року відсоткова ставка підвищена до 21 % у звязку з порушенням відповідачем-1 п. 4.2.17. кредитного договору (переведення грошових надходжень від господарської діяльності на рахунок позичальника в банку, пропорційно від усіх існуючих кредитних лімітів позичальника); у період з 26.07.2014 року по 31.07.2014 року відсоткова ставка підвищена до 27% річних у звязку з порушенням відповідачем-1 п.п. 4.2.4, 4.2.6. кредитного договору (не подання у визначені строки фінансової звітності; не укладено договорів страхування заставного майна).

Доказів повернення кредиту у сумі 6 000 000, 00 грн., сплати відсотків за користування кредитом, нарахованих за спірний період користування кредитними коштами, у сумі 128 712, 33 грн. відповідач-1 не надав, доводи позивача щодо наявності заборгованості у зазначених сумах не спростував.

За приписами частини першої ст. 199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Виконання зобов'язання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Пунктом 6.1. кредитного договору в редакції договору від 25.12.2009 року про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору встановлено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та/або процентами та/або комісіями позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на дату виникнення простроченої заборгованості, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Позивач нарахував відповідачу-1 та заявив до стягнення пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 1 191 880, 55 грн. за загальний період прострочення з 31.07.2014 року по 29.01.2015 року, пеню за несвоєчасне повернення процентів в розмірі 25 623, 21 грн. за загальний період прострочення з 01.09.2014 року по 11.01.2015 року.

З метою встановлення правильності розрахунків кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом та пені апеляційний господарський суд ухвалою від 23.07.2015 року призначив у даній справі судову економічну експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні питання:

- чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості (а.с. 162, т. 2; а.с. 151, т. 3) позичальника - Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" (по сплаті процентів за кредит, погашення основної суми боргу та нарахування пені за прострочення оплати тіла кредиту та процентів) перед банком умовам укладеного між Відкритим акціонерним товариством "Астра Банк" та Акціонерним товариством закритого типу "Агро-Союз" кредитного договору № 44004 від 26.12.2008 року (із змінами та доповненнями) та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором?

- чи відповідає метод нарахування банком пені за прострочення оплати процентів за кредит та основної суми боргу за кредитним договором № 44004 від 26.12.2008 року (із змінами та доповненнями) вимогам цього договору, Положення про кредитування банку та вимогам законодавства?

Відповідно до висновку № 4116/4117-15 комісійної судово-економічної експертизи по цивільній справі № 904/6670/14 від 21.06.2016 року, наданого Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз (а.с. 57-70, т. 4), наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості (а.с. 162, т. 2; а.с. 151, т. 3) позичальника - Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" (по сплаті процентів за кредит, погашення основної суми боргу та нарахування пені за прострочення оплати тіла кредиту та процентів) перед банком відповідає умовам укладеного між Відкритим акціонерним товариством "Астра Банк" та Акціонерним товариством закритого типу "Агро-Союз" кредитного договору № 44004 від 26.12.2008 року (із змінами та доповненнями) та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором; метод нарахування банком пені за прострочення оплати процентів за кредит та основної суми боргу за кредитним договором № 44004 від 26.12.2008 року (із змінами та доповненнями) відповідає вимогам цього договору, Положення про кредитування банку та вимогам законодавства.

Отже, враховуючи встановлені обставини справи, наведені вище положення законодавства, місцевий господарський суд правомірно задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 44004 від 26.12.2008 року в сумі 7 346 216, 09 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 6 000 000, 00 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1 191 880, 55 грн., сума заборгованості по процентам за користування кредитом 128 712, 33 грн., пеня за несвоєчасне повернення процентів за користування кредитом 25 623, 21 грн.

У звязку з вищенаведеним апеляційний господарський суд відхиляє доводи відповідача-1 щодо невідповідності розрахунку заборгованості за кредитним договором вимогам цього договору та вимогам законодавства.

Відносно вимог позивача про солідарне стягнення вказаної заборгованості за кредитним договором з відповідача-1 та відповідача-2, з відповідача-1 та відповідача-3, апеляційний господарський суд також погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача-2 та відповідача-3 заявленої до стягнення суми у звязку з наступним.

Відповідно до матеріалів справи в якості забезпечення належного виконання відповідачем-1 зобов'язань за спірним кредитним договором було укладено наступні договори:

Договір поруки № 44004/П/1 від 26.12.2008 року (далі - Договір поруки №1), який укладений між Відкритим акціонерним товариством "Астра Банк" (банк), Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз" (поручитель) та Акціонерним товариством закритого типу "Агро-Союз" (позичальник) (а.с. 44, т. 1);

Договір поруки № 44004/П/2 від 26.12.2008 року (далі - Договір поруки №2), укладений між Відкритим акціонерним товариством "Астра Банк" (банк), Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" (поручитель) та Акціонерним товариством закритого типу "Агро-Союз" (позичальник) (а.с. 49, т. 1).

Умови вказаних договорів поруки є аналогічними.

Сторони цих Договорів встановлюють, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати в повному обсязі по зобовязанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору № 44004 від 26.12.2008 року з усіма змінами та доповненнями до нього, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 4 900 000, 00 грн., шляхом сплати суми кредиту (частини кредиту) згідно з графіком погашення суми кредиту до кредитного договору та щомісячної сплати процентів в розмірі 22 % річних, комісій, а також штрафів та пені, в строки та на умовах, обумовлених кредитним договором. Строк остаточного виконання зобовязань за кредитним договором не пізніше 23.12.2011 року (п. 1.2. Договорів поруки № 1 та № 2).

Відповідно до п. 1.4. Договорів поруки № 1 та № 2 поручитель відповідає перед банком за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором в обсязі, визначеному у п. 1.2. цього Договору, в тому числі й в разі предявлення банком вимоги до позичальника достроково виконати зобовязання за кредитним договором згідно його умов.

Згідно з положеннями п. 2.1. Договорів поруки № 1 та № 2 сторони цього Договору визначають, що у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком нарівні з позичальником за кредитним договором. Банк має право вимагати виконання зобов'язань за кредитним договором як від позичальника, так і від поручителя, так і від них обох одночасно. Банк, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від іншого солідарного боржника.

Пунктом 3.1. Договорів поруки № 1 та № 2 встановлено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, що забезпечені порукою за цим Договором, банк звертається до поручителя з письмовим повідомленням про факт порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором з викладенням змісту цього порушення та з вимогою до поручителя виконати забезпечені цим Договором зобов'язання за позичальника, а поручитель зобов'язується виконати таку вимогу банку протягом двох банківських днів з моменту отримання повідомлення.

Право вимоги виконання зобовязань за вказаними Договорами поруки № 1 та № 2 на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.2013 року також перейшло від Публічного акціонерного товариства "Астра Банк" до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (а.с. 192-194, т. 3).

21 травня 2014 року позивач направив повідомлення-вимоги на адресу відповідача-2 (вих. № 18.2-282) (а.с. 94-97, т. 1) та відповідача-3 (вих. № 18.2-281) (а.с. 90-93, т. 1) з посиланням на ті обставини, що банк виконав зобовязання, передбачені кредитним договором, та надав відповідачу-1 кредитні кошти, проте, у звязку із неналежним виконанням відповідачем-1 взятих на себе зобовязань за кредитним договором, а саме відмовою від повернення кредиту та сплати пені за прострочення виконання зобовязання виникла заборгованість, яка станом на 19.05.2014 року становить 12 296 755, 56 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 12 090 000, 00 грн., сума пені за несвоєчасне повернення кредиту 81 549, 53 грн., розрахована сума відсотків за період з 01.05.2014 року по 18.05.2014 року включно 125 206, 03 грн., з огляду на що банк запропонував відповідачу-2 та відповідачу-3 розглянути його вимогу щодо дострокового погашення заборгованості та сплатити заборгованість в розмірі 12 296 755, 56 грн., а також пеню, комісії, штрафні санкції та проценти, які будуть донараховані на дату погашення заборгованості відповідно до умов кредитного договору, у тридцятиденний строк.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається зі змісту п. 1.4. Договорів поруки № 1 та № 2, відповідач-2 та відповідач-3 відповідають перед банком за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором в обсязі, визначеному у п. 1.2. Договорів поруки. Пунктом 1.2. Договорів поруки встановлено, що відповідач-2 та відповідач-3 відповідають перед банком в повному обсязі по зобовязанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору з усіма змінами та доповненнями до нього шляхом сплати суми кредиту (частини кредиту) згідно з графіком погашення суми кредиту до кредитного договору та щомісячної сплати процентів в розмірі 22 % річних, комісій, а також штрафів та пені, в строки та на умовах, обумовлених кредитним договором. Строк остаточного виконання зобовязань за кредитним договором не пізніше 23.12.2011 року.

Кредитним договором у первісній редакції (від 26.12.2008 року) було передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує:

проценти за користування кредитом в розмірі 22% річних (п. 1.5.1. кредитного договору);

комісію, зокрема, за резервування кредитних коштів в розмірі 0,5% річних (п. 1.5.2. кредитного договору), що із розрахунку на один день дорівнює 0,0013%.

25.12.2009 року Відкрите акціонере товариство "Астра Банк" та відповідач-1 уклали договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору, виклавши кредитний договір у новій редакції, за умовами якого, зокрема, збільшено:

1) відсоткову ставку за користування кредитом з 22 % до 24% річних (п. 1.6.1. цього договору);

2) відсоткову ставку, за якою визначається розмір комісії за резервування кредитних коштів, з 0,0013% за день до 0,0015% за день від суми невикористаного кредитного ліміту (п. 1.6.2. цього договору).

Проте, як відповідач-2, так і відповідач-3, не надавали згоди на вищезазначені зміни до кредитного договору на дату укладення договору про внесення змін та доповнень № 1 до цього договору (станом на 25.12.2009 року). Протилежне матеріалами справи не підтверджується.

Частиною першою ст. 559 Цивільного кодексу України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Пунктом 4.1.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24 листопада 2014 року № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" з подальшими змінами і доповненнями визначено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зміна умов зобов'язання, забезпеченого порукою, без згоди поручителя може припинити поруку лише у випадку, коли зазначене призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя за забезпеченим порукою зобов'язанням. Збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни забезпеченого порукою зобов'язання суди повинні розуміти як: підвищення розміру процентів або встановлення нових умов щодо порядку зміни розміру процентної ставки, що призведе до її збільшення; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти; установлення або збільшення розміру неустойки; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним тощо. У разі якщо поручитель під час укладення договору поруки погодив встановлення у майбутньому розміру процентної ставки за кредитним договором на підставі додаткових договорів, то таке встановлення процентної ставки за додатковими договорами не є збільшенням обсягу відповідальності поручителя і не може бути підставою для припинення договору поруки згідно із статтею 559 ЦК України.

Отже, підвищення розміру процентів призводить до збільшення обсягу відповідальності поручителів.

Оскільки 25.12.2009 року договором про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору змінено розмір процентів за користування кредитом та розмір комісії за резервування кредитних коштів в сторону збільшення, то це призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителів.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази надання згоди поручителів на зміни, які були внесені зазначеним договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору.

За наведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вбачає підстави дійти висновку, що порука відповідача-2 та відповідача-3 за Договорами поруки № 1 та № 2 є такою, припинена з 25.12.2009 року, тобто з моменту внесення до кредитного договору змін, які збільшують відповідальність останніх, як поручителів, без їхньої згоди.

Припинення зобов'язання є останньою стадією його існування. Під припиненням зобов'язання розуміють припинення правового зв'язку між його сторонами, звільнення їх від прав та обов'язків, що становлять зміст зобов'язання. Тобто, кредитор втрачає право вимагати від боржника виконання передбачених у зобов'язанні дій, а боржник звільняється від обов'язку виконувати такі дії під загрозою застосування до нього мір відповідальності.

Припинення зобов'язання має остаточний характер, чинне цивільне законодавство не передбачає можливості відновлення вже припиненого зобов'язання.

За загальними нормами цивільного законодавства зміна договору допускається тільки за існуючим правовідношенням.

З матеріалів справи вбачається, що до вказаного Договору поруки № 1 після 25.12.2009 року було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 від 08.04.2011 року, договір про внесення змін та доповнень № 2 від 27.12.2011 року, договір про внесення змін та доповнень № 3 від 15.11.2012 року, договір про внесення змін та доповнень № 4 від 17.04.2013 року (а.с. 45-48, т. 1), а також до Договору поруки № 2 після 25.12.2009 року було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 від 08.04.2011 року, договір про внесення змін та доповнень № 2 від 27.12.2011 року, договір про внесення змін та доповнень № 3 від 15.11.2012 року, договір про внесення змін та доповнень № 4 від 17.04.2013 року (а.с. 50-53, т. 1).

Зі змісту частини першої ст. 559 ЦК України випливає, що згода поручителя на зміну забезпеченого зобов'язання, яка збільшує обсяг відповідальності поручителя, має бути надана не пізніше (одночасно або передувати) моменту запровадження таких змін основного зобов'язання. Дійсно, якщо така зміна вже відбулася, а поручитель своєї згоди ще не висловив, то правовідносини поруки припиняються, а ймовірна подальша згода поручителя не скасовує та не впливає на факт припинення поруки.

Подальші внесення змін до договору поруки, за яким порука є такою, що припинена, не мають правового значення і не відновлюють дію поруки, оскільки припинення зобов'язання має остаточний характер, чинне законодавство не передбачає можливості відновлення вже припиненого зобов'язання.

Аналогічних висновків дійшов Вищий господарський суд України при винесенні постанов від 23.06.2014 року у справі № 910/22121/13, від 27.05.2015 року у справі № 908/4150/14, від 18.02.2015 року у справі № 910/16157/14, від 09.03.2016 року у справі № 905/450/15.

Також, апеляційний господарський суд не вбачає підстав вважати, що за положеннями п. 1.2. Договорів поруки № 1 та № 2 поручителями надано погодження на можливе майбутнє збільшення обсягів своєї відповідальності (без конкретизації цих змін) в контексті умов кредитного договору, пов'язаних з зміною його умов.

Погодження сторонами у Договорах поруки, що поручителі зобовязуються відповідати у повному обсязі за зобовязаннями позичальника, які виникають з умов кредитного договору з усіма змінами і доповненнями до нього, не звільняє сторони основного зобов'язання від узгодження цих подальших змін із поручителем до внесення або одночасно з внесенням до кредитного договору таких змін.

Договорами поруки не передбачено, що такі зміни проводяться без їх узгодження (додаткового повідомлення), і докази такого узгодження відсутні.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, наведеній у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року по справі 6-100цс12.

Положення п. 1.2. Договорів поруки не усувають потребу в необхідності отримання письмової згоди поручителів на збільшення обсягу їх відповідальності і не можуть сприйматися як надання такої згоди.

Тлумачення даного пункту Договорів поруки як погодження на майбутнє будь-яких змін щодо обсягу відповідальності поручителя є юридично неспроможним з огляду на інститут поруки. Частина третя статті 6 Цивільного кодексу України не допускає в межах реалізації принципу свободи договору можливості відступлення від актів цивільного законодавства, у тому числі у випадку, якщо обов`язковість для сторін таких актів випливає із їх змісту або суті відносин між сторонами.

Право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена.

Отже, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови у первісному позові в частині вимог позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" про стягнення заборгованості за кредитним договором у заявленому до стягнення розмірі, а також щодо наявності підстав для задоволення зустрічних позовів відповідача-2 та відповідача-3 про визнання такою, що припинена, поруки Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз" за договором поруки № 44004/П/1 від 26.12.2008 року та визнання такою, що припинена, поруки Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" за договором поруки № 44004/П/2 від 26.12.2008 року.

В період розгляду даної справи судом першої інстанції позивач за первісним позовом заявив про застосування позовної давності до вимог відповідача-2 та відповідача-3 за зустрічними позовами, подавши відповідну заяву (а.с. 159, т. 2).

Щодо наведеної заяви місцевий господарський суд зазначив, що не вбачає підстав для застосування позовної давності до позовних вимог за зустрічними позовами, оскільки існування обставин щодо припинення поруки є триваючим (порука є припиненою з 25.12.2009 року і по даний час), тому сторона за договором може вимагати визнання судом таких обставин у будь-який час, крім того, порука є припиненою незалежно від застосування позовної давності.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не повністю погоджується з висновком місцевого господарського суду, наведеним вище, в силу наступного.

Згідно з ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, встановлений для захисту цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність становить три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частинами 4, 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

За загальним правилом, початок перебігу позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Заявляючи про сплив позовної давності, банк зазначав про те, що строк позовної давності за вказаними вимогами почав свій перебіг з дати укладення договорів про внесення змін та доповнень № 1 від 08.04.2011 року до договорів поруки, оскільки даними договорами поручителі взяли на себе зобовязання перед банком відповідати у повному обсязі по зобовязанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору № 4004 від 26.12.2008 року з усіма змінами та доповненнями до нього, в тому числі і щодо щомісячної сплати процентів, у розмірі, визначеному відповідним договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору, комісій, а також штрафів та пені, в строки та на умовах, обумовлених кредитним договором.

Проте, місцевий господарський суд вирішив спір без застосування приписів ст. 261 ЦК України, тобто без визначення часу початку перебігу позовної давності.

Апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити, що згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності повинна бути очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки.

З укладених договорів про внесення змін та доповнень до договорів поруки 08.04.2011 року, 27.12.2011 року, 15.11.2012 року, 17.04.2013 року не можна дійти висновку про обізнаність поручителів про збільшення їх відповідальності у звязку з внесенням змін та доповнень №1 до кредитного договору 25 грудня 2009 року, оскільки посилання саме на вказані зміни до кредитного договору відсутні у подальших змінах та доповненнях до договорів поруки.

Повідомлення-вимоги до поручителів були направлені позивачем 21.05.2014 року та лише у вказаних вимогах наявні посилання на внесенням змін та доповнень №1 до кредитного договору 25 грудня 2009 року, а отже саме з дати направлення вказаних повідомлень-вимог поручителі могли дізнатися про порушення своїх прав.

Враховуючи дати направлення вказаних повідомлень-вимог апеляційний господарський суд приходить до висновку, що позовна давність не спливла на дати звернення поручителів до суду з зустрічними позовами про визнання поруки такою, що припинена.

У разі невизнання кредитором припинення поруки згідно із статтею 559 ЦК України поручитель має право звернутися до господарського суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена (п. 4.1.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 року №1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів").

За наведеного, апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" на рішення господарського суду від 21.04.2015 року у даній справі задоволенню не підлягають, оскаржуване рішення господарського суду у даній справі підлягає залишенню без змін.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи як Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", так і Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" наведені в обґрунтування апеляційних скарг, оскільки вони спростовуються вищенаведеним.

Не підлягає задоволенню клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у даній справі в частині вимог банку до відповідача-1 до винесення ухвали господарським судом Івано-Франківської області у справі № 909/1278/15 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" за результатами розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" з вимогами до Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз", а також клопотання відповідача-2 про припинення провадження у справі в частині вимог банку до відповідача-2 у зв'язку з тими обставинами, що в межах справи про банкрутство відповідача-2 відхилені вимоги банку до останнього на суму 8 193 999, 95 грн., та клопотання відповідача-3 про припинення провадження у справі в частині вимог банку до відповідача-3 у зв'язку з тими обставинами, що в межах справи про банкрутство відповідача-3 частина вимог банку включена до реєстру вимог кредиторів, а частина вимог відхилені.

У відповідності до статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, предявлений позов, який ґрунтується на грошових зобовязаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство (ч. 1).

Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та розяснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання (ч. 2).

У разі звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство після винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає припиненню на підставі пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України (ч. 4).

Проте, рішення у даній справі винесено 21.04.2015 року, тобто до моменту порушення справ про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" (провадження у справі про банкрутство порушено 03.12.2015 року а.с. 24, 25, т. 6), Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз" (провадження у справі про банкрутство порушено 12.11.2015 року а.с. 32-33, т. 6), Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" (провадження у справі про банкрутство порушено 29.10.2015 року а.с. 98-99, т. 6), спір у справі місцевим господарським судом правомірно вирішено по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство, у звязку з чим апеляційний господарський суд при перегляді рішення суду першої інстанції не може приймати до уваги обставини та докази, які не існували на момент прийняття рішення у справі.

За приписами ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до статті 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Сторонами у справі (позивачем за первісним позовом та позивачами за зустрічним позовом) обрано належний спосіб захисту їх майнового права, суд не вправі припинити позовне провадження у справі з тих підстав, що після звернення з позовом до суду та прийняття рішення у справі у таких осіб існував інший спосіб захисту їх майнових прав.

Окрім того, статтею 104 ГПК України визначено виключні підстави для скасування або зміни рішення. Підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Скасування судового рішення з підстав, не передбачених законом, з боку апеляційного господарського суду призведе до порушення норм процесуального закону.

У випадку задоволення вищевказаних клопотань сторін про зупинення провадження (а після затвердження реєстру вимог кредиторів - припинення провадження), про припинення провадження у справі апеляційний господарський суд мав би скасувати прийняте місцевим господарським судом рішення та припинити провадження у справі, проте, господарське процесуальне законодавство не передбачає такої підстави для скасування рішення суду, як відкриття провадження у справі про банкрутство після винесення рішення у справі судом першої інстанції у позовному провадженні.

Також, апеляційний господарський суд при розгляді даної справи приймає до уваги висновки Верховного Суду України, викладених у постанові від 13 квітня 2016 року по справі № 3-304гс16, а саме, що за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Однак, обставини справи, які досліджував Верховний Суд України при винесенні постанови від 13 квітня 2016 року по справі № 3-304гс16 не є тотожними обставинам даної справи, оскільки справа про банкрутство у даній справі порушена після винесення судом першої інстанції рішення у даній справі позовного провадження, тоді як у справі, що досліджував Верховний Суд України, справа про банкрутство була порушена до початку порушення справи позовного провадження.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи відповідача-1 про відсутність у представника позивача повноважень подавати заяву про зменшення позовних вимог, оскільки відмова від позовних вимог та зменшення позовних вимог не є тотожними поняттями.

Відносно доводів відповідача-1 щодо тих обставин, що останній належним чином не отримав згоди наглядової ради на укладення договору про внесення змін і доповнень № 7 від 15.11.2012 року до спірного кредитного договору, а також доводів про те, що зазначений договір про внесення змін укладений головою правління відповідача-1 з перевищенням повноважень, а отже, є недійсним, апеляційний господарський суд зазначає, що правомірність правочину презюмується, доказів визнання недійсним вказаного договору про внесення змін № 7 від 15.11.2012 року відповідачем-1 не надано, окрім того, вказані доводи не були наведені відповідачем-1 при розгляді справи у суді першої інстанції.

Судові витрати за подання апеляційних скарг відповідно до ст. 49 ГПК України відносяться на Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" та Приватне акціонерне товариств "Агро-Союз" відповідно.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2015 року у справі № 904/6670/14 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз"на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2015 року у справі № 904/6670/14 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2015 року у справі № 904/6670/14 залишити без змін.

Повна постанова складена 03.10.2016 року.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя А.Є. Чередко