КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2016 р. Справа№ 910/9483/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Зубець Л.П.

при секретарі судового засідання: Огірко А.О.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Лябах О.О. за довіреністю від 04.01.2016, Трут Д.В. за довіреністю від 22.01.2016, Гладка В.В. за довіреністю від 22.01.2016;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальн6істю "Транспортні автоматизовані системи"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2016

у справі №910/9483/16 (суддя О.М. Спичак)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи"

до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Товариства з обмеженою відповідальністю "МАН ТРАК ЕНД БАС ЮКРЕЙН"

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.07.2016 №910/9483/16 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи" до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Товариства з обмеженою відповідальністю "МАН ТРАК ЕНД БАС ЮКРЕЙН" про визнання договору недійсним відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальн6істю "Транспортні автоматизовані системи", звернулось до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2016 №910/9483/16 скасувати та прийняти нове рішення, за яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальн6істю "Транспортні автоматизовані системи" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Смірнова Л.Г., суддів Кропивна Л.В., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.08.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальн6істю "Транспортні автоматизовані системи" було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 07.09.2016.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача 1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив залишити рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2016 без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача 2 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив залишити рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2016 без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 07.09.2016 розгляд справи відкладено на 21.09.2016.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення у зв'язку з участю представника в іншому судовому засіданні.

З такими доводами, колегія суддів погодитись не може, оскільки згідно зі статтею 28 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представниками сторін у справі можуть бути особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю.

Слід зазначити, що ГПК України не обмежує кількості представників, яких може призначити одна особа, а стаття 77 ГПК України надає суду право, а не зобов'язує його відкласти розгляд справи в разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

У судове засідання 21.09.2016 з'явились представники відповідача 1,2.

Представники позивача у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Оскільки, всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте представники позивача не скористалися своїми правами, передбаченими ст. 22 ГПК України, та виходячи з того, що явка учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалася, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників позивача.

Представники відповідача 1,2 в судовому засіданні заперечили проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просили залишити рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2016 без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Державною службою України з надзвичайних ситуацій проводилась процедура закупівлі автомобілів спеціальної призначеності.

23.07.2015 розглянувши пропозиції учасників конкурсу, в тому числі, Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи", замовник акцептував пропозицію учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "МАН ТРАК ЕНД БАС ЮКРЕЙН", повідомлення про що було розміщено на офіційному сайті державних закупівель.

29.07.2015 Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи" було отримано повідомлення про відхилення конкурсної пропозиції останнього.

01.09.2015 між Держаною службою України з надзвичайних ситуацій (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАН ТРАК ЕНД БАС ЮКРЕЙН" (постачальник) було укладено договір №21-5/9 про закупівлю "Автомобілів спеціальної призначеності (пожежно-рятувальних робіт)" код 29.10.5, згідно ДК 016-2010 за державні кошти (лот №1), відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов'язується поставити у власність замовника автомобілі спеціальної призначеності (пожежно-рятувальні автомобілі середнього класу для пожежогасіння і проведення рятувальних робіт), код 29.10.5, згідно ДК 016-2010 (лот №1) в кількості та комплектації згідно з специфікацією, що є невід'ємною частиною договору, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити продукцію на умовах цього договору.

Договір №21-5/9 від 01.09.2015 з боку замовника підписано Головою Держаної служби України з надзвичайних ситуацій Чечоткіним М.О., а з боку постачальника генеральним директором Міхаелем Батца.

Відповідно до ст.628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.180 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписом ст.638 ЦК України, ст.180 ГК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому, за змістом п.3 ст.180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За умовами п.2.1 договору №21-5/9 від 01.09.2015р. ціна договору становить 92550000 грн., в тому числі, податок на додану вартість 15425000грн. за цінами відповідно до пропозиції та специфікації з урахуванням транспортних витрат та вартості розвантажувальних робіт.

Замовник, керуючись вимогами абзацу другого підпункту 4 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України №117 від 23.04.2014 "Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за державні кошти", здійснює оплату постачальнику в три етапи:

- 1 етап: замовник перераховує попередню оплату у розмірі 25% від загальної суми договору протягом п'яти банківських днів з дня реєстрації договору в Державній казначейській службі України;

- 2 етап: після поставки продукції на суму попередньої оплати, зазначеної в першому етапі розрахунків, замовник здійснює попередню оплату в розмірі загальної суми договору протягом п'яти банківських днів з дати підписання акту приймання-передачі продукції на суму попередньої оплати за умови, наявності коштів на реєстраційному рахунку Держаної служби України з надзвичайних ситуацій;

- 3 етап: остаточний розрахунок за продукцію здійснюється після отримання замовником продукції в повному обсязі по мірі надходження коштів з Державного бюджету України на реєстраційних рахунок Держаної служби України з надзвичайних ситуацій.

Договір вступає в силу з моменту його підписання та реєстрації в Державній казначейській службі України і діє до повного його виконання, але не пізніше 31.12.2015 (п.11.1 договору №21-5/9 від 01.09.2015).

За змістом п.2.6 Постанови №11 від 29.05.2013 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено). У зв'язку з наведеним господарським судам необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини друга - п'ята, сьома статті 180 Господарського кодексу України тощо).

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору №21-5/9 від 01.09.2015 недійсним, керуючись приписами чинного на момент укладання договору цивільного та господарського законодавства України, господарським судом було встановлено, що сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору поставки, а отже, спірний правочин було вчинено 01.09.2015.

Згідно із ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 20 ГК України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст.16 ЦК України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Аналогічні положення містить ст.20 ГК України.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України).

За приписом ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Частиною 4 ст.656 ЦК України передбачено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Враховуючи, що відчуження майна з конкурсних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених ч.1 ст.215 ЦК України.

Пунктом 2.1. Постанови №11 від 29.05.2013 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За приписами ч.1 ст.207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

За змістом Постанови №9 від 06.11.2009р. Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Аналогічну позицію наведено у п.2.3 Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними".

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 Закону України "Про здійснення державних закупівель" державна закупівля - це придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом.

Закупівля може здійснюватися шляхом застосування однієї з таких процедур: відкриті торги; двоступеневі торги; запит цінових пропозицій; попередня кваліфікація учасників переговорна процедура закупівлі. Замовник має право здійснювати процедури закупівлі, передбачені частиною першою цієї статті, із використанням електронних засобів (ч.ч.1 ,2 ст.12 Закону України "Про здійснення державних закупівель").

Умови, порядок та процедура здійснення державних закупівель визначається саме Законом України "Про здійснення державних закупівель". Отже, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов'язковою умовою правомірності правочину.

Згідно із ст.4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

Наразі, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що внаслідок змови між учасниками конкурсних торгів Товариством з обмеженою відповідальністю "МАН ТРАК ЕНД БАС ЮКРЕЙН" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пожмашина", яка полягала в узгоджених діях, було спотворено наслідки конкурсних торгів. При цьому, за твердженнями заявника, наявність змови між конкурсними учасниками свідчить про наявність підстав для відхилення замовником їх пропозицій на підставі ст. 29 Закону України "Про здійснення державних закупівель". До того ж, позивачем наголошено на тому, що укладання спірного правочину з боку відповідача 1 не відповідало його внутрішній волі та не було вільним. Вказані обставини у сукупності і стали підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Пунктом 28 ч.1 ст.1 Закону України "Про здійснення державних закупівель" передбачено, що торги (конкурсні торги) - це здійснення конкурентного відбору учасників з метою визначення переможця торгів (конкурсних торгів) згідно з процедурами, встановленими цим Законом (крім переговорної процедури закупівлі).

Відкриті торги є основною процедурою закупівлі. Під час проведення процедури відкритих торгів пропозиції конкурсних торгів мають право подавати всі зацікавлені особи (ст.20 Закону України "Про здійснення державних закупівель").

Як вбачається з матеріалів справи, після відхилення конкурсним комітетом Державної служби України з надзвичайних ситуацій пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи", останнє звернулось до Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель, в тому числі, зі скаргою щодо порушення Державною службою України з надзвичайних ситуацій порядку проведення закупівлі "Код 29.10.5. Автомобілі спеціальної призначеності (Лот-1 пожежно-рятувальні автомобілі середнього класу для пожежогасіння і проведення рятувальних робіт).

За результатами розгляду скарги Постійно діючою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України було прийнято рішення №1443-р/пк-ск від 20.08.2015р. про відмову в задоволенні скарги.

Як свідчать матеріали справи, не погоджуючись з означеним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання незаконним та скасування, в тому числі, рішення Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №1443-р/пк-ск від 20.08.2015р.

Постановою від 18.05.2016 Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №826/22461/15 відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи". Доказів оскарження та скасування у визначеному чинним законодавством України означеної постанови матеріали справи не містять.

У наведеному судовому акті судом було встановлено, що відповідно до протоколу засідання комітету з конкурсних торгів Державної служби України з надзвичайних ситуацій №33 від 23.07.2015 останнім відхилено пропозиції за лотом №1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи", Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Контакт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський Республіканський Авто центр".

Згідно з протоколом оцінки від 23.07.2015 замовником допущені пропозиції конкурсних торгів Товариства з обмеженою відповідальністю "Ман Трак енд Бас Юкрейн" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК "Пожмашина", за результатом проведеної оцінки найбільш економічно вигідною визнано та акцептовано пропозицію конкурсних торгів Товариства з обмеженою відповідальністю "Ман Трак енд Бас Юкрейн".

Пропозицію конкурсних торгів Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи" відхилено з наступних підстав: у пропозиції міститься довіреність, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "ПК "Пожмашина" уповноважує позивача на участь у конкурсних торгах за процедурою відкриті торги, проте, замовник вважає, що вказаною довіреністю Товариство з обмеженою відповідальінстю "ПК "Пожмашина" не уповноважило позивача на самостійне визначення умов конкурсної пропозиції, приймати будь-які зобов'язання від імені товариства, тобто укладений позивачем від імені Товариства з обмеженою відповідальінстю "ПК "Пожмашина" договір є нікчемним; у довідці, яка містить інформацію про наявність працівників, їх чисельність, досвід роботи та кваліфікацію позивачем не зазначено інформацію про наявність працівників, їх чисельність, досвід роботи та кваліфікацію, довідка позивача про виконання за 3 останні роки аналогічних договорів, які безпосередньо стосуються товару, що закуповується не відповідає вимогам п. 2 розділу 3 додатку 4 документації конкурсних торгів; довідка позивача з інформацією щодо наявної матеріально-технічної бази та обладнання, виробничих можливостей (структура підприємства, площа підприємства, перелік цехів з адресами, фотографії цехів тощо) не відповідає вимогам п. 4 розділу 1 додатку 4 документації конкурсних торгів; в складі пропозиції конкурсних торгів позивача надана копія свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 15.08.2013 № 200137400 оформлена з порушенням п. 3.1 розділу 3 документації конкурсних торгів; свідоцтво про присвоєння міжнародного ідентифікаційного коду виробника колісних транспортних засобів та символів міжнародного ідентифікаційного номера не містить продукції, що пропонується учасником для закупівлі; в пропозиції конкурсних торгів позивача чітко не визначено марку (модель) бензорізу, ліхтаря групового з тримачем та зарядним пристроєм, аптечки медичної автомобільної; не вказано повну масу пожежно-рятувального автомобіля-цистерни пожежної АЦ-60(5340В2-268.03 на шасі автомобіля МАЗ-5340В2-485-013 запропонованої до постачання; чітко не визначено матеріал з якого виготовлена цистерна для води та бак для піноутворювача, тип вакуумної всмоктувальної системи; кількість місць оперативного розрахунку (включно із водієм) не відповідає вимогам ДКТ (вимагалось 3+4, запропоновано 2+4).

Окружним адміністративним судом міста Києва було встановлено, що пропозиція конкурсних торгів Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи" не відповідає документації конкурсних торгів та, як наслідок, Антимонопольним комітетом України було правомірно відмовлено у задоволенні скарги позивача, отже, відхилення пропозиції позивача є обґрунтованим, а конкурсні торги такими, що проведені в порядку та відповідно до норм Закону України "Про здійснення державних закупівель".

Наразі, господарський суд зазначає, що ст.35 Господарського процесуального кодексу України передбачено підстави звільнення від доказування. Зокрема, господарським процесуальним законодавством визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Аналогічну позицію щодо преюдиціальної дії рішень суду наведено у п.2.6 Постанови №18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Преюдиціальність - це обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Наведеної позиції також дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 30.01.2013р. по справі №5020-660/2012 та від 06.03.2014р. по справі №910/11595/13.

Отже, постанова від 18.05.2016 Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №826/22461/15, має преюдиціальне значення, а встановлені ним факти, зокрема, щодо правомірності відхилення комітетом конкурсних торгів Державної служби України з надзвичайних ситуацій конкурсної пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи" та відповідність торгів, які було проведено з метою закупівлі за державні кошти автомобілів спеціальної призначеності (пожежно-рятувальних робіт)" код 29.10.5, згідно ДК 016-2010, вимогам Закону України "Про здійснення державних закупівель", повторного доведення не потребують.

Стосовно тверджень заявника про те, що укладання договору №21-5/9 від 01.09.2015р. з боку Державної служби України з надзвичайних ситуацій не відповідало його внутрішній волі та не було вільним суд зауважує наступне.

Як зазначалось вище, ч.3 ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У правочині зовнішнє волевиявлення особи має відповідати його внутрішній волі. Вона має бути спрямована на досягнення відповідного юридичного наслідку, тому не можуть розглядатися як правочини ті фактичні дії особи, які не призводять безпосередньо до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав та обов'язків.

У п.3.10 Постанови №11 від 29.05.2013 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що у вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статей 230 - 233 Цивільного кодексу України (дефект волі) господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів, зокрема, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв'язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину.

Зловмисна домовленість - це умисна змова представника однієї сторони правочину з другою стороною, внаслідок чого настають несприятливі наслідки для особи, від імені якої вчинено правочин. У визнанні правочину недійсним з відповідної підстави доведенню підлягає не наявність волі довірителя на вчинення правочину, а існування умислу представника, який усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам довірителя, передбачає настання невигідних для останнього наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання. При цьому представником не може вважатися орган юридичної особи, в тому числі її керівник, навіть якщо він діяв всупереч інтересам цієї особи: представництво в даному разі визначається за правилами глави 17 названого Кодексу.

Проте, наразі, Державною службою України з надзвичайних ситуацій наявність волевиявлення на укладання договору №21-5/9 від 01.09.2015 з Товариством з обмеженою відповідальністю "МАН ТРАК ЕНД БАС ЮКРЕЙН" під сумнів ніяким чином не ставиться.

Посилання позивача на матеріали кримінального провадження № 0001128 від 12.06.2015 за фактом вчинення посадовими особами Державної служби України з надзвичайних ситуацій, за попередньою змовою з керівниками підприємств-учасників конкурсних торгів, дій по приготуванню до вчинення особливо тяжкого злочину, пов'язаного з привласненням та заволодінням державними коштами в особливо великих розмірах під час проведення конкурсних торгів на закупівлю Державної служби України з надзвичайних ситуацій автомобілів спеціальної призначеності за державні кошти, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України, в якості доказу наявності зловмисної домовленості учасниками конкурсних торгів та, як наслідок неправомірного відхилення пропозиції позивача, суд до уваги не приймає з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Господарський суд не наділений повноваженнями щодо надання правової оцінки доказам зібраним у кримінальному провадженні, до прийняття судового рішення у названому кримінальному провадженні.

Правова оцінка доказам зібраним під час досудового слідства у кримінальному провадженні надається виключно судом під час судового розгляду кримінальної справи.

Доказів існування вироку у кримінальній справі, який відповідно до ст.35 Господарскього процесуального кодексу України був би обов'язковий для суду під час розгляду справи №910/9483/16, відповідачем не надано.

До того ж, судом зазначалось, що зловмисна домовленість повинна мати місце саме між сторонами спірного правочину, тоді як позивачем зазначається про її наявність між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАН ТРАК ЕНД БАС ЮКРЕЙН" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пожмашина".

За таких обставин, з огляду на наведене у сукупності, посилання заявника на неправомірність відхилення його конкурсної пропозиції під час проведення торгів, та як наслідок укладання оспорюваного правочину всупереч приписів Закону України "Про здійснення державних закупівель" та внутрішній волі відповідача 1, суд вважає безпідставними та юридично неспроможними.

До того ж, господарський суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 20 ГК України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Виходячи зі змісту ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Як зазначалось вище, пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи" було відхилено ще на стадії розкриття конкурсних пропозицій через невідповідність документації конкурсних торгів, тоді як укладений між відповідачами правочин став наслідком оцінки конкурсних пропозицій та визначення переможця конкурсних торгів, як завершального етапу процедури проведення торгів. Вказане свідчить про те, укладання оспорюваного правочину на впливає на права та інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи". Аналогічну правову позицію висловлено Вищим господарським судом України у постанові від 24.02.2016 по справі №922/3976/15.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2016 у справі №910/9483/16.

Керуючись ст. ст 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальн6істю "Транспортні автоматизовані системи" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2016 у справі №910/9483/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2016 у справі №910/9483/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/9483/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Кропивна

Л.П. Зубець