ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 вересня 2016 року Справа № 910/22515/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук Л.Й. (головуючого),
Куровського С.В.,
Ткаченко Н.Г.
розглянувши касаційну скаргу ТОВ "Рутесіл"
на постанову та рішенняДонецького апеляційного господарського суду від 12.07.2016 року Господарського суду Запорізької області від 13.04.2016 року
у справі Господарського суду№ 910/22515/15 Запорізької області
за позовомТОВ "Рутесіл"
до 1. Запорізького державного підприємства "Кремнійполімер"; 2. фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
про зобов'язання повернути майно
В С Т А Н О В И В :

подана ТОВ "Рутесіл" (далі - скаржником) касаційна скарга не може бути прийнята Вищим господарським судом України до розгляду, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з таких підстав.

Відповідно до частини 4 статті 111 ГПК України, якою встановлено форму та зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1113 ГПК України, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

З 01.11.2011 року набрав чинності Закон України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року, яким встановлено ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення та ухвали господарського суду.

Підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції зі змінами, внесеними Законом України №484-VIII від 22.05.2015 року, який набрав чинності 01.09.2015 року, передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

При цьому, розмір судового збору у випадку подання касаційної скарги у справі, судовий збір за подання позову в якій було сплачено до 01.09.2015 року, розраховується виходячи із суми судового збору, сплаченого при поданні позову, та не підлягає перерахунку відповідно до нових ставок судового збору, визначених Законом України "Про судовий збір" в редакції зі змінами, внесеними Законом України №484-VIII від 22.05.2015 року, що узгоджується з роз'ясненнями згідно з пунктом 5 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/2093/15 від 12.11.2015 року "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 №484-VIII).

Позовна заява про витребування або повернення майна має майновий характер, тому повинна оплачуватися судовим збором відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", про що роз'яснено пунктом 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 року.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент звернення позивача з позовом до відповідача у серпні 2015 року), ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру складала 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Отже, ставка судового збору, що підлягала сплаті позивачем за подання у серпні 2015 року позову про зобов'язання відповідачів 1, 2 повернути майно вартістю 434 647, 01 грн. (з урахуванням уточнення підстав позову у березні 2016 року), обчислювалася як 2% від ціни позову та становила 8 692, 94 грн.

Як вбачається зі змісту резолютивної частини касаційної скарги від 01.08.2016 року, позивач просить касаційний суд скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в позові та прийняти у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Відтак, звертаючись до Вищого господарського суду України зі зазначеною касаційною скаргою, скаржнику належало сплатити судовий збір в розмірі 10 431, 53 грн. (434 647, 01 * 2% * 120%).

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що скаржником надано платіжне доручення №1318 від 28.07.2016 року про сплату судового збору в розмірі 4 384, 80 грн., що не відповідає зазначеним положенням Закону України "Про судовий збір" в редакції зі змінами, внесеними Законом України №484-VIII від 22.05.2015 року, чинним з 01.09.2015 року.

З огляду на таке, касаційна скарга позивача не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 1 статті 1113 ГПК України. При цьому, виходячи з положень частини 3 статті 1113 ГПК України, скаржник вправі повторно звернутися до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою після усунення обставин, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 86, 111, пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ТОВ "Рутесіл" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 12.07.2016 року та рішення Господарського суду Запорізької області від 13.04.2016 року у справі №910/22515/15 повернути скаржнику.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді С.В. Куровський

Н.Г. Ткаченко