РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2016№910/12712/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/12712/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверс Медіа Корпорейшн»,

м. Київ,

до приватного акціонерного товариства «Київстар», м. Київ,

про стягнення 29 000 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав,

за участю представників:

позивача - Закордонця М.М. (довіреність від 01.06.2016 №б/н);

Ясінської Н.В.(директор; паспорт серія ВН №276765);

відповідача - Дубко Р.В. (довіреність від 23.03.2016 №259).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніверс Медіа Корпорейшн» (далі - ТОВ «Юніверс Медіа Корпорейшн») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Київстар» (далі - ПрАТ «Київстар») 29 000 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.

Позов мотивовано тим, що:

- 01.10.2015 позивачем було виявлено факт незаконного використання відповідачем музики до твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» автором якої є ОСОБА_5 (творчий псевдонім - ОСОБА_6), на Інтернет-сайті http://465.ua/;

- рішенням господарського суду міста Києва від 28.03.2016 зі справи №910/415/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2016, було встановлено, що використання ПрАТ «Київстар» твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» у форматі мобільного контенту у формі послуги «Ді-Джингл» через Інтернет на сайті http://465.ua/ шляхом публічного сповіщення відбулося без дозволу відповідного правовласника та без сплати авторської винагороди.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.07.2016 порушено провадження у справі.

Позивач 20.07.2016 подав суду заяву про зміну предмету позову, в якій просить суд змінити предмет позову зі справи з незаконного відтворення музики та тексту музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» на незаконне відтворення вказаного музичного твору без тексту.

У судовому засіданні 01.08.2016 судом розцінено вказану заяву про зміну предмету позову як заяву про зміну фактичних підстав позову та прийнято її до розгляду відповідно до приписів статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

ТОВ «Юніверс Медіа Корпорейшн» 11.08.2016 подало суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначило, що: музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» містить два окремих об'єкти авторського права, а саме: музичний твір без тексту (музика, послідовність звуків) та текст до твору «ІНФОРМАЦІЯ_1»; у даній справі позов заявлено з метою відновлення порушеного права автора на музичний твір без тексту; станом на дату фіксації (01.10.2015) незаконного відтворення відповідачем спірного музичного твору між сторонами не було укладено жодних угод про передачу прав на використання, в тому числі музики до твору «ІНФОРМАЦІЯ_1»; згідно з застереженнями позивача щодо одностороннього розірвання чинного раніше укладеного сторонами договору від 01.03.2015 №149325, зазначений музичний твір повинен був бути видалений з контенту з 30.09.2015.

ПрАТ «Київстар» 29.08.2016 подало суду відзив на позовну заяву, в якому вказало таке: у позивача відсутні виключні майнові авторські та суміжні права на музичний твір з текстом «ІНФОРМАЦІЯ_1» та музичний твір без тексту - музику до твору «ІНФОРМАЦІЯ_1»; матеріалами справи не підтверджено дію договору про передачу авторських та суміжних прав від 16.02.2015 №20-16/02/15 (далі - Договір від 16.02.2015) станом на 01.10.2015, укладеного позивачем та ОСОБА_5 (творчий псевдонім - ОСОБА_6); в матеріалах справи відсутні докази використання відповідачем музичного твору без тексту (музики до твору) «ІНФОРМАЦІЯ_1»; кількість порушень з боку відповідача прав позивача не може залежати лише від кількості способів використання спірного музичного твору та кількості самостійних об'єктів авторського та суміжних прав, з яких складається такий музичний твір; відповідач припинив використання музичного твору з текстом «ІНФОРМАЦІЯ_1» з 28.09.2015, що підтверджується висновком експерта від 06.05.2016 №126/16, актом огляду систем від 11.10.2016, витягами log-файлів та витягами з інформаційних систем відповідача; на відеозаписі, наданому позивачем, зафіксовано не справжню та/або неактуальну станом на 01.10.2015 (емульовану) сторінку сайту 465.ua.

Позивач 23.09.2016 подав суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що метою звернення до суду з відповідним позовом було поновлення порушеного майнового права автора музики до твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_5 (творчий псевдонім - ОСОБА_6), на відтворення об'єкта творчої праці останнього - музики до твору під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», а також стягнення передбаченої статтею 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон) компенсації за бездоговірне відтворення музики до твору під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Представники позивача у судовому засіданні 26.09.2016 надали пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача надав пояснення у справі, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини першої статті 15 Закону майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

16.02.2015 ОСОБА_5 (творчий псевдонім - «ОСОБА_5»; правоволоділець) та ТОВ «Юніверс Медіа Корпорейшн» (видавництво) укладено Договір від 16.02.2015, за умовами якого:

- правовласник на строк та в межах території України передає видавництву права на твори, відеокліпи, виконання і фонограми, перелік яких затверджується сторонами у відповідних додатках до Договору від 16.02.2015, а видавництво бере права і зобов'язується виплачувати правовласнику винагороду (пункт 2.1 Договору від 16.02.2015);

- правовласник також передає видавництву:

виключне право збирати винагороду (роялті) за використання творів, відеокліпів, виконань та фонограм третіми особами, починаючи з моменту опублікування таких творів, відеокліпів, виконань та фонограм на відповідній території України (пункт 2.3 Договору від 16.02.2015);

право перешкоджати неправомірному використанню творів, фонограм, виконань, в тому числі забороняти третім особам використання творів, фонограм, виконань в цілому або будь-яких їх окремих частин, фрагментів способами, передбаченими пунктом 1.4 Договору від 16.02.2015 в межах терміну і на території України (пункт 2.4 Договору від 16.02.2015);

- права на твори, відеокліпи, виконання і фонограми переходять до видавництва з моменту підписання відповідних додатків до Договору від 16.02.2015 (пункт 3.1 Договору від 16.02.2015);

- видавництво має право передавати права на твори, відеокліпи, виконання і фонограми третім особам як повністю, так і частково на виключній та невиключній основі (пункт 3.3 Договору від 16.02.2015);

- Договір від 16.02.2015 вступає в силу з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2015, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе обов'язків; при цьому, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору від 16.02.2015 жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про припинення дії Договору від 16.02.2015, Договір від 16.02.2015 вважається автоматично пролонгованим кожного разу на один календарний рік (пункт 6.1 Договору від 16.02.2015);

- сторона, яка бажає розірвати Договір від 16.02.2015, у тому числі на підставах, вказаних у Договорі від 16.02.2015 або в чинному законодавстві України, зобов'язана надіслати на адресу іншої сторони письмове повідомлення не пізніше, ніж за 30 календарних днів до дати розірвання (пункт 6.7 Договору від 16.02.2015).

Заперечуючи проти позову, відповідач вказує, що підпункт 1.4.1 пункту 1.4 і пункт 3.3 Договору від 16.02.2015 та пункти 1 і 2 додатку №2 до Договору від 16.02.2015 в частині передачі виключних майнових авторських та суміжних прав суперечать положенням статей 1108 та 1109 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а відтак є нікчемними.

Згідно з частинами першої і третьої статті 1108 ЦК України особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об'єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності).

Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону.

Виключна ліцензія видається лише одному ліцензіату і виключає можливість використання ліцензіаром об'єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об'єкта у зазначеній сфері.

Відповідно до частини третьої статті 1109 ЦК України у ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Судом встановлено, що згідно з умовами Договору від 16.02.2015 ОСОБА_5 надано ТОВ «Юніверс Медіа Корпорейшн» виключну ліцензію на використання останнім об'єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об'єкта у зазначеній сфері; крім того, названими особами передбачено всі істотні умови для такого виду договору, а тому доводи відповідача щодо нікчемності окремих пунктів Договору від 16.02.2015 та додатку №2 до нього є безпідставними і необґрунтованими.

Згідно з додатком № 2 до Договору від 16.02.2015 ОСОБА_5 передав позивачу права на твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» (автор музики, слів та виробник фонограми ОСОБА_5; виконавець ОСОБА_6); частка належних правовласнику прав на музику - 100%; частка належних прав на текст - 100%; частка належних правовласнику прав на виконання - 100%; частка належних правовласнику прав на фонограму - 100%.

Отже, позивач за вказаним договором отримав виключні майнові авторські права та суміжні права на музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» та його складові частини і має право захищати свої права у тому числі шляхом звернення до господарського суду з даним позовом.

Позивач вказує, що 01.10.2015 ним було виявлено факт незаконного відтворення музику до твору «ІНФОРМАЦІЯ_1», автором якої є ОСОБА_5 (творчий псевдонім - ОСОБА_6) у форматі мобільного контенту у формі послуги «Ді-Джингл» через Інтернет на сайті http://465.ua/.

З офіційного сайту відповідача вбачається, що послуга «Ді-Джингл» (сайт http://465.ua/) пропонується мобільним оператором «КИЇВСТАР».

Крім того, власником доменного імені http://465.ua/ є відповідач.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

У пункті 29 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Водночас, згідно з приписами статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання.

У відповідності до частин першої, третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

У розгляді даної справи господарським судом міста Києва з'ясовано, що рішенням господарського суду міста Києва від 28.03.2016 у справі №910/415/16, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2016 і Вищого господарського суду України від 06.09.2016, встановлено таке:

- 01.03.2015 ТОВ «Юніверс Медіа Корпорейшн» (компанія) та ПрАТ «Київстар» (Київстар) укладено договір №149325 про передачу майнових прав інтелектуальної власності (далі - Договір №149325), за умовами якого: компанія передає Київстару невиключні майнові права інтелектуальної власності на використання об'єктів права у формі контенту, а саме: відтворення (пряме та/або опосередковане) та опублікування об'єктів права у формі контенту; публічне виконання, публічне сповіщення, публічна демонстрація і публічний показ об'єктів права у формі контенту; технічна переробка, адаптація та інші подібні зміни об'єктів права для надання їм форми контенту за допомогою будь-яких технічних пристроїв; розповсюдження об'єктів права у формі контенту; подання об'єктів права у формі контенту до загального відома користувачів таким чином, що вони можуть отримати до них доступ з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором, у тому числі і за допомогою технічних засобів; публічне сповіщення об'єктів права та їх примірників у формі контенту таким чином, що будь-яка особа може отримати до них доступ з будь-якого місця і в будь-який час за їх власним вибором (пункт 1.1 Договору №149325);

- позивачем було надіслано відповідачу повідомлення від 25.08.2015, в якому відповідно до пункту 10.2 Договору №149325 повідомлено відповідача про розірвання Договору №149325 в односторонньому порядку з 30.09.2015;

- 01.10.2015 директором позивача Ясінською Н.В., засновником ТОВ «Юніверс Медіа Корпорейшн» ОСОБА_7, ОСОБА_8 (фахівець, що має необхідні технічні знання в сфері комп'ютерних мереж; на підставі договору від 10.01.2015 №01-10/01-15), ОСОБА_9 (спеціаліст у галузі права, юрист; на підставі договору від 21.01.2015 №21/01-15), ОСОБА_10 (помічних юриста; на підставі договору від 21.01.2015 №21/01-15) проведено фіксацію факту використання на сайті http://465.ua/ твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» (автор і виконавець ОСОБА_5, творчий псевдонім - ОСОБА_6), у зв'язку з чим складено акт огляду веб-сайту від 01.10.2015, яким зафіксовано факт доведення до загального відома твору «ІНФОРМАЦІЯ_1», автором і виконавцем якого є ОСОБА_5 (творчий псевдонім ОСОБА_6), у форматі мобільного контенту у формі послуги «Ді-Джинг» через Інтернет на сайті http://465.ua/;

- згідно зі статтею 1 Закону публічне сповіщення (доведення до загального відома) - це передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гамма-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті;

- позивач як доказ доведення до загального відома твору відповідачем подав суду диски із відеозаписами, з яких вбачається, що: було відкрито два сайти в мережі Інтернет, а саме: 24Timezones.com та http://465.ua/; на першому сайті було вказано точну дату, а саме 01.10.2015; на другому - особи прослухали музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконанні ОСОБА_6;

- доказів, які б свідчили про правомірне використання відповідачем спірного музичного твору на момент фіксації 01.10.2015, відповідачем суду не подано;

- отже, використання відповідачем спірного музичного твору шляхом публічного сповіщення відбулося без дозволу відповідного правовласника та без сплати авторської винагороди.

Вказаним рішенням господарського суду міста Києва від 28.03.2016 у справі №910/415/16 позов задоволено частково; стягнуто з ПрАТ «Київстар» на користь ТОВ «Юніверс Медіа Корпорейшн» 13 780 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав позивача та 275,60 грн. судового збору.

Відповідно до частини другої статті 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Враховуючи склад сторін у даній справі та справі №910/415/16, факти, встановлені судовим рішенням у справі №910/415/16, є преюдиційними для даної справи.

Згідно з абзацом другим пункту 29 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» у прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Так, рішенням господарського суду міста Києва від 28.03.2016 у справі №910/415/16 було встановлено, що використання відповідачем музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» (як тексту, так і музики) відбулося шляхом публічного сповіщення.

Крім того, вказаним рішенням також встановлено, що відповідачем 01.10.2015 незаконно використовувався музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» у форматі мобільного контенту у формі послуги «Ді-Джинг», розміщений на сайті http://465.ua/.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, неправомірно додатково розділяє способи використання музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1», чим штучно збільшує кількість звернень до суду, та, відповідно, потенційну суму компенсації. Вчинення позивачем дій, які направлені на штучне збільшення суми компенсації, свідчить про зловживання правом.

Отже, враховуючи, що відповідача вже було притягнуто до юридичної відповідальності за вчинення єдиного порушення - публічного сповіщення музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1», то притягнення відповідача до юридичної відповідальності вдруге суперечить приписам частини першої статті 61 Конституції України.

Наведену правову позицію викладено і в постанові Вищого господарського суду України від 12.04.2016 № 916/4567/14.

З огляду на викладене у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Що ж до доводів відповідача стосовно того, що Інтернет-сторінка на долученому позивачем до матеріалів справи диску є емульованою, то слід значити, що рішенням господарського суду міста Києва від 28.03.2016 у справі №910/415/16 надано належну правову оцінку диску як доказу у справі.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.10.2016.

Суддя О. Марченко