КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2016 р. Справа№ 910/31997/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Смірнової Л.Г.

секретар судового засідання Громак В.О.

за участю представників:

від позивача: Синельников М.В. - за довіреністю оформленою належним чином;

від відповідача: Левченко Д.Ю. - за довіреністю оформленою належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2016р.

у справі № 910/31997/15 (суддя Цюкало Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НТП Континент"

до відповідача Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НТП Континент" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення 126 251,97 грн. пені, 269 887,27 грн. втрат від інфляції, 30 300,47 грн. 3% річних (враховуючи заяву про зменшення розміру позовних вимог від 25.01.2016р.).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.02.2016р. у справі № 910/31997/15 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НТП Континент" 235 687,79 грн. інфляційних втрат, 30 300,47 грн. 3% річних та 3 989,83 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2016р. у справі №910/31997/15 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що на думку відповідача оскаржуване рішення винесено судом першої інстанції з недотриманням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 23.03.2016р. апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Кропивної Л.В., судді: Руденко М.А., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2016р. вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.05.2016р.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.05.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Чорна Л.В., Смірнова Л.Г.

18.05.2016р. у судовому засіданні колегією суддів оголошено перерву до 08.06.2016р.

07.06.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача супровідним листом надійшли додаткові документи по справі.

08.06.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява щодо розрахунку суми позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2016р. розгляд апеляційної скарги Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відкладено на 13.07.2016р.

13.07.2016р. судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням головуючого судді Кропивної Л.В. у відпустці.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 25.07.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г. на лікарняному та судді Чорної Л.В. у відпустці, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Зеленін В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2016р. розгляд апеляційної скарги Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" призначено на 10.08.2016р.

08.08.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу, в яких його представник просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення -без змін.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.08.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Зеленіна В.О. на лікарняному, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Чорна Л.В., Пашкіна С.А.

10.08.2016р. у судовому засіданні оголошено перерву до 17.08.2016р.

17.08.2016р. у судовому засіданні оголошено перерву до 07.09.2016р.

05.09.2016р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли письмові пояснення, в яких його представник просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.09.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці, змінено та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Смірнова Л.Г.

07.09.2016р. у судовому засіданні оголошено перерву до 14.09.2016р.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 14.09.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці, змінено та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А., Смірнова Л.Г.

У судовому засіданні, що відбулось 14.09.2016р., представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати оскаржуване рішення та відмовити в позові. Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, вказував на обґрунтованість рішення прийнятого судом першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 15.11.2013р. між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НТП Континент" (постачальник) укладено договір №03-0/5029-13 (Договір), згідно з п. 1.1. якого постачальник зобов'язується поставити покупцю 78 шт. трансформаторів (товар), виробництва фірми Trench (Siemens AG), за номенклатурою, марками (типами), цінами, з технічними, якісними характеристиками, зазначеними у Специфікації, яка є Додатком № 1 до Договору (товари), а покупець зобов'язався прийняти та оплатити такі товари на умовах Договору. Кількість товарів взагалі та кількість кожної марки зокрема зазначена у Специфікації, яка є Додатком № 1 до Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору ціна визначена у Специфікації та становить 47 453 425,20 грн.

Зі змісту пункту 2.6. Договору встановлено, що оплата проводиться безготівковими розрахунками через банк шляхом перерахування покупцем грошових коштів з рахунка покупця та за його платіжним дорученням на рахунок постачальника.

Згідно п. 2.7. Договору розрахунки за Договором здійснюються покупцем шляхом перерахування ним авансу з подальшими розрахунками (оплатою) після поставки товарів (партії товарів) та їх прийняття покупцем на підставі підписаних обома сторонами актів приймання-передачі товарів.

Пунктами 2.8., 2.9 Договору поставки сторонами погоджено, що авансовий платіж у розмірі тридцяти відсотків від ціни (суми) Договору, що становить 14 236 027,56 грн., в тому числі ПДВ 2 372 671,26 грн., сплачується покупцем протягом 25 банківських днів з дати надання постачальником після підписання Договору оригіналу рахунка-фактури.

Подальша оплата здійснюється таким чином: оплата за товари, поставлені постачальником в межах суми авансового платежу та прийняті покупцем на підставі акту приймання-передачі товарів (партії товарів), покупцем не проводиться; після прийняття товарів на всю суму авансового платежу покупець починає здійснювати оплату за товари, прийняті ним згідно з актом приймання-передачі товарів (партії товарів) понад суму авансового платежу; така оплата за поставлені товари здійснюється покупцем протягом 50 банківських днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товарів (партії товарів) та за наданим покупцем оригіналом рахунка-фактури.

Поставка (передача) товарів здійснюється постачальником на умовах DDP (Міжнародні правила Інкотермс в редакції 2010 року) партіями, одержувачам товарів згідно з рознарядкою покупця; одержувачами товарів виступають відокремлені підрозділи покупця, які забезпечують прийняття товарів та надають довіреність для прийняття-передачі товарів. Строк поставки (передачі) товарів визначається на підставі Графіку планових поставок товарів, який є Додатком № 2 до Договору (пункт 3.1. Договору поставки).

Пунктами 5.2.3. п. 5.2. Договору за порушення строків оплати покупець зобов'язується сплатити постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ, яка діяла на момент нарахування пені, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє по 22.03.2015р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 6.1 Договору).

Відповідно до Додатку № 1 до Договору сторонами погоджено специфікацію, з якої вбачається, що загальна вартість товару, який повинен бути поставлений складає 47 453 425,20 грн.

Додатком № 2 до Договору сторони погодили, що графік поставки товару: квітень-серпень 2014 року.

15.09.2014р. сторони уклали Додаткову угоду № 2 до договору поставки №03-0/5029-13 від 15.11.2013р., якою погодили нові реквізити банківського рахунку ТОВ "НТП Континент" для можливості здійснення відповідних розрахунків з місцезнаходженням у місті Києві.

27.11.2013р. відповідачем здійснено авансовий платіж на суму 14 236 027,56 грн.

На виконання умов Договору поставки позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну сум 47 453 425,20 грн., що підтверджується актами прийому-передачі:

від 28.05.2014 року на суму 4 036 705,20 грн.,

від 28.05.2014 року на суму 715 656,00 грн.,

від 30.05.2014 року на суму 715 656,00 грн.,

від 24.06.2014 року на суму 1 975 480,80 грн.,

від 25.06.2014 року на суму 987 740,40 грн.,

від 26.06.2014 року на суму 1 073 484,00 грн.,

від 02.07.2014 року на суму 1 073 484,00 грн.,

від 03.07.2014 року на суму 1 073 484,00 грн.,

від 03.07.2014 року на суму 3 690 544,80 грн.,

від 03.07.2014 року на суму 2 963 221,20 грн.,

від 14.07.2014 року на суму 357 828,00 грн.,

від 14.07.2014 року на суму 357 828,00 грн.,

від 06.08.2014 року на суму 6 183 673,20 грн.,

від 07.08.2014 року на суму 2 963 221,20 грн.,

від 11.08.2014 року на суму 2 963 221,20 грн.,

від 11.08.2014 року на суму 2 963 221,20 грн.,

від 13.08.2014 року на суму 3 220 452,00 грн.,

від 27.08.2014 року на суму 1 073 484,00 грн.,

від 28.08.2014 року на суму 1 073 484,00 грн.,

від 28.08.2014 року на суму 991 629,60 грн.,

від 28.08.2014 року на суму 2 963 221,20 грн.,

від 12.11.2014 року на суму 2 963 221,20 грн.,

від 13.11.2014 року на суму 1 073 484,00 грн.

Відповідачем було здійснено повну оплату поставленого товару, що підтверджується платіжними дорученнями: від 27.10.2014р. на суми 1 106 207,64 грн., 357 828,00 грн., 357 828,00 грн., 6 183 673,20 грн., 2 963 221,00 грн.; від 28.10.2014р. на суми 2 963 221,20 грн., 2 963 221,20 грн., 991 629,60 грн., 1 073 484,00 грн., 1 073 484,00 грн., 2 963 221,20 грн., 3 220 452,00 грн., 2 963 221,20 грн.; від 10.12.2014р. на суми 1 073 484,00 грн. та 2 963 221,20 грн.

Скаржник вказував, що позивачем порушено зобов'язання щодо своєчасної поставки товару за Договором поставки № 03-0/5029-13 від 15.11.2013р., що підтверджується рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2015р. у справі № 910/11536/15, проте останнього звільнено від відповідальності через обставини непереборної сили, що в свою чергу є підставою для зупинення виконання зобов'язання з оплати поставленого товару на підставі ст.ст. 538, 610 Цивільного кодексу України. Крім того, за розрахунком відповідача (враховуючи постанову НБУ №466 від 06.08.2014р. "Про призупинення здійснення фінансових операцій") обґрунтованим розміром інфляційних втрат та 3% річних є 236 924,90 грн. та 26 099,74 грн. відповідно.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.06.2015р. у справі № 910/11536/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 10.02.2016р., за позовом Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "НТП Континент" про стягнення 4 419 881,00 грн. відмовлено повністю. При цьому, як було встановлено судами, поставку товару ТОВ "НТП Континент" здійснило і з простроченням, через настання обставин непереборної сили, що підтверджується відповідним сертифікатом ТПП України.

Спір у даній справі виник у зв'язку з тим, що, на думку позивача, відповідач здійснив оплату поставленого товару з прострочкою, внаслідок чого у останнього виник обов'язок по сплаті 126 251,97 грн. пені, 269 887,27 грн. інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 30 300,47 грн.

Як передбачено ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Колегією встановлено, що позивач свої зобов'язання за Договором виконав, поставив відповідачеві товар на суму 47 453 425,20 грн., а відповідач вказану суму за товар оплатив, всупереч п. 2.9. Договору поставки, з простроченням.

Стосовно позовних вимог про стягнення 269 887,27 грн. втрат від інфляції та 30 300,47 грн. 3% річних, колегія вказує наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до п. 2.9. Договору після прийняття товарів на всю суму авансового платежу покупець починає здійснювати оплату за товари, прийняті ним згідно з актом приймання-передачі товарів (партії товарів) понад суму авансового платежу; така оплата за поставлені товари здійснюється покупцем протягом 50 банківських днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товарів (партії товарів) та за наданим покупцем оригіналом рахунка-фактури.

Як передбачено ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Так, визначаючи період нарахування 3% річних та інфляційних втрат, місцевий господарський суд не обґрунтував та не навів розрахунку цих сум, з урахуванням періоду.

Враховуючи викладене, судова колегія здійснила перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до якого 3% річних складають 29 050,83 грн. (за період 12.09.2014р.-26.10.2014р. на суму 2 995 944,84 грн.; 15.09.2014р.-26.10.2014р. на суму 1 073 484,00 грн.; 23.09.2014р.-26.10.2014р. на суму 357 828,00 грн.; 23.09.2014р.-26.10.2014р. на суму 357 828,00; 16.10.2014р.-26.10.2014р. на суму 6 183 673,20 грн.; 17.10.2014р.-27.10.2014р. на суму 2 963 221,20 грн.; 21.10.2014р.-27.10.2014р. на суму 2 963 221,20 грн.; 21.10.2014р.-27.10.2014р. на суму 2 963 221,20 грн.; 23.10.2014р.-27.10.2014р. на суму 3 220 452,00 грн.), інфляційні втрати складають 235 687,79 грн. за вказаний період, тож вимоги позову в цій частині як обґрунтовані підлягають частковому задоволенню.

Перевіривши обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо позовних вимог в частині стягнення 126 251,97 грн. пені, колегія суддів зазначає наступне.

В процесі розгляду справи місцевим судом відповідач заявив про застосування наслідків спливу строку позовної давності щодо стягнення пені.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 254 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України), а спливає у відповідні місяць та число останнього року строку, якщо строк визначений роками.

Як передбачено п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позивачем розраховано суму пені за актами прийому-передачі від 03.07.2014р., 14.07.2014р., 06.08.2014р. до 26.10.2014р., за актами прийому-передачі від 07.08.2014р., 11.08.2014р., 13.08.2014р. до 27.10.2014р. строк позовної давності за останнім днем розрахунку за такими вимогами, сплив 26.10.2015р. та 27.10.2015р. відповідно.

Враховуючи, що датою звернення позивача до господарського суду є 17.12.2015р., а останнім днем перебігу строку позовної давності за вимогами позивача про стягнення суми пені - 26.10.2015р. та 27.10.2015р., то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача суми пені за відповідними актами прийому-передачі.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення 126 251,97 грн. пені зі спливом строку позовної давності.

Відносно доводів скаржника про те, що постановою НБУ № 466 від 06.08.2014р. здійснення фінансових операцій банками та небанківськими установами і національним оператором поштового зв'язку призупинено у населених пунктах, які не контролюються українською владою та не можливістю відповідача перерахувати грошові кошти на рахунок банку позивача, який знаходився в зоні проведення АТО, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно до ч. 4 ст. 219 ЦК України сторони в разі невиконання зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер є підставою для звільнення їх від відповідальності у разі порушення зобов'язання через певні обставини, а також порядок засвідчення факту таких обставин.

Пунктом 5.12 договору сторони погодили, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором, у разі дії обставин непереборної сили, які не існували під час укладення Договору та виникли поза волею сторін. Доказом виникнення та строку дії обставин непереборної сили є документи Торгово-Промислової палати України або іншого державного органу.

За загальним правилом обов'язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов'язання є вина особи, яка його порушила (ч. 1 ст. 614 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо неналежного виконання зобов'язання.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняються від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що банк у якому у позивача відкритий розрахунковий рахунок припинив здійснювати фінансові операції відповідно до постанови НБУ № 466 або відмовив відповідачу у здійсненні фінансової операції з перерахування коштів відповідача на рахунок позивача в оплату поставленої продукції відповідно до умов договору у встановлений строк, у зв'язку із знаходженням підприємства на території, де проводиться антитерористична операція.

Таким чином, не має ознак надзвичайності чи невідворотності для виконання обов'язку по сплаті відповідачем отриманого товару у встановлений договором термін. Крім того, відповідач не надав доказів вжиття ним усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання та неможливості запобігти збиткам позивача, тому зазначені ним у апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставою для звільнення його від відповідальності.

Посилання апелянта на ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України, як на підставу зупинення виконання зобов'язання за Договором поставки, апеляційним судом відхиляється, оскільки позивача звільнено від відповідальності за неналежне виконання умов Договору через обставини непереборної сили на підставі ст. 617 Цивільного кодексу України (рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2015р. у справі № 910/11536/15) і, при цьому, строк виконання зобов'язання позивач обґрунтовано визначив зважаючи на п. 2.9. Договору поставки.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на встановлене, з урахуванням положень п. 4 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, колегія апеляційного суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2016р. у справі № 910/31997/15 підлягає частковому задоволенню із зміною рішення в частині стягнення 3% річних.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2016р. у справі № 910/31997/15 - частково задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2016р. у справі № 910/31997/15 - змінити.

3. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (01032, м. Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25, ідентифікаційний код 00100227) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НТП КОНТИНЕНТ" (03035, м. Київ, вулиця Кудряшова, будинок 7, ідентифікаційний код 32144999) 235 687 грн. (двісті тридцять п'ять тисяч шістсот вісімдесят сім) 79 коп. інфляційних втрат, 29 050 грн. (двадцять дев'ять тисяч п'ятдесят) 83 коп. 3% річних та 3 971 грн. (три тисячі дев'ятсот cімдесят одна) 08 коп. судового збору. В іншій частині позову відмовити».

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НТП КОНТИНЕНТ" (03035, м. Київ, вулиця Кудряшова, будинок 7, ідентифікаційний код 32144999) на користь Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (01032, м. Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25, ідентифікаційний код 00100227) судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 20 (двадцять) грн. 63 коп.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

6. Матеріали справи №910/31997/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

Л.Г. Смірнова