РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2016Справа №910/14031/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКА"

до Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІДНА"

про стягнення 49 500,00 грн.

Суддя Дупляк О.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКА" звернулося до Господарського суду міста Києва до Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІДНА" про стягнення 49 500,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 22.08.2016.

Від МТСБУ через відділ діловодства суду 16.08.2016 надійшли документи по справі (вих. № 7/2-28/21703 від 12.08.2016).

Від відповідача через відділ діловодства суду 22.08.2016 надійшов відзив по справі (вих. № 03-17/10139 від 22.08.2016).

Від позивача через відділ діловодства суду 22.08.2016 надійшли документи по справі та клопотання про розгляд справи без участі представника (вих. № 585-17/1з від 12.08.2016).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 розгляд справи відкладено на 20.09.2016.

Від позивача через відділ канцелярії господарського суду 13.09.2016 надійшло клопотання на виконання вимог ухвали суду, в якому позивач також просив розглянути справу без участі його представника.

В судове засідання 20.09.2016 представники сторін не з'явилися, відповідач про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

Таким чином нез'явлення представника відповідача та позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представників сторін, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем, як страховиком, виплачено страхове відшкодування, внаслідок чого до позивача в порядку ст. 27 Закону України "Про страхування " та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) перейшло право вимоги (регресу) в межах здійснених фактичних затрат до відповідача, як до страховика особи, яка відповідальна за заподіяні збитки.

Відповідач у поданому відзиві позовні вимоги не визнає з посиланням на положення ст. 35, 36, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У судовому засіданні 20.09.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 07.03.2015 в місті Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу "Мерседес - Бенц", державний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу "ВАЗ 210930", державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Відповідно до постанови Коломацького районного суду міста Харківської області від 31.03.2016 у справі № 625/81/15-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення за статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Судом установлено, що транспортний засіб "Мерседес - Бенц", державний номер НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_3, застраховано позивачем згідно з договором СТД № 3342238 страхування транспортного засобу на умовах програми «Прем'єр» від 23.12.2014, укладеним між позивачем (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гравелит-21» (страхувальник) (далі - Договір).

Відповідно до калькуляції № AW 99040780 від 17.06.2015 на виконання робіт по ремонту автомобіля та калькуляції № AW 99040779 від 17.06.2015 на виконання робіт по ремонту автомобіля Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний дом «Соллі - Плюс» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Мерседес - Бенц", державний номер НОМЕР_1 загалом склала 712 276, 73 грн.

Згідно зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку завданого пошкодженням транспортного засобу № 77/03/15, складеного 27.03.2015 на дату 07.03.2015, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу складає 649 387, 28 грн з ПДВ.

Позивачем на підставі наданих документів з урахуванням умов Договору, укладеного ним з страхувальником, було складено страховий акт від 17.04.2015 та призначено до виплати страхового відшкодування у загальному розмірі 712 276, 73 грн.

Позивачем, згідно з платіжними дорученнями, копії яких наявні в матеріалах справи, здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 712 276, 73 грн на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний дом «Соллі - Плюс».

Доказів направлення позивачем на адресу відповідача претензії щодо відшкодування 712 276, 73 грн матеріали справи не містять.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач, як страховик особи, винної у вчиненні ДТП, зобов'язаний відшкодувати позивачеві в порядку регресу суму матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, розмір якої з урахуванням ліміту відповідальності та франшизи становить 49 500, 00 грн.

Статтею 4-3 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно з положеннями статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу "Мерседес - Бенц", державний номер НОМЕР_1.

Однак, у разі якщо її цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у певного страховика, то останній стає відповідальною особою, адже, внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 29 вказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Судом установлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "ВАЗ 210930", державний номер НОМЕР_2 на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача згідно з полісом № АІ/2329526.

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50 000,00 грн та франшизу у розмірі 500, 00 грн.

Таким чином, відповідач взяв на себе обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яке сталася за участю забезпеченого транспортного "ВАЗ 210930", державний номер НОМЕР_2.

Доказів відшкодування відповідачем в повному обсязі шкоди, заподіяної під час ДТП, яке сталася за участю забезпеченого транспортного "ВАЗ 210930", державний номер НОМЕР_2 власнику/орендарю автомобіля "Мерседес - Бенц", державний номер НОМЕР_1 та/або позивачу матеріали справи не містять.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів направлення позивачем відповідачу претензії щодо здійснення страхового відшкодування шкоди, заподіяної під час ДТП, судом, прийнято до уваги положення п. 36.1. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно якого рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Згідно позиції Верховного Суду України, викладеній 28.08.2012 за результатами перегляду постанови Вищого господарського суду України від 06.12.2011 у справі № 23/279, страховик, потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування за договором майнового страхування отримує право вимоги потерпілої особи та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплатити матеріальне відшкодування. При цьому, право на подання регресного позову може бути реалізовано в межах загального строку позовної давності, який згідно вимог чинного законодавства складає три роки.

З урахуванням вимог п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 25 Закону України "Про страхування" суд дійшов висновку, що калькуляція № AW 99040780 від 17.06.2015 на виконання робіт по ремонту автомобіля та калькуляція № AW 99040779 від 17.06.2015 на виконання робіт по ремонту автомобіля Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний дом «Соллі - Плюс», страховий акт від 17.04.2015, платіжні доручення, копії яких наявні в матеріалах справи, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які (витрати) виникли внаслідок ДТП. При цьому, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а тому реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжні доручення, копії яких наявні в матеріалах справи на загальну суму 712 276, 73 грн.

Вищевикладена позиція викладена у постанові Вищого господарського суду від 21.01.2014 у справі № 910/11450/13, від 30.07.2013 у справі № 910/3655/13.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 9 "Про страхування" страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шкода в розмірі 712 276, 73 грн, завдана при ДТП транспортному засобу "Мерседес - Бенц", державний номер НОМЕР_1 належним чином доведена.

Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як зазначається у статті 9 Закону України "Про страхування", франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.

Полісом № АІ/2329526 встановлено безумовну франшизу в розмірі 500, 00 грн та визначено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50 000,00 грн.

З розрахунку позовних вимог вбачається, що позивачем враховано ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну та франшизу в розмірі 50 000, 00 грн, а тому визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 49 500, 00 грн.

Доводи відповідача викладені у відзиві (вих. 03-17/10139 від 22.08.2016) судом були відхилені при вирішенні спору, виходячи із нижчевикладеного.

На думку відповідача, збитків було завдано саме власнику пошкодженого транспортного засобу - "Мерседес - Бенц", державний номер НОМЕР_1, яким є ОСОБА_3, і саме ОСОБА_3 є потерпілою особою в даному випадку. Відповідач також зазначає, що страхувальник транспортного засобу "Мерседес - Бенц", державний номер НОМЕР_1, як наймач, повноважень щодо розпорядження страховим відшкодуванням від власника транспортного засобу не отримував.

Наведені твердження відповідача не відповідають положенням чинного законодавства. Так, за договором добровільного страхування укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гравелит-21», як страхувальником та позивачем, як страховиком Товариство з обмеженою відповідальністю «Гравелит-21» є і страхувальником, і вигодонабувачем, якому виплачується страхове відшкодування, в тому числі за ризиком - дорожньо - транспортна пригода.

Як вбачається із матеріалів справи, страхувальник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Гравелит-21» є наймачем транспортного засобу "Мерседес - Бенц", державний номер НОМЕР_1 за договором найму (оренди) транспортного засобу від 09.01.2014, яким на наймача покладені обов'язки щодо зберігання орендованого транспортного засобу відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, щодо відшкодування наймодавцю збитків, завданих у зв'язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 Цивільного кодексу України). Надання майна у користування неможливе без його передачі у володіння орендаря. В внаслідок такої передачі орендар стає титульним власником та набуває право на захист з використанням речове-правових позовів. Орендар, зокрема, може витребувати орендоване майно з будь-якого чужого незаконного володіння, вимагати усунення перешкод у користуванні ним, вимагати відшкодування шкоди, заподіяної майну, від будь-якої особи, тощо. Відповідно, Товариство з обмеженою відповідальністю «Гравелит-21» в даному випадку є потерпілим в розумінні закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і наділене повноваженнями щодо розпорядження страховим відшкодуванням.

За правилами п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Наведена норма матеріального права регулює порядок страхового відшкодування у правовідносинах між потерпілим (або особою, яка має право на отримання відшкодування) і страховиком, які відбуваються до заміни кредитора.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдані збитки, може бути як безпосередній заподіювач шкоди, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Саме наведеними нормами матеріального права регулюються правовідносини між сторонами у справі, яка розглядається: позивач - страхова компанія, виплативши страхове відшкодування потерпілому - Товариству з обмеженою відповідальністю «Гравелит-21» за договором майнового страхування, отримала від останнього право вимоги до страхової компанії, яка застрахувала відповідальність перед третіми особами винного у заподіянні шкоди водія транспортного засобу "ВАЗ 210930", державний номер НОМЕР_2.

Ураховуючи викладене, до нового кредитора - позивача обов'язок подачі заяви не перейшов і не міг перейти, оскільки для останнього відповідач у справі - не є страховиком у розумінні наведеної норми, а є особою, відповідальною за завдані збитки в порядку ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відмови в задоволенні позову на тій підставі, що страхова компанія-позивач не звернулася до страхової компанії-відповідача із заявою в порядку п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 у справі № 910/17223/13.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІДНА" (03049, м. Київ, Повітрофлотський проспект, буд. 25; ідентифікаційний код 23510137) на користь Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКА" (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А; ідентифікаційний код 13490997), в порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження", страхове відшкодування в сумі 49 500 (сорок дев'ять тисяч п'ятсот) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.09.2016.

Суддя О. М. Дупляк