ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2016 р.Справа № 916/1830/16

Господарський суд Одеської області у складі :

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Кравченко С.В.

за участю представників сторін :

Від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № 5 від 30.12.2015р.;

Від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю від 01.09.2016р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/1830/16:

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго";

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛАН";

про стягнення 662618,86 грн., -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» (далі Позивач) звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілан» (далі Відповідач) із позовом про стягнення заборгованості у розмірі 662 618,86 грн., внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за договором про постачання електричної енергії № 943 від 03.112006 р.. та складається з:

- заборгованості за спожиту активну електричну енергію у розмірі 617382, 97 грн.;

- пені у розмірі 33 731,74 грн.;

- 3% річних у розмірі 2 514,77 грн.;

- інфляційних витрат у розмірі 8 989,38 грн.

Відповідач з вимогами не згоден, про що зазначив у відзиві на позов, у якому зазначив що він не заперечує наявність боргу але не в сумі 662 618,86 грн. При цьому відповідач свого розрахунку суми стягнення не надав.

Також відповідач в засіданні суду 21.09.2016 р. надав клопотання про витребування від позивача документ, що підтверджує підпис предстника Відповідача перед Позивачем.

Вказане клопотання було судом відхилено з підстав не відповідності приписам ст. 38 ГПК України. При цьому представник позивача у цьому ж засіданні надав затверджений директором ТОВ „Мілан список осіб, що уповноважені надавати до РЕМу „Акт про обсяги спожитої електроенергії.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07 вересня 2016 р. за клопотанням позивача срок вирішення справи продовжений на 15 днів до 22 вересня 2016 р. за правилами ст.69 ГПК України.

В засідання суду 21.09.2016р. у присутності обох представників за правилами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу ( ГПК ) України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема : письмовими і речовими доказами.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов'язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. У разі проведення споживачем розрахунків в інших формах та/або сплати коштів на інші рахунки такі кошти не враховуються як оплата спожитої електричної енергії.

Відповідно до ст. 220 ГК України, боржник, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Націоншіьного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. З Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань»).

Як встановлено судом та випливає з матеріалів справи 03.11.2006 р. між сторонами у справі укладено договір про постачання електричної енергії № 943 (надалі Договір ), за яким Позивач продає електричну енергію Відповідачеві для забезпечення потреб електроустановок останнього з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а Відповідач оплачує Позивачеві вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно із п. 9.4. Договору, цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2006 р. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

З урахуванням приписів п. 9.4. Договору, дія Договору була пролонгована на 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 роки.

Пунктами 2.3.1., 2.3.3. Договору встановлено обов'язки споживача виконувати умови цього Договору; оплачувати позивачу вартість електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобі обліку електричної енергії».

Відповідно до п. 1 Додатку № 2 «Графік зняття показів засобі обліку електричної енергії» до Договору, покази засобів обліку, відповідно до Додатку «Перелік обєктів Споживача», фіксуються 15 числа кожного місяця.

Пунктом 2 Додатку № 2 «Графік зняття показів засобі обліку електричної енергії» до Договору передбачено, що споживач зобов'язаний самостійно здійснити зняття показів розрахункових засобів обліку, оформити «Акт про обсяги спожитої електричної енергії» у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, і в перший день наступного розрахункового періоду надати нарочно постачальнику.

Згідно із п. З Додатку № 5 «Порядок розрахунків» до Договору, обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж, визначається за «Актом про обсяги спожитої електроенергії» за показами розрахункових засобів обліку, знятих відповідно до графіка зняття показів. Розмір коштів, які має оплатити споживач за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію визначається на підставі поданого споживачем «Акта про обсяги спожитої електроенергії» як сума добутків рівнів тарифу відповідного класу, який діяв на кінець розрахункового періоду на обсяг спожитої в розрахунковому періоді електроенергії (п. 4 Додатку № 5 «Порядок розрахунків» до Договору).

Відповідач тривалий час не виконував взяті на себе зобовязання по наданню акта про обсяги спожитої електричної енергії, сторони дійшли згоди щодо здійснення розрахунку вартості спожитої електричної енергії у період з 17.06.2014 р. по 18.05.2015 р. за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії - 335,16 кВт.год, який сторони визначили виходячи з різниці показів засобів обліку, що були зафіксовані 16.06.2014 р. - 163183 (згідно відомості показань розрахункових лічильників електричної енергії № 11399 від 16.06.2014 р.), та показами, які були зафіксовані під час складання Акту про порушення Правил № 031288 від 19.05.2015р. - 275796.

Таким чином, сторони розрахунковим шляхом визначили вартість спожитої відповідачем електричної енергії за період з 17.06.2014 р. по 18,05.2015 р. на суму 172 368,83 грн. (відповідний розрахунок був підписаний відповідачем та додається до позову).

На вказану суму відповідачу був виставлений рахунок № 943 від 23.06.2016 р., який був отриманий відповідачем 23.06.2016 р.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Додатку № 5 «Порядок розрахунків» до Договору, остаточний розрахунок за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплата нарахувань по протоколах порушень при користування електричною енергією, рахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, пеня, індекс інфляції та інші платежі, згідно з умовами цього Договору, здійснюються споживачем самостійно на протязі 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Проте, заборгованість за спожиту активну електричну енергію за період з 17.06.2014р. по 18.05.2015 р. на суму 172 368,83 грн. відповідачем досі не сплачена.

Відповідно до п. 6.41. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України № 28 від 31.07.1996 р. (із змінами) (надалі - Правила), у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень. Акт підписується представником постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та представником споживача.

Так, 19.05.2015 р. представниками Позивача в присутності уповноважених представників Відповідача було складено акт про порушення № 031288 яким зафіксовано неправильну роботу засобу обліку НІК2301АП1 №0106240.

Акт № 031288 від 19.05.2015р. підписаний трьома представниками сторін, а отже у відповідності до п. 6.41 Правил, Акт є дійсним. Вказаним актом було зафіксовано покази засобу обліку - 275796.

12.05.2016 р. у присутності представника відповідача було проведено експертне дослідження засобу обліку Відповідача НІК2301АП1 № 0106240, за результатами якого встановлено, що: лічильник працює неправильно; на лічильнику мигає індикатор фази «С», що свідчить про відсутність напруги по фазі «С»; не працює фаза «С»; похибка лічильника перевищує допустиме значення в усіх заданих точках; лічильник не придатний до подальшої експлуатації. За результатами проведеного експертного дослідження було складено Акт № 117/6 від 12.05.2016 р., який був підписаний представником відповідача без зауважень.

23.06.2016 р. комісія по розгляду актів Біляївського РЕМ ПАТ «Одесаобленерго» в присутності уповноваженого представника ТОВ «Мілан» розглянула Акт № 031288 від 19.05.2015р.

Оскільки порушення роботи засобу обліку, зафіксоване в Акті № 031288 від 19.05.2015р., виникло не з вини споживача, пломби на засобі обліку не порушені, комісія вирішила не застосовувати положення Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 р. № 562.

Поряд із цим, враховуючи, що електролічильник невірно здійснював облік спожитої Відповідачем електричної енергії (не враховувалась електрична енергія по фазі «С»), при цьому, неможливо визначити період з якого вийшов з ладу засіб обліку, сторони дійшли згоди щодо здійснення розрахунку вартості спожитої Відповідачем електричної енергії за період з 01.05.2015 р. по 19.05.2015 р. (19 календарних днів) за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії - 703,44 кВт.год., на суму 12 187,45 гри. (за мінусом обсягу спожитої електричної енергії за травень 2015 р., який був визначений сторонами раніше). Вказане рішення комісії оформлено протоколом № 24 від 23.06.2016 р., який був підписаний представником відповідача без зауважень.

На вказану суму відповідачу був виставлений рахунок № 943 від 23.06.2016 р., який був отриманий відповідачем 23.06.2016 р. Проте, в порушення положень абз. 2 п. 2 Додатку № 5 «Порядок розрахунків» до Договору, вказана заборгованість відповідачем досі не сплачена.

Після складання Акту про порушення № 031288 від 19.05.2015 р. заміна несправного засобу обліку НІК2301АП1 № 0106240 була здійснена 21.10.2015 р., що підтверджується технічним паспортом 3-фазного розрахункового вимірювального комплексу № 12978 від

21.10.2015р. та актом про пломбування № 013670 від 21.10.2015 р., які були складені у присутності представника відповідача та підписані останнім.

З урахуванням наведеного, за розрахунковий період з червня 2015 р. по листопад 2015 п. (з моменту складання акту - 20.05.2015 р. до моменту відновлення нормальної роботи засобу обліку після його заміни - 21.10.2015 р.) сторони дійшли згоди визначити вартість спожитої електричної енергії розрахунковим шляхом за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії - 703,44 кВт.год. (який сторони узгодили в протоколі № 24 від 23.06.2016 р.) на суму 193 971,31 грн. (відповідний розрахунок був підписаний відповідачем та додається до позову).

На вказану суму відповідачу був виставлений рахунок № 943 від 23.06.2016 р., який був отриманий відповідачем 23.06.2016 р. Проте, в порушення положень абз. 2 п. 2 Додатку № 5 «Порядок розрахунків» до Договору, вказана заборгованість відповідачем досі не сплачена.

Після заміни засобу обліку 21.10.2015 р., розрахунок вартості спожитої Відповідачем електричної енергії за розрахунковий період з грудня 2015 р. по червень 2016 р. здійснювався виходячи з різниці показів засобу обліку відповідача на підставі актів про обсяги спожитої електричної енергії.

За розрахунковий період з грудня 2015 р. по червень 2016 р. відповідачем було спожито 132596 кВт.год на суму 252 102,38 грн.

Проте, вказана заборгованість була оплачена відповідачем лише частково на суму 13 247,00 грн.

Отже, залишок несплаченої за період з грудня 2015 р. по червень 2016 р. заборгованості складає 238 855,38 грн.

Приведене свідчить про те, що за період з 17.06.2014 р. по червень 2016 р. відповідачем було спожито 360168 кВт.год на суму 630 629,97 грн. Сума вказаного боргу оплачена відповідачем лише частково на суму 13 247,00 грн.

Таким чином, неналежне виконання відповідачем умов Договору у частині своєчасного проведення розрахунків за договором про постачання електричної енергії призвело до виникнення у Відповідача заборгованості за спожиту активну електричну енергію у період з 17.06.2014 р. по червень 2016 р. (включно) у розмірі 617 382,97 грн. (розрахунок додається).

Нормативне обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію у розмірі 617 382,97 грн.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що під час виконання умов цього Договору з питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

Пунктом 1.1. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України № 28 від 31.07.1996 р. (із змінами та доповненнями) (надалі - Правила) передбачає, що електрична енергія (активна) - енергоносій, який виступає на ринку як товар, що відрізняється від інших товарів особливими споживчими якостями та фізико-технічними характеристиками (одночасність виробництва та споживання, неможливість складування, повернення, переадресування), які визначають необхідність регулювання та регламентації використання цього товару.

Відповідно до п.п. 1 п. 8.1. Правил, постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на отримання від споживача своєчасної оплати за електричну енергію та інших платежів відповідно до умов договору та законодавства України.

Згідно із п. 10.2. Правил, споживач зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії відповідно до умов договору.

Зі змісту п. 6.20. Правил вбачається, що у разі тимчасового порушення розрахункового обліку електричної енергії не з вини споживача обсяг електричної енергії, використаної споживачем від дня порушення розрахункового обліку до дня відновлення розрахункового обліку, за згодою сторін, може бути визначений на підставі показів технічних (контрольних) засобів обліку або розрахований постачальником електричної енергії за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії попереднього розрахункового періоду до порушення розрахункового обліку або наступного після відновлення розрахункового обліку періоду. Розрахунковий період, який використовується для визначення середньодобового обсягу постачання електричної енергії, визначається за згодою сторін.

Пунктом 4.2.1. Договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3.-2.3.4. цього Договору (вартість електричної енергії, за перетікання реактивної електричної енергії), з порушенням термінів, визначених додатком «Порядок розрахунків», споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на той період, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Зі змісту п. 6 Додатку № 5 «Порядок розрахунків» до Договору вбачається, що у разі несвоєчасної оплати, обумовлених даним порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені.

Оскільки Відповідач у період з 25.12.2015 р. по 04.07.2016 р. належним чином не виконував договірні зобовязання в частині своєчасної оплати вартості спожитої активної електричної енергії, йому нарахована пеня у розмірі 33 731,74 грн. (розрахунок додається).

Згідно із п.п. а) п. 2.2. Узагальнення судової практики вирішення спорів, що виникають у сфері надання послуг з електропостачання, затверджені постановою Пленуму Вищого господарського суду України № 3 від 16.12.2015 р.:

«У вирішенні цього питання господарські суди мають враховувати правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 15.04.2015 у справі N 910/6379/14. Верховний Суд України у цій постанові зазначив, що положення частини шостої статті 232 ГК України щодо нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання в межах шести місяців від дня, коли це зобовязання мало бути виконано, застосовується до відповідних правовідносин лише у разі, якщо інше не встановлено законом або договором.

Отже, якщо умовами договору сторони погодили нарахування пені протягом усього періоду прострочення зобов'язання, суд має підстави для стягнення її з відповідачів у повному розмірі. Нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня. коли зобов'язання маю бути виконано, лише за відсутності таких умов у договорі.».

Згідно із ч. 1 ст. 111-28 ГПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Отже, при вирішенні даної справи, суд має враховувати правову позицію, що викладена в постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 р. у справі N 910/6379/14, яка підтверджує неможливість застосування до спірних правовідносин положень п. 6 ст. 232 ГК України.

За п. 6 Додатку № 5 «Порядок розрахунків» до Договору, у разі несвоєчасної оплати, обумовлених даним порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, а сума боргу повинна бути сплачена з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних.

Згідно наданого Позивачем розрахунку Відповідачеві з підстав п. 6 Додатку № 5 «Порядок розрахунків» до Договору та ч.2 ст. 625 ЦК України у звязку із належним виконанням умов договору в частині своєчасної оплати вартості спожитої активної електричної енергії у період з 25.12.2015 г. по 04.07.2016 р. нараховано 3% річних у розмірі 2 514,77 гри. та інфляційних витрат у розмірі 8 989,38 грн. за січень 2016р., березень 2016р., квітень 2016р. та травень 2016р. на суму 8 989,38 грн.

Проаналізувавши вказані докази, суд приймає їх до уваги як такі що доводять правомірність вимог Позивача. Вказані докази сумніву у суду не викликають.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок нарахувань суд приймає його до уваги та вважає правильним.

Вищевказані обставини справи не спростовані відповідачем у порядку ст.33 ГПК України. Свого контррозрахунку нарахованих сум відповідач не надав.

Підсумовуючи викладене господарський суд вважає вимоги Позивача законними, в цілому обґрунтованими, доведеними наявними у справі доказами, та підлягаючи задоволенню повіністю.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44,49,82-85 ГПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілан» (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська. 70, кв. 38, ідентифікаційний код: 21025659) на користь Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 28 Б, ідентифікаційний код: 00131713) заборгованість за спожиту активну електричну енергію у розмірі 617382 (шістсот сімнадцять тисяч триста вісімдесят дві) грн. 97 коп.., пеню у розмірі 33731 (тридцять три тисячі сімсот тридцять одна) грн. 74 коп., 3% річних у розмірі 2514 (дві тисячі пятсот чотирнадцять) грн. 77 коп., інфляційні витрати у розмірі 8989 (вісім тисяч девятсот вісімдесят девять) грн. 38 коп. та судовий збір у сумі 9939 (девять тисяч девятсот тридцять девять) грн. 29 коп.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 26 вересня 2016 р.

Суддя М.І. Никифорчук