РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2016Справа №910/14981/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАСС»

до Національного банку України

про стягнення 129 784,20 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача Пріцак І.Є. - по дов. № 18-0009/60150 від 19.07.2016

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАСС» до Національного банку України про стягнення 129 784,20 грн. збитків, з яких: 30 718,00 грн. що акцептовані та внесені до реєстру кредиторів, 99 066,20 грн. що списані у дохід банку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.07.2012 між позивачем та АТ «Брокбізнесбанк» був укладений договір про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування № 16-0-19/08/12. Відповідно до постанови Правління Національного банку України № 339 від 10.06.2014 та рішення дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 45 від 11.06.2014 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк». Позивач зазначає, що з моменту призначення тимчасової адміністрації та до процедури ліквідації позивачу завдано збитків на суму 129 784,20 грн. 07.11.2014 позивачем отримано повідомлення про затвердження реєстру кредиторів акцептованих вимог кредиторів АТ «Брокбізнесбанк» та акцепт вимог ТОВ «ПАСС» у сумі 30 718,00 грн. (у розмірі залишку коштів на рахунку). До теперішнього часу в процедурі ліквідації, яка триває два роки грошові кошти не повернуто. Також зазначає, що 30.10.2014 АТ «Брокбізнесбанк» було списано з рахунку позивача 99 066,20 грн. у дохід банку. Підставою для такого списання вказано «погашення не включених до затвердженого реєстру акцептованих вимог кредиторів згідно розпорядження УО № 789-р від 27.10.2014. АТ «Брокбізнесбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з позивача по договору овердрафту, процентів, пені на загальну суму 96 187,79 грн., яка була сплачена повністю. Позивач вважає, отримав збиток, що полягає у подвійні сплаті коштів: 1) на підставі рішення суду та 2) банк стягнув залишок коштів у свій дохід. Також зазначає, що рішення Вищого адміністративного суду України від 21.10.2015 № К/800/31676/15 підтверджено факт бездіяльності Національного банку України при банкрутстві АТ «Брокбізнесбанк» та вини у збитках клієнтів даного банку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2016 порушено провадження у справі № 910/14981/16 та розгляд справи призначено на 20.09.2016.

Позивач в судове засідання 20.09.2016 не з'явився.

Від позивача 16.09.2016 на адресу суду надійшло клопотання, в якому позивач просить суд розглядати справу без участі представника позивача.

Від позивача 16.09.2016 на адресу суду надійшли пояснення, в яких позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на норми законодавства щодо відповідальності за завдану майнову шкоду.

Відповідач у поданому 14.09.2016 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на наступне. Постановою Правління Національного банку України № 107 від 2.80.202014 ПАТ «Брокбізнесбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішенням № 9 від 28.02.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу. 10.06.2014 Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 339 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Вважає, що відсутні підстави стверджувати, що дії Національного банку України призвели до того, що рішенням Господарського суду Харківської області № 922/3910/14 з позивача було стягнуто на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за договором про надання кредиту (овердрафту) у розмірі 96 187,79 грн. Станом на момент ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» на рахунку позивача знаходились кошти в розмірі 129 784,29 грн., а ТОВ «ПАСС» заявило кредиторські вимоги лише на суму 30 718,00 грн. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню в судовому порядку (ч. 4 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Формування реєстру кредиторів під час процедури ліквідації банків здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Матеріали справи не містять доказів в чому полягає вина Національного банку України при не включенні до реєстру акцептованих вимог кредиторів коштів у суму 99 066,20 грн., та які саме дії відповідача призвели до цього. Зазначає, що ліквідаційна процедура є досить триваючою процедурою, а тому неможливо встановити факт порушення прав позивача та завдання збитків в розмірі 30 718,00 грн. до того моменту поки не завершена процедура ліквідації. Позивачем не доведено факту заподіяння йому шкоди внаслідок бездіяльності Національного банку України.

В судовому засіданні 20.09.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.07.2012 між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАСС» (клієнт) був укладений договір про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування № 160-19/08/12 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору банк відкриває клієнту поточний рахунок в національній валюті та спеціальний рахунок для виплати лікарняних, здійснює їх розрахунково-касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України та умов цього договору.

Постановою Правління Національного банку України № 107 від 28.02.2014 АТ «Брокбізнесбанк» було віднесено до категорії неплатоспроможних. У зв'язку з цим Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу на тимчасову адміністрацію в АТ «Брокбізнесбанк».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України № 339 від 10.06.2014 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 45 від 11.06.2014 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію.

Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Позивач 01.07.2014 направив на адресу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» заяву про визнання його кредитором на суму 30 718,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Листом № 7/2114-кр від 28.10.2014 позивача повідомлено, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 226/14 від 16.10.2014 про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Брокбізнесбанк», згідно якого грошові вимоги позивача акцептовані у розмірі 30 718,00 грн. та будуть задоволені в 7 (сьому) чергу.

Як свідчать матеріали справи (подана позивачем банківська виписка по особовому рахунку) станом на 27.05.2014 залишок коштів на рахунку позивача складав 129 784,29 грн.

Отже, на момент ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» на рахунку позивача знаходились кошти в сумі 129 784,29 грн., проте позивач заявив свої кредиторські вимоги лише на суму 30 718,00 грн.

Виписка з рахунку позивача станом на початок дня - 30.10.2014 свідчить, що залишок коштів на рахунку позивача складав 129 784,20 грн., а тому за вирахуванням акцептованих вимог в сумі 30 718,00 грн. кошти в сумі 99 066,20 грн. згідно розпорядження Уповноваженої особи № 789-р від 27.10.2014 визнано погашеними, як такі, що не увійшли до затвердженого реєстру акцептованих кредитів.

Спір виник в зв'язку з тим, що на думку позивача бездіяльність Національного банку України, який не вжив своєчасних заходів призвела до неможливості повернення акцептованих вимог позивача в сумі 30 718,00 грн., а також списання залишку коштів в сумі 99 066,20 грн. на рахунок банку.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження, зокрема складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у певній черговості.

За результатами проведення ліквідації банку Фонд складає ліквідаційний баланс та звіт, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду (ст. 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Звіт складається відповідно до нормативно-правових актів Фонду і має містити, зокрема, відомості про реалізацію майна банку та задоволення вимог кредиторів та/або вичерпання можливостей здійснення заходів, спрямованих на задоволення вимог кредиторів.

Ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Наразі процедура ліквідації банку триває, вживаються заходи щодо продажу активів банку та здійснюється виплата грошових коштів кредиторів згідно встановлених черг у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Заявлені вимоги ТОВ «ПАСС» в сумі 30 718,00 грн. згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 226/14 від 16.10.2014 включені до 7 черги, що підтверджується листом № 7/2114-кр від 28.10.2014.

Оскільки позивачем не було заявлено кредиторські вимоги на суму 99 066,20 грн. та питання про акцепт чи відхилення цих вимог позивача ліквідатором банку у встановленому Законом порядку не вирішувалося, відповідно до положень ч. 8 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги позивача як такі, що не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Відповідно до п. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже для відшкодування шкоди за правилами даної норми необхідно довести такі факти:

а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

в) Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Позивач який звернувся з позовом про стягнення шкоди має довести наявність усіх чотирьох елементів господарського правопорушення.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Позивач є акцептованим кредитором ПАТ «Брокбізнесбанк» на підставі договору про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування № 160-19/08/12 від 23.07.2012 на суму 30 718,00 грн. Зобов'язальні відносини між позивачем та ПАТ «Брокбізнесбанк» по договору не припинились і позивач є кредитором банку, відтак це виключає можливість стверджувати про наявність обставин для зобов'язання з відшкодування шкоди.

З огляду на наведене, звернення позивача до господарського суду з позовом про відшкодування шкоди в сумі 30 718,00 грн., завданої внаслідок бездіяльності Національного банку України, є передчасним, оскільки позивач є акцептованим кредитором, тобто ТОВ «ПАСС» не доведено факту завданої йому шкоди.

Разом з цим, не заявлені позивачем Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб кредиторські вимоги на суму 99 066,20 грн. в силу Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є погашеними та не можуть розцінюватись як шкода.

Позивач належними засобами доказування не довів завдання йому відповідачем шкоди в загальному розмірі 129 784,20 грн., протиправність дій відповідача, причинний зв'язок між ними та вину відповідача.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАСС» є не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 27.09.2016.

Суддя В.В.Сівакова