ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"05" вересня 2016 р. Справа № 911/1913/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Натура-Бразерс», с. Петропавловська Борщагівка Києво-Святошинського району,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд», м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області

про стягнення 1 068 301,23 грн.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, адвокат, ордер КВ №245894 від 09.06.2016р.;

від відповідача: не зявились;

СУТЬ СПОРУ:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Натура-Бразерс», с. Петропавловська Борщагівка Києво-Святошинського району звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 10.06.2016р. до товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд», м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, в якому просить стягнути з відповідача 1068301,23 грн. заборгованості за договором поставки №3176 від 15.09.2013р., в тому числі 932 765,76 грн. основного боргу, 68 799,71 грн. пені, 14 233,23 грн. грн. процентів річних (3%), 52 502,53 грн. інфляційних втрат та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору поставки №3176 від 15.09.2013р. позивачем здійснювались поставки відповідачу товару, який відповідачем мав бути оплачений протягом 90 календарних днів з моменту поставки. Відповідач виконав свої зобовязання частково, не оплативши станом на момент звернення позивача до суду 932 765,76 грн., які відповідач просить суд стягнути з відповідача в судовому порядку з врахуванням передбаченої договором пені, процентів річних та інфляційних втрат, розрахованих станом на 10.06.2016р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.06.2016р. порушено провадження у справі № 911/1913/16 та призначено її до розгляду на 11.07.2016р.

В судове засідання 11.07.2016р. зявився представник позивача, який подав документи на виконання ухвали суду та усні пояснення по суті позову. Відповідач в судове засідання не зявився, від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Ухвалою від 11.07.2016р. розгляд справи було відкладено на 25.07.2016р.

22.07.2016р. від позивача надійшли додаткові документи та заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача 1 040 213,76 грн. основного боргу, 14233,23 грн. 3% річних, 68 799,71 грн. пені, 52 502,53 грн. інфляційних втрат , а всього 1 175 749,23 грн. а також включити до судових витрат витрати на послуги адвоката в сумі 53 415,00 грн., сплачених адвокатській компанії «Юридичні традиції» за додатковою угодою №6 від 08.06.2016р. до договору про надання правової допомоги № Н-А/28/14 від 28.02.2014р. платіжним дорученням від 09.06.2016р. № 803.

25.07.2016р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує та просить суд в позові відмовити повністю. Заперечення мотивовані тим, що спірні видаткові накладні, на які посилається відповідач як на підставу заявленого позову, не містять обовязкових реквізитів, а саме дати замовлення, що суперечить пункту 4.2 договору. У звязку з цим відповідач твердить, що затримав оплату товару відповідно до свого права, передбаченого пунктом 2.5 Договору, згідно якого наявність оформленої накладної є обовязковою умовою для оплати. Крім того, відповідач вказує на невірні періоди прострочення заборгованості, зазначені в розрахунку позивача, а також вказує на невідповідність розрахунку інфляційних втрат позиції Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. №14. Крім того, відповідач вважає суму, витрачену на послуги адвоката, завищеною та неспіврозмірною заявленим вимогам, не підтвердженою належними документами.

В судове засідання 25.07.2016р. представник позивача не зявився. Представник відповідача в порядку ст. 69 ГПК України заявив клопотання про продовження строку розгляду спору у справі. Ухвалою від 25.07.2016р. суд прийняв до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, продовжив строк розгляду спору у справі на 15 днів та відклав розгляд справи на 05.09.2016р.

Від позивача 29.07.2016р. надійшла заява про забезпечення позову, у якій позивач, посилаючись на ст.ст. 66,67 ГПК України, просить суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми заборгованості 1 175 749,23 грн. Заява обґрунтована тим, що в господарських судах перебувало та перебуває ряд справ про стягнення значних сум заборгованості з відповідача (справи №№ 911/3795/15, 911/3790/15, 911/5414/15), все майно відповідача перебуває під обтяженням (тимчасове застереження та іпотека), що вбачається з відповідної інформаційної довідки, у звязку з чим у позивача є обґрунтоване побоювання, що до моменту винесення рішення майнове становище відповідача значно погіршиться або відповідач взагалі стане неспроможним виконати зобовязання перед позивачем.

Також від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу 1 114 745,76 грн., 3% річних в сумі 28 799,71 грн., пеню в сумі 68 799,71 грн. та інфляційні втрати у розмірі 52 502,53 грн. (станом на 05.09.2016р.). Вказана заява оплачена судовим збором (копія платіжного доручення від 18.08.2016р. №1125 залучена до матеріалів справи), копія заяви направлена відповідачу листом з описом (копія опису вкладення в лист від 18.08.2016р. залучена до матеріалів справи), а відтак, в порядку ст. 22 ГПК України суд приймає вказану заяву до розгляду.

Справа розглядатиметься в редакції позовних вимог відповідно до вказаної заяви про стягнення з відповідача 1 264 256,17 грн., які складаються з 1 114 745,76 грн. основного боргу, 68 799,71 грн. пені, 28 208,17 грн. 3% річних, 52 502,53 грн. інфляційних втрат та судових витрат, які складаються з судового збору та витрат на послуги адвоката в сумі 53 415,00 грн.

Відповідач в судове засідання 05.09.2016р. свого представника не направив. Від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи від 02.09.2016р., мотивоване тим, що 05.09.2016р. представник відповідача буде брати участь в іншому судовому засіданні в Київському апеляційному господарському суді. Розглянувши подане клопотання про відкладення розгляду справи, суд його відхилив. Так, відкладення розгляду справи в межах строків розгляду справи є правом та прерогативою суду і підставою для відкладення розгляду справи зокрема є недостатність матеріалів для її розгляду по суті, або відсутність відомостей про належне повідомлення учасника провадження про судове засідання, а не неявка представників сторони, належним чином повідомленої про дату та час судового розгляду.

Відповідно до рекомендацій Вищого господарського суду України (підпункт 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції) у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до права суду, передбаченого ст. 75 ГПК України, справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову, суд відмовив у його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 ГПК України господарський суд за заявою сторони або із своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Позов забезпечується в тому числі забороною відповідачеві вчиняти певні дії. Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами. Види забезпечення позову можуть використовуватися господарським судом лише в межах предмета позову.

За таких обставин, заходи забезпечення позову не є додатковим засобом відповідальності або способом стимулювання відповідача до виконання зобовязань, а діють виключно як засіб забезпечення реального виконання рішення суду.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду. Втім, не виключається можливість вжиття заходів до забезпечення позову й після порушення провадження у справі.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. (пункт 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»).

Позивачем не наведено жодних доказів на підтвердження того, що відповідачем вживаються свідомі та спрямовані дії з метою ухилення від виконання рішення суду. Позивачем не наведено відомостей про рахунки відповідача в банківських та інших установах, кошти на яких, на твердження позивача, мають бут арештовані. Частина інформаційної довідки, наданої позивачем (яка не містить титульного листа з датою, номером, тощо) свідчить про наявність у відповідача ліквідного майна, за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги кредиторів. При цьому зазначене майно перебуває під обтяженням і не може зменшитись, зникнути, або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду.

За таких обставин, заява позивача про забезпечення позову не належить до задоволення.

Розглянувши позов товариства з обмеженою відповідальністю «Натура Бразерс», с. Петропавловська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області (далі по тексту ТОВ «Натура-Бразерс»), до товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд», м. Вишневе Києво-Святошинського району району Київської області (далі по тексту - ТОВ «Фоззі-Фуд»), всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Відповідно до частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

15.09.2013р. між ТОВ «Натура-Бразерс» (постачальник) та ТОВ «Фоззі-Фуд» (покупець) було укладено договір поставки №3176 (далі Договір), відповідно до якого постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар відповідно до умов договору, а саме:

- ціна договору складається з вартості поставленого та прийнятого покупцем товару згідно відповідних накладних (пункт 2.2);

- обовязковою умовою для оплати є наявність у покупця оформлених в установленому порядку накладної, податкової накладної та інших документів, передбачених розділом 4 Договору (пункт 2.5);

- оплата здійснюється протягом 90 календарних днів від дати поставки (пункт 2.6);

- за результатами кожного місяця покупець готує акти звірки взаєморозрахунків та направляє їх постачальнику (пункт 2.7);

- зобовязання постачальника по поставці товару виникають на підставі замовлення покупця. Поставка товару, не зазначеного у замовленні, не зобовязує покупця прийняти такий товар або розрахуватися за нього, та не звільняє постачальника від відповідальності за порушення термінів замовленого товару (пункти 3.1, 3.5); передача товару і його приймання покупцем по найменуванню, вазі, якості проводиться на підставі видаткової або товарно-транспортної накладної тільки відповідно до погодженого замовлення (пункт 3.8);

- поставка здійснюється виключно автотранспортом на умовах DDR (Інкотермс 2010) за адресою та у строк, вказані у замовленні згідно «Графіку замовлення, доставки і приймання товару» (додаток №3). Дострокова поставка забороняється (пункт 3.2);

- у випадку порушення термінів оплати товару, покупець оплачує на користь постачальника виключну неустойку в розмірі 0,05% від простроченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ (пункт 7.2);

- договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного календарного року. У випадку, якщо сторони, не менш ніж за 20 днів до закінчення терміну дії договору не повідомлять один одного про бажання розірвати договір або укласти новий, договір вважається продовженим терміном на 1 рік (пункт 11.1);

- сплив терміну дії договору не звільняє сторін від виконання зобовязань (пункт 11.4).

Додатковою угодою від 15.09.2013р. сторони погодили порядок проведення лабораторних випробувань поставленого товару та передбачили для постачальника штраф у розмірі 50 000,00 грн. за кожен випадок фальсифікації продукції, виявлений уповноваженою організацією.

Додатковою угодою від 05.01.2015р. сторони додатково погодили порядок оформлення та надання податкових накладних.

Додатковою угодою від 10.09.2015р. сторони продовжили строк дії Договору до 31.12.2016р.

За своєю правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки. Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Протягом дії договору позивач здійснював поставки товару відповідачу, а відповідач його приймав та оплачував, що сторонами не заперечується та підтверджується копіями первинних документів, що містяться в матеріалах справи. Разом із тим, відповідач свої зобовязання з оплати товару виконав частково, в результаті чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

До матеріалів справи долучено складені сторонами відповідно до пункту 2.7 Договору, підписані та скріплені печатками Акти звірки взаєморозрахунків, згідно яких вартість отриманого але не оплаченого відповідачем товару станом на 31.01.2015р. становила 1 151 830,16 грн., станом на 30.04.2016р. - 1 474 569,76 грн.; станом на 31.05.2016р. 1 114 745,76 грн.; станом на 30.06.2016р. 1 114 745,76 грн.

Відповідач даний факт не заперечує, однак наполягає на тому, що строк оплати даного товару не настав, оскільки відповідач відповідно до свого права, передбаченого пунктами 2.5, 2.6 Договору затримав оплату у звязку із ненаданням постачальником всіх передбачених договором товаросупровідних документів, а накладні, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, не містять обовязкових реквізитів, зокрема дати замовлення.

Вказані заперечення відповідача судом відхиляються. Так, відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Інший строк встановлений пунктом 2.6 Договору, відповідно до якого оплата здійснюється протягом 90 календарних днів від дати поставки.

До матеріалів справи залучено копії підписаних та скріплених печатками належним чином оформлених видаткових накладних, за якими відповідач отримав товар від позивача без зауважень та заперечень. Оригінали вказаних накладних позивачем надано в судовому засіданні для огляду.

Підписання покупцем видаткових накладних, які є первинним обліковим документом у розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні і яка відповідає вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксує факт здійснення господарської операції і є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до п. 3.17 Договору датою приймання партії товару та переходу права власності та ризиків вважається дата підписання відповідної накладної представником покупця. Суд звертає увагу на те, що відповідач, не скористався своїм правом, передбаченим пунктом 3.5 Договору, не приймати товар, не зазначений у замовленні, а відтак, відповідно до звичаїв ділового обороту та умов договору мав оплатити прийнятий товар протягом 90 днів з дня поставки, а з 91 дня настало прострочення боржника.

Суд зазначає, що відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а частина 2 ст. 614 ЦК України обовязок доведення відсутності вини у порушення зобовязання покладає на сторону, яка порушила зобовязання.

Суд ухвалою від 01.07.2016р., зобовязував відповідача подати документи, що підтверджують сплату відповідачем коштів згідно договору поставки. Відповідач доказів оплати товару в розмірі, більшому, ніж доводить суду позивач, суду не представив, доводів позивача не спростував.

За таких обставин, судом встановлено, що розмір основного боргу відповідача перед позивачем, остаточний строк сплати якої настав, становить 1 114 745,76 грн., а відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу є обґрунтованою, документально доведеною та такою, яку належить задовольнити повністю.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 68 799,71 грн. пені за період по 10.06.2016р., 52 502,53 грн. інфляційних втрат за період по 10.06.2016р. та 28 208,17 грн. 3% річних за період по 05.09.2016р. Щодо зазначених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що за порушення строків оплати покупець виплачує продавцю виключну неустойку в розмірі 0,05% від простроченої суми оплати за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобовязання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 ЦК України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Так, відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобовязання мало бути виконано. Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до частини 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця.

Оскільки інший період нарахування пені в Договорі сторонами не встановлено, нарахування пені має розпочатися наступного дня після спливу передбаченого договором строку оплати (тобто з 91 дня з моменту поставки), та припинитися або в переддень виконання грошового зобовязання (оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені пункт 1.9 Постанови Пленуму ВГСУ від 17 грудня 2013 року № 14) або через шість місяців у відповідне число останнього місяця строку.

Крім того, частина 2 ст. 343 ГК України та ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» обмежує максимальний розмір пені подвійною обліковою ставкою НБУ. У наведених нормах закону прямо вказано про те, що розмір пені не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, а відповідно до абзацу другого частини 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це.

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Таку ж позицію підтримує і Верховний суд України (постанова ВСУ від 24.10.2011р. у справі № 25/187).

Враховуючи те, що за заявлений позивачем період встановлений Постановами правління НБУ розмір подвійної облікової ставки в день є більшим, ніж передбачена договором пеня 0,05% в день, при розрахунку штрафних санкцій має бути застосована саме ставка пені, зазначена у договорі 0,05% в день, і пеня має бути розрахована за шість місяців з 91 дня з моменту поставки по кожній із накладних.

Положеннями частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з врахуванням втрат від інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначену позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова Верховного суду України від 23.01.2012р. у справі №37/64).

Оскільки проценти річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями, то обмеження нарахування процентів річних та інфляційних терміном 6 місяців відповідно до ст. 232 ГК України не застосовується.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до пункту 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК) господарський суд має зясовувати обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у звязку з порушенням грошового зобовязання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобовязання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Суд бере до уваги те, що термін «виключна неустойка», застосований сторонами у договорі, передбачає стягнення з винної сторони, що порушила зобовязання, тільки неустойки, але не збитків. Разом із тим, проценти річних та інфляційні втрати, розраховані та заявлені до стягнення в порядку ст. 625 ЦК України, не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, та не є штрафними санкціями, за таких обставин, одночасне стягнення неустойки у вигляді пені та процентів річних та інфляційних втрат не суперечить закону та умовам договору.

Суд звертає увагу на те, що заборгованість за накладною №Н-Б00008052 від 19.03.15 на суму 131 028,00 грн. (з актом про псування, недовіз, надлишок та не замовлення товару на 1700,00 грн.) позивачем в розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат не включена, відповідно проценти річних пеня та інфляційні за цією накладною позивачем до стягнення не заявлено. Суд звертає увагу, що на заборгованість, що виникла на підставі накладних, підписаних сторонами на поставки після 10.03.2016р., позивач пеню та інфляційні втрати не нараховує та до стягнення не заявляє. За таких обставин, виходячи з наступного розрахунку:

Накладна Строк оплатиОсновний борг, грн.Період простроченняПеня, грн.3% річних, грн.Інфляційні, грн.
№Н-Б00003047 від 05.02.1506.05.1510 713,6007.05.15-07.11.15991,01--
07.05.15 05.09.16-429,72-
01.06.15-10.06.16--807,26
№Н-Б00008858 від 26.03.1524.06.1510 014,0025.06.15-25.12.15921,29--
25.06.15 05.09.16-361,33-
01.07.15-10.06.16--711,64
№Н-Б00009697 від 02.04.1501.07.154 335,0002.07.15-02.01.16400,99--
02.07.15-05.09.16-153,92-
01.08.15-10.06.16--354,96
№Н-Б00010636 від 09.04.1508.07.1519 017,0009.07.15-09.01.161759,07--
09.07.15-05.09.16-664,29-
01.08.15-10.06.16--1557,17
№Н-Б00011375 від 16.04.1515.05.1510 920,0016.07.15-16.01.161010,10--
16.07.15-05.09.16-375,17-
01.08.15-10.06.16--894,17
№Н-Б00012266 від 23.04.1522.07.1519 473,0023.07.15-23.01.161801,25--
23.07.15-05.09.16-657,81-
01.08.15-10.06.16--1594,51
№Н-Б00013181 від 30.04.1529.07.1514 073,0030.07.15-30.01.161301,75--
30.07.15-05.09.16-467,30-
01.08.15-10.06.16--1152,34
№Н-Б00013890 від 07.05.1505.08.158 649,0006.08.15-06.02.16800,03--
06.08.15-05.09.16-282,22-
01.09.15-10.06.16--783,67
№Н-Б00014698 від 14.05.1512.08.1567 635,0013.08.15-13.02.166256,24--
13.08.15-05.09.16-2168,03-
01.09.15-10.06.16--6128,28
№Н-Б00015514 від 21.05.1519.08.1513 125,0020.08.15-20.02.161214,06--
20.08.15-05.09.16-413,17-
01.09.15-10.06.16--1189,23
№Н-Б00016211 від 28.05.2015р.26.08.156 915,0027.08.15-27.02.16639,64--
27.08.15-05.09.16-213,70-
01.09.15-10.06.16--626,56
№Н-Б00016960 від 04.06.1502.09.151 665,0003.09.15-03.03.16152,35--
03.09.15-05.09.16-50,50-
01.10.15-10.06.16--110,04
№Н-Б00017519 від 11.06.1509.09.159 378,0010.09.15-10.03.16858,09--
10.09.15-05.09.16-279,03-
01.10.15-10.06.16--619,77
№Н-Б00018075 від 18.06.1516.09.155 061,0017.09.15-17.03.16463,08--
17.09.15-05.09.16-147,67-
01.10.15-10.06.16--334,47
№Н-Б00018591 від 25.06.1523.09.152 805,0024.09.15-24.03.16256,66--
24.09.15-05.09.16-80,23-
01.10.15-10.06.16--185,38
№Н-Б00019069 від 02.07.1501.10.157 131,0002.10.15-02.04.16656,05--
02.10.15-05.09.16-199,28-
01.11.15-10.06.16--571,41
№Н-Б00019587 від 09.07.1508.10.158 325,0009.10.15-09.04.16765,90--
09.10.15-05.09.16-227,85-
01.11.15-10.06.16--667,08
№Н-Б00020140 від 16.07.1515.10.1526 532,0016.10.15-16.04.162440,94--
16.10.15-05.09.16-710,91-
01.11.15-10.06.16--2126,00
№Н-Б00020622 від 23.07.1522.10.158 079,0023.10.15-23.04.16743,27--
23.10.15-05.09.16-211,82-
01.11.15-10.06.16--647,37
№Н-Б00021164 від 30.07.1529.10.1522 170,0030.10.15-30.04.162039,64--
30.10.15-05.09.16-568,52-
01.11.15-10.06.16--1776,48
№Н-Б00021733 від 06.08.15 04.11.1534 134,0005.11.15-05.05.163123,26--
05.11.15-05.09.16-858,49-
01.12.15-10.06.16--2012,23
№Н-Б00022351 від 13.08.1511.11.1537 932,0012.11.15-12.05.163470,78--
12.11.15-05.09.16-932,19-
01.12.15-10.06.16--2236,12
№Н-Б00022888 від 20.08.1518.11.1520 163,0019.11.15-19.05.161844,91--
19.11.15-05.09.16-483,91-
01.12.15-10.06.16--1188,62
№Н-Б00023415 від 27.08.1525.11.1547 529,0026.11.15-26.05.164348,90--
26.11.15-05.09.16-1113,35-
01.12.15-10.06.16--2801,87
№Н-Б00024073 від 03.09.1502.12.1553973,0003.12.15-03.06.164965,52--
03.12.15-05.09.16-1233,25-
01.01.16-10.06.16--2784,45
№Н-Б00024705 від 10.09.1509.12.1536 927,0010.12.15-10.06.163397,28--
10.12.15-05.09.16-822,51-
01.01.16-10.06.16--1905,05
№Н-Б00025167 від 17.09.1516.12.1514 484,0017.12.15-10.06.161281,83--
17.12.15-05.09.16-314,28-
01.01.16-10.06.16--747,22
№ Н-Б00025859 від 24.09.1523.12.1533 891,0024.12.15-10.06.162880,74--
24.12.15-05.09.16-715,89-
01.01.16-10.06.16--1748,43
№Н-Б00026419 від 01.10.1530.12.158 340,0031.12.15-10.06.16679,71--
31.12.15-05.09.16-171,37-
01.01.16-10.06.16--430,26
№Н-Б00027000 від 08.10.1506.01.165 550,0007.01.16-10.06.16432,90--
07.01.16-05.09.16-110,85-
01.02.16-10.06.16--234,26
№Н-Б00027528 від 15.10.1513.01.1611 196,0014.01.16-10.06.16834,10--
14.01.16-05.09.16-217,17-
01.02.16-10.06.16--472,58
№ Н-Б00028005 від 22.10.1520.01.167 416,0021.01.16-10.06.16526,54--
21.01.16-05.09.16-139,58-
01.02.16-10.06.16--313,03
№Н-Б00028761 від 29.10.1527.01.1611 982,0028.01.16-10.06.16808,78--
28.01.16-05.09.16-218,63-
01.02.16-10.06.16--505,76
№Н-Б00029190 від 05.11.1503.02.1622 890,0004.02.16-10.06.161464,96--
04.02.16-05.09.16-404,49-
01.03.16-10.06.16--1061,99
№Н-Б00029732 від 12.11.1510.02.167 170,0011.02.16-10.06.16433,79--
11.02.16-05.09.16-122,58-
01.03.16-10.06.16--332,65
№Н-Б00030491 від 19.11.1517.02.1610 332,0018.02.16-10.06.16588,92--
18.02.16-05.09.16-170,69-
01.03.16-10.06.16--479,36
№Н-Б00031701 від 03.12.1502.03.1673 176,0003.03.16-10.06.163658,80--
03.03.16-05.09.16-1124,71-
01.04.16-10.06.16--2636,90
№Н-Б00032356 від 10.12.1509.03.1648 414,0010.03.16-10.06.162251,25--
10.03.16-05.09.16-716,26-
01.04.16-10.06.16--1744,60
№Н-Б00032802 від 17.12.1516.03.165 700,0017.03.16-10.06.16245,10--
17.03.16-05.09.16-81,05-
01.04.16-10.06.16--205,40
№Н-Б00033513 від 24.12.1523.03.169 180,0024.03.16-10.06.16362,61--
24.03.16-05.09.16- 125,25-
01.04.16-10.06.16--330,80
№Н-Б00001231 від 21.01.1620.04.1658 830,0021.04.16-10.06.161500,16--
21.04.16-05.09.16-667,28-
01.05.16-10.06.16--58,83
№Н-Б00001892 від 28.01.1627.04.1619 518,0028.04.16-10.06.16429,40--
28.04.16-05.09.16-210,15-
01.05.16-10.06.16--19,52
№Н-Б00002425 від 04.02.1604.05.166 594,0005.05.16-10.06.16121,99--
05.05.16-05.09.16-67,20-
01.06.16-10.06.16--0
№Н-Б00003088 від 11.02.1611.05.1621 066,0012.05.16-10.06.16315,99--
12.05.16-05.09.16-202,58-
01.06.16-10.06.16--0
№ Н-Б00003682 від 18.02.1618.05.1630 180,0019.05.16-10.06.16347,07--
19.05.16-05.09.16-272,86-
№Н-Б00004221 від 25.02.1625.05.167 260,0026.05.16-10.06.16373,89--
26.05.16-05.09.16-61,46-
№Н-Б00004833 від 03.03.1601.06.164 380,0002.06.16-10.06.1619,71--
02.06.16-05.09.16-34,56-
№Н-Б00005390 від 10.03.1608.06.1615 354,0009.06.16-10.06.1615,35--
09.06.16-05.09.16-112,32-
№Н-Б00006009 від 17.03.1615.06.1634 086,0016.06.16-05.09.16-229,73-
№Н-Б00006637 від 24.03.1622.06.1629682,0023.06.16-05.09.16-182,97-
№Н-Б00007309 від 31.03.1629.06.165 460,0030.06.16-05.09.16-30,52-
№Н-Б00007857 від 07.04.1606.07.1611 634,0007.07.16-05.09.16-58,33-
№Н-Б00008546 від 14.04.1613.07.1616 032,0014.07.16-05.09.16-71,16-
№Н-Б00009246 від 21.04.1620.07.1610 554,0021.07.16-05.09.16-40,77-
№Н-Б00009860 від 28.04.1627.07.1634 356,0028.07.16-05.09.16-112,95-
№Н-Б00010303 від 05.05.1603.08.1626 142,0004.08.16-05.09.16-70,91-
№Н-Б00010829 від 12.05.1610.08.1614 034,0011.08.16-05.09.16-29,99-
всього 66195.6521194,7147087,72
судом встановлено, що за заявлений період належна до стягнення з відповідача на користь позивача пеня становить суму 66195,65 грн., 3% річних становлять 21194,71 грн., інфляційні втрати 47087,72 грн., за таких обставин, вказані позовні вимоги належать до задоволення частково.

Суд звертає увагу на те, що в розрахунку інфляційних втрат судом було застосовано період, визначений згідно п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14, а саме за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція до заявленої позивачем дати 10.06.2016р., тобто по травень 2016р. включно.

Таким чином, повно та ґрунтовно дослідивши наявні у справі докази, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи подані сторонами розрахунки заборгованості, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню частково, та приймає рішення про стягнення з відповідача 1 114 745,76 грн. основного боргу, 66 195,65 грн. пені, 47 087,72 грн. інфляційних втрат та 21 194,71 грн. процентів річних.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на обидві сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Також позивач просить суд включити до судових витрат 53 415,00 грн., сплачених позивачем згідно платіжного доручення від 09.06.2016р. № 803 адвокатській компанії «Юридичні традиції» в оплату послуг адвоката.

На підтвердження зазначених витрат до позову додано копія договору від 28.02.2014р. № Н-А/28/14 про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ «Натура-Бразерс» та адвокатською компанією «Юридичні традиції», згідно якого виконавець зобовязується за окремим усним або письмовим дорученням клієнта здійснювати захист, представництво інтересів клієнта та надавати інші види правової допомоги, а клієнт зобовязується оплатити надання правової допомоги та фактичні втрати. Сторонами укладено додаткову угоду №6 від 08.06.2016р., згідно якої клієнт доручив виконавцеві надати правову допомогу та послуги по захисту прав клієнта, порушених в результаті невиконання ТОВ «Фоззі-Фуд» господарських зобовязань перед ТОВ «Натура-Бразерс» по договору поставки №3176 від 15.09.2013р. Вартість послуг пунктом 2 додаткової угоди сторони визначили в сумі 5% від суми боргу.

Суду подано копію платіжного доручення від 09.06.2016р. №803, яким позивач сплатив адвокатській компанії «Юридичні традиції» суму 53 415,00 грн. (за адвокатські послуги згідно додаткової угоди №6).

Інтереси позивача у даній справі представляла адвокат ОСОБА_1 (копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КВ № 005582 від 31.03.2015р. залучена до матеріалів справи) на підставі ордеру на надання правової допомоги серія КВ №245894 виданого адвокатською компанією «Юридичні традиції» 09.06.2016р. (копія залучена до матеріалі справи).

Склад судових витрат визначений ст. 44 ГПК України і складається з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, повязаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до частини третьої ст. 48 ГПК витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру».

Дія цього Закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами. За таких обставин судові витрати за участь адвоката у розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, а їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами (пункт 6.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013р. №7).

Стаття 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність встановлює, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Підпунктом 6.5. пункту 6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" встановлено, що у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Позивач не надав доказів, що підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката у заявленій сумі, час витрачений на надання адвокатських послуг у даній справі, а стосовно складності справи, судом враховано, що даний спір у справі для фахівця правознавця великої складності не представляє.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження розумності витрат на адвокатські послуги, розмір яких є значним, з урахуванням обставин справи, зокрема, тривалості розгляду та складності справи, розміру задоволених позовних вимог та обсягу наданих послуг, суд вважає, що суму витрат на оплату послуг адвоката з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи необхідно зменшити та стягнути з відповідача на користь позивача 20 000,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що виходячи із збільшеного розміру позовних вимог (всього в сумі 1 264 256,17 грн.) судовий збір позивачем мав бути сплачений в сумі 18 963,84 грн. (1,5% ціни позову). Як вбачається з платіжних доручень від 09.06.2016р. № 804 на суму 16024,52 грн., від 18.07.2016р. № 992 на суму 1611,72 грн. та від 18.08.2016р. № 1125 на суму 1378,00 грн., позивач сплатив судовий збір в розмірі більшому, ніж передбачено законом, а саме в сумі 19 014,24 грн. За таких обставин, позивач не позбавлений права вирішити питання про повернення надміру сплаченого судового збору в порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір», подавши до суду відповідне клопотання.

З огляду на вищевикладене, керуючись статтями 2, 12, 22, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Натура-Бразерс» задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, ідентифікаційний код 32294926)

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Натура-Бразерс» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Петропавловська Борщагівка, вул. Леніна, буд. 2В, ідентифікаційний код 38274554)

1 114 745,76 грн. (один мільйон сто чотирнадцять тисяч сімсот сорок пять копійок) основного боргу,

66 195,65 грн. (шістдесят шість тисяч сто девяносто пять гривень шістдесят пять копійок) пені,

47 087,72 грн. (сорок сім тисяч вісімдесят сім гривень сімдесят дві копійки) інфляційних втрат,

21 194,71 грн. (двадцять одну тисячу сто девяносто чотири гривні сімдесят одну копійку) процентів річних;

18 738,35 грн. (вісімнадцять тисяч сімсот тридцять вісім гривень тридцять пять копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 26.09.2016р.

Суддя О.В. Конюх