ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"11" липня 2016 р. Справа № 911/1644/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю Автогарант АВ

2) Товариства з обмеженою відповідальністю Автогарант Маркет

3) Товариства з обмеженою відповідальністю Автогарант АВІ

4) Товариства з обмеженою відповідальністю Автоцентр Панавто

5) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 80498,36 грн.

секретар судового засідання (пом. судді): Мамчур А.О.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність № 61 від 23.03.2016 р.)

від відповідача 1: не зявився

від відповідача 2: не зявився

від відповідача 3: не зявився

від відповідача 4: ОСОБА_3 (довіреність б/н від 08.07.2016 р.)

від відповідача 5: не зявився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк до Товариства з обмеженою відповідальністю Автогарант АВ (далі - відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю Автогарант Маркет (далі - відповідач 2), Товариства з обмеженою відповідальністю Автогарант АВІ (далі - відповідач 3), Товариства з обмеженою відповідальністю Автоцентр Панавто (далі - відповідач 4), та до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач 5) про стягнення 80498,36 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 19.12.2013 р. між ПАТ «Український інноваційний банк» та ТОВ «Автогарант АВ» було укладено кредитний договір № 52-2013 про відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії, змінений та доповнений додатковою угодою № 1 від 10.02.2014 р., додатковою угодою № 2 від 13.03.2014 р., додатковою угодою № 3 від 11.08.2014 р. додатковою угодою № 4 від 10.09.2014 р., додатковою угодою № 5 від 17.10.2014 р., додатковою угодою № 6 від 27.02.2015 р., додатковою угодою № 7 від 30.07.2015 р.

Відповідно до умов п.п. 3.1, 3.2, 3.4, 3.5 кредитного договору (в останній редакції) банк надав позичальнику кредит на умовах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії на погашення заборгованості за кредитними договорами № 200023 від 18.09.2012 р., № 200012 від 09.09.2011 р., № 07-2013 від 30.08.2013 р., № 200028 від 25.01.2013 р., а також на поповнення обігових коштів, з лімітом кредитування в розмірі 11000000,00 грн., зі сплатою процентів: у доларах США в розмірі 14,0 % річних, у гривні в розмірі 18,0 % річних.

Як зазначає позивач, банк належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором та видав кредитні кошти шляхом зарахування на поточний рахунок позичальника, що підтверджується випискою по рахунку для обліку заборгованості по кредиту.

04.08.2015 р. між банком та ТОВ «Автогарант «Маркет» було укладено договір поруки № 21-2015-1п (далі - договір поруки 1), відповідно до умов якого відповідач 2 поручився перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобовязань за кредитним договором та відшкодування збитків банку, повязаних з невиконанням (несвоєчасним виконанням) позичальником зобовязань за кредитним договором. Відповідно до п. 1.2 договору поруки 1, відповідач 2 зобовязався нести перед банком солідарну з позичальником відповідальність за невиконанням (порушення) останнім зобовязань за кредитним договором.

04.08.2015 р. між банком та ТОВ «Автогарант АВІ» було укладено договір поруки № 22-2015-1п (далі - договір поруки 2), відповідно до умов якого відповідач 3 поручився перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобовязань по кредитному договору та відшкодування збитків банку, повязаних з невиконанням (несвоєчасним виконанням) позичальником зобовязань за кредитним договором. Відповідно до п. 1.2 договору поруки 2, відповідач 3 зобовязався нести перед банком солідарну з позичальником відповідальність за невиконанням (порушення) останнім зобовязань за кредитним договором.

04.08.2015 р. між банком та ТОВ «Автоцентр «Панавто» було укладено договір поруки № 23-2015-1п (далі - договір поруки 3), відповідно до умов якого відповідач 4 поручився перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобовязань по кредитному договору та відшкодування збитків банку, повязаних з невиконанням (несвоєчасним виконанням) позичальником зобовязань за кредитним договором. Відповідно до п. 1.2 договору поруки 3, відповідач 4 зобовязався нести перед банком солідарну з позичальником відповідальність за невиконанням (порушення) останнім зобовязань за кредитним договором.

04.08.2015 р. між банком та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 24-2015-1п (далі - договір поруки 4), відповідно до умов якого відповідач 5 поручився перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобовязань по кредитному договору та відшкодування збитків банку, повязаних з невиконанням (несвоєчасним виконанням) позичальником зобовязань за кредитним договором. Відповідно до п. 1.2 договору поруки 4, відповідач 5 зобовязався нести перед банком солідарну з позичальником відповідальність за невиконанням (порушення) останнім зобовязань за кредитним договором.

11.09.2015 р. між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 8 до кредитного договору (далі - додаткова угода), відповідно до умов якої банк та позичальник домовились про те, що розмір непогашеної заборгованості позичальника за кредитним договором складає 11973274,91 грн., який позичальник зобовязався в сумі, не меншій ніж 8272000,00 грн., сплатити в строк до 15.09.2015 р., після чого з наступного дня такого погашення вважається прощеною заборгованість позичальника за редитним договором в розмірі 3701274,91 грн., а договір з наступного для після виконання позичальником умов додаткової угоди № 8 від 11.09.2015 р. вважається розірваним. Позичальник виконав умов додаткової угоди № 8 від 11.09.2015 р., сплативши в рахунок погашення кредиту за кредитним договором грошові кошти в розмірі 8272000,00 грн.

24 грудня 2015 року Правлінням Національного банку України була прийнята постанова № 934 «Про віднесення ПАТ «Український інноваційний банк» до категорії неплатоспроможних». На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд) 24.12.2015 р. було прийнято рішення № 239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Український інноваційний банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно з яким в ПАТ «Український інноваційний банк» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 25.12.2015 р. до 24.03.2016 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Український інноваційний банк» ОСОБА_4.

Як зазначає позивач, комісією Фонду було перевірено та виявлено ряд правочинів, вчинених банком протягом року до моменту запровадження тимчасової адміністрації, які за наявними ознаками підпадають під критерії нікчемності. Так, укладена з позичальником додаткова угода № 8 підпадає під критерії нікчемності, встановлені пунктами 1 та 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які передбачають, що правочини, у яких банк відмовився від власних майнових вимог, є нікчемними; правочини, у яких банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, є нікчемними. Зокрема, комісією було встановлено, що уклавши вказану вище додаткову угоду, банк відмовився від власних майнових вимог в розмірі 3701274,91 грн., що відповідає критерію нікчемності, наведеному в п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону.

Таким чином, уклавши з позичальником додаткову угоду № 8 від 11.09.2015 р. банк фактично прийняв на себе зобовязання щодо прощення та списання частини заборгованості позичальника за кредитним договором в розмірі 3701274,91 грн., внаслідок чого виконання грошових зобовязань банку перед іншими кредиторами частково, на суму відмови банку, стало неможливим, що, в свою чергу, відобразилось на фінансовому стані банку та його економічних показниках. Відтак, 29.02.2016 р. уповноваженою особою Фонду було прийнято рішення № 3-ТА про віднесення додаткової угоди до категорії нікчемних та застосування наслідків недійсності додаткової угоди, передбачених ст. 216 Цивільного кодексу України.

Відповідно, станом на 04.04.2016 р. заборгованість відповідача 1 за кредитним договором складає 3834530,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, в тому числі - 2728000,00 грн. строкової заборгованості за кредитом; 46957,38 грн. строкової заборгованості за процентами; 1059572,62 грн. простроченої заборгованості за процентами, яка відповідачами (боржником та поручителями) не погашена, у звязку з чим позивач і звернувся до суду.

Розгляд справи відкладався.

11.07.2016 р. до господарського суду Київської області ПАТ «Український інноваційний банк» було подано клопотання б/н від 11.07.2016 р. (вх. № 14273/16 від 11.07.2016 р.), відповідно до якого позивач просить суд зупинити провадження у даній справі до вирішення повязаної з нею справи у Вищому адміністративному суді України.

Як зазначає позивач у своєму клопотанні, на сьогоднішній день існує спір з приводу законності постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 р. № 934 «Про віднесення ПАТ «Український інноваційний банк» до категорії неплатоспроможних» і рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24.12.2015 р. «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Так, 28.04.2016 р. Вищим адміністративним судом України було відкрито касаційне провадження № К/800/11245/16 за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 р., залишену без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 p. у справі № 826/1162/16, якою було частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_5 до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб де третя особа ПАТ «УКРІНБАНК» та ОСОБА_6, про визнання протиправними та скасування постанови № 934 від 24.12.2015 р. та рішення № 239 від 24.12.2015 р., зобов'язати вчинити дії.

За твердженням позивача, з позовної заяви у даній господарській справі № 911/1644/16 вбачається, що визнання ПАТ «УКРІНБАНК» неплатоспроможним та запровадження процедури тимчасової адміністрації ПАТ «УКРІНБАНК» є однією з підстав подання позову, а тому справа № 911/1644/16 не може бути розглянута до вирішення Вищим адміністративним судом України справи № 826/1162/16, оскільки в адміністративній справі № 826/1162/16 оспорюються юридичні факти саме визнання ПАТ «УКРІНБАНК» неплатоспроможним та запровадження процедури тимчасової адміністрації ПАТ «УКРІНБАНК».

Крім того, 11.07.2016 р. до господарського суду Київської області ТОВ «Автоцентр «Панавто» було подано клопотання б/н від 11.07.2016 р. (вх. № 14293/16 від 11.07.2016 р.) про зупинення провадження у даній справі, відповідно до якого відповідач 4 просить суд зупинити провадження у даній справі до вирішення повязаної з нею справи № К/800/11245/16 у Вищому адміністративному суді України, провадження в якій відкрите ухвалою від 28.04.2016 р. за скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК». В обгрунтування вимог у касаційному провадженні № К/800/11245/16 Уповноважена особа посилається, окрім іншого, на проведення процедур тимчасової адміністрації та ліквідації ПАТ «УКРІНБАНК» та, відповідно, про наявність у ОСОБА_4 повноважень на звернення до суду від імені фінансової установи.

Також відповідач 4 просить суд зупинити провадження у даній справі до вирішення повязаної з нею адміністративної справи № 826/5412/16, що розглядається Окружним адміністративним судом м. Києва, в якій ухвалою від 12.04.2016 р. порушено провадження за позовом ТОВ «Автоцентр «Панавто» до ПАТ «УКРІНБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український інноваційний банк» ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення ПАТ «УКРІНБАНК», викладеного у формі повідомлення за вих. № 2149/0/2-16 від 04 березня 2016 року про визнання нікчемним правочину - укладеної між ПАТ «Укрінбанк» та позивачем додаткової угоди № 12 від 11 вересня 2015 року до кредитного договору про відкриття невідновлювальної мультивалютної кредитної лінії № 20103 від 21 травня 2010 року.

Як вважає відповідач 4, вказана адміністративна справа № 826/5412/16 є первинною по відношенню до даної господарської справи № 911/1644/16, оскільки позов у господарській справі № 911/1644/16 базується саме на рішенні уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» ОСОБА_4 про визнання правочину, укладеного між ПАТ «Укрінбанк» та позивачем, а саме - додаткової угоди № 12 від 11 вересня 2015 року до кредитного договору про відкриття невідновлювальної мультивалютної кредитної лінії № 20103 від 21 травня 2010 року, нікчемним.

У судовому засіданні 11.07.2016 р. представники позивача та відповідача 4 подані клопотання про зупинення провадження у даній справі підтримували.

Представники відповідачів 1, 2, 3, 5 у судове засідання 11.07.2016 р. не зявились.

Суд, розглянувши клопотання позивача та відповідача 4 про зупинення провадження у справі, дійшов висновку, що провадження у справі підлягає зупиненню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Як зазначено у п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із змінами і доповненнями), статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Судом встановлено, що 28.04.2016 р. Вищим адміністративним судом України було відкрите касаційне провадження № К/800/11245/16 та зупинено виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 р. і ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 р. у справі № 826/1162/16.

Вказана адміністративна справа № 826/1162/16 та справа господарського суду Київської області № 911/1644/16 повязані між собою, оскільки позовні вимоги у даній господарській справі грунтуються на рішенні уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" ОСОБА_4 про визнання правочину - укладеної між ПАТ "Укрінбанк" та відповідачем 1 додаткової угоди № 8 від 11.09.2015 р. до кредитного договору про відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії № 52-2013 від 19.12.2013 р., нікчемним, а законність постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 р. № 934 «Про віднесення ПАТ «Український інноваційний банк» до категорії неплатоспроможних» і рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24.12.2015 р. «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», є предметом в адміністративній справі, яка розглядається Вищим адміністративним судом України у касаційному провадженні № К/800/11245/16.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що розгляд справи господарського суду Київської області № 911/1644/16 не може бути здійснений до вирішення повязаної з нею згадуваної справи № 826/1162/16, що в даний час розглядається Вищим адміністративним судом України в касаційному провадженні № К/800/11245/16.

Поряд з цим, клопотання відповідача 4 про зупинення провадження у даній справі до вирішення адміністративної справи № 826/5412/16 не підлягає задоволенню, оскільки предметом адміністративного позову є визнання протиправним та скасування рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів, викладеного у формі повідомлення за № 2149/0/2-16 від 04.03.2016 р. про визнання нікчемним правочину укладеної між ПАТ «УКРІНБАНК» та позивачем додаткової угоди № 12 від 11.09.2015 р. до кредитного договору про відкриття невідновлюваної мультивалютної кредитної лінії № 20103 від 21.05.2010 р., в той час як у господарській справі підставою нікчемності додаткової угоди № 8 від 11.09.2015 р., укладеної між банком та ТОВ «Автогарант АВ», є рішення уповноваженої особи Фонду у вигляді повідомлення № 2147/0/2-16 від 04.03.2016 р.

Відтак, дана справа № 911/1644/16 не є повязаною зі справою № 826/5214/16, і підстави для зупинення у такому випадку відсутні.

У звязку з наведеним та керуючись ст.ст. 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження у справі господарського суду Київської області № 911/1644/16 до остаточного вирішення адміністративної справи № 826/1162/16.

2. Зобовязати учасників процесу у справі надати суду докази вирішення адміністративної справи № 826/1162/16.

Суддя В.М. Бабкіна