номер провадження справи 12/77/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2016 Справа № 908/1981/16

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/1981/16

за позовом: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування, м. Київ

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА, м. Запоріжжя

про стягнення 3199,56 грн.

за участю представників:

від позивача не з'явився

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія АХА Страхування звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 3199,56 грн.

31.08.2016 року на електронну адресу суду та 05.09.2016 року через канцелярію суду від відповідача у справі - Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА надійшов відзив на позовну заяву в порядку ст. 59 ГПК України, в якому останній зазначає, що дійсно 16.02.2013 року в м. Макіївка сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1, та автомобіля марки «Dacia Solenza», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, яку визнано винуватцем ДТП (постановою Кіровського районного суду м. Макіївка від 04.03.2013 року), цивільно-правову відповідальність якої було застраховано в ПрАТ «УАСК АСКА» за полісом АВ/4457278. Вказує, що ПрАТ «УАСК АСКА» було повідомлено про вищезазначене, ДТП визнано страховим випадком та призначено до оплати ПрАТ «СК «АХА Страхування» 14867,48 грн., яка на момент розгляду справи судом сплачена в повному обсязі. Просить розглянути справу за відсутністю свого представника, у випадку визнання явки представника в судове засідання по даній справі обовязковою повідомити про це за фактичною адресою ПрАТ «УАСК АСКА»: вул. Перша Ливарна, 40, оф. 210, м. Запоріжжя, 69002 та додатково на електронну адресу , відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та повідомити представника про результат розгляду даної справи.

31.08.2016 року на електронну адресу суду та 15.09.2016 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів, зокрема платіжних доручень № 7032 від 29.08.2014 року та № 7042 від 28.08.2014 року, а також регресної вимоги за вих. № 587/26/ЦВ/У від 23.01.2014 року. Разом з тим від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, в якому вказує, що підтримує заявлені клопотання та позовні вимоги в повному обсязі та зобовязується надати всі необхідні для розгляду справи додаткові матеріали. Також позивач надав суду додаткові пояснення згідно ст. 22 ГПК України, в яких зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого склала 19067,04 грн. Вказує, що ним було сплачено дану суму потерпілому, підтвердженням чого слугує платіжне доручення № 18295 від 20.03.2013 року. При цьому пояснює, що після звернення до відповідача із регресною вимогою за вих. № 587/26/ЦВ/У від 23.01.2014 року позивачу було сплачено частково суму страхового відшкодування, а саме 14867,48 грн. відповідно до платіжного доручення № 7032 від 29.08.2014 року та № 7042 від 28.08.2014 року. При цьому зазначає, що оскільки франшиза за полісом № АВ/4457278 складає 1000,00 грн., то сума, яку має сплатити відповідач позивачу складає 3199,56 грн. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

13.09.2016 року на електронну адресу суду та 15.09.2016 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника та клопотання про долучення документів, в якому повідомляє, що оцінка вартості матеріального збитку (експертне дослідження) не є необхідною, оскільки на виконання своїх обовязків за договором добровільного страхування страховик розрахунок та виплату страхового відшкодування здійснює на основі рахунків-фактур СТО, що прямо передбачено умовами договору. Разом з тим вказує, що не має змоги надати докази направлення регресної вимоги на адресу відповідача, оскільки вона була надіслана іншим представником ОСОБА_3, а дана справа нинішньому представнику позивача була передана вже на стадії судового розгляду.

13.09.2016 року на електронну адресу суду та через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості подання додаткових доказів у справі.

Вказане клопотання було задоволено судом про що свідчить винесена ухвала від 13.09.2016 року, якою відкладений розгляд справи на 22.09.2016 року о 9:15.

16.09.2016 року на адресу суду від Департаменту інформаційного забезпечення, аналізу та методології страхування Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист № 7/2-28/23795 від 12.09.2016 року, в якому останній надав запитувану інформацію з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ.

21.09.2016 року на адресу суду від відповідача надійшов лист № 656-17/з від 21.09.2016 року, в якому останній зазначає, що на даний час ПрАТ «УАСК АСКА» не має змоги надати суду копії та оригінали витребуваних судом висновку експерта (експертизи), на підставі якого був визначений розмір матеріального збитку завданого автомобілю ВАЗ 11183, державний номер НОМЕР_1 в сумі 15867,48 грн. та поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4457278 на автомобіль «Dacia Solenza», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 у звязку з тим, що усі матеріали по даному страховому випадку знаходяться у зоні проведення антитерористичної операції у м. Донецьку (м. Донецьк, пр. Ілліча, 100 юридична адреса ПрАТ «УАСК АСКА» до 03.08.2015 року) та відсутня будь-яка можливість її отримання. Просить розглянути справу за відсутністю його представника, повідомити про результат розгляду справи за фактичною адресою ПрАТ «УАСК АСКА»: вул. Перша Ливарна, 40, оф. 210, м. Запоріжжя, 69002 та додатково на електронну адресу .

Представник позивача в судове засідання 22.09.2016 року не зявився, однак згідно раніше надісланого на адресу суду клопотання просив розглядати справу за відсутністю його представника.

Представник відповідача в судове засідання 22.09.2016 року не зявився, однак згідно раніше надісланого на адресу суду клопотання просив розглядати справу за відсутністю його представника.

Неприбуття у судове засідання представників сторін, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, тому суд дійшов висновку, що справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, пояснення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія АХА Страхування (далі Страховик, позивач у справі) та ОСОБА_1 (далі Страхувальник) був укладений договір страхування наземного транспорту № 3628155 від 03.10.2012 року.

Предметом даного договору є майнові інтереси Страхувальника (Вигодонабувача), що не суперечать закону, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом автомобілем ВАЗ 11183, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3.

16.02.2013 року о 13 год. 10 хв. в м. Макіївка Донецької області по вул. Депутатська, 165 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу автомобіля ВАЗ 11183, державний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля Dacia Solenza, державний номер НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_4 Факт настання дорожньо - транспортної пригоди підтверджено довідкою № 9159558 про дорожньо-транспортну пригоду, в якій зазначено, що дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 п.п. 2.3Б, 11.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Відповідно до ремонтної калькуляції та рахунку-фактури № САМ116756 від 27.02.2013 року вартість відновлювального ремонту автомобілю ВАЗ 11183, державний номер НОМЕР_3, в результаті його пошкодження при ДТП складає 19258,39 грн.

Страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування та складено страховий акт № 1.002.13.01962/VESKO9775 від 18.03.2013 року, відповідно до якого сума страхового відшкодування склала 19067,04 грн. Так, відповідно до платіжного доручення № 18295 від 20.03.2013 року було виплачено страхове відшкодування в сумі 19067,04 грн. на користь ТОВ «Автосалон Моторс», який здійснював ремонт пошкодженого автомобіля.

З посиланням на ті обставини, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Dacia Solenza, державний номер НОМЕР_4, на момент вчинення ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві Українська акціонерна страхова компанія АСКА за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4457278, позивач звернувся до відповідача із регресною вимогою (претензією) № 587/26/ЦВ/У від 23.01.2014 року про сплату суми страхового відшкодування в розмірі 19067,04 грн.

Як зазначає позивач в позові 28.08.2014 року відповідачем було сплачено частину страхового відшкодування в розмірі 7867,48 грн. та 29.08.2014 року було сплачено частину страхового відшкодування в розмірі 7000,00 грн., що разом складає 14867,48 грн.

Позивач в позові вказує, що відповідачем не було виплачено суму страхового відшкодування в повному обсязі у встановлений законодавством строк, у звязку з чим наполягає на стягненні з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 3199,56 грн. При цьому, позивач вважає за необхідне зменшити розмір страхового відшкодування фактично виплаченого на розмір франшизи відповідача, передбачений полісом № АВ/4457278.

Втім, оскільки вимоги претензії залишились невиконаними з боку відповідача позивач намагається стягнути з відповідача грошові кошти в суму 3199,56 грн. в примусовому порядку.

Надавши правову кваліфікацію правовідносин сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи із наступного:

За своєю правовою природою між сторонами склалися правовідносини, повязані з виконанням умов договорів страхування, сторони досягли всіх їх суттєвих умов, а саме відносно предмету страхування, у тому числі страхової суми, дотримали його письмову форму, а тому відповідно до вимог ст. ст. 16 Закону України "Про страхування", приписів статей 627, 629, 979 ЦК України, ст. ст. 180, 181 ГК України вони вважаються укладеними. Право регресної вимоги позивача передбачено ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 993, 1166, 1191 ЦК України.

Так, статтею 27 Закону України Про страхування та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток, що кореспондується з вимогами статті 1166 ЦК України.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Так, в якості доказів на підтвердження розміру страхового відшкодування потерпілій особі, позивачем надано:

- розрахунок страхового відшкодування від 18.03.2013 року, відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 19067,04 грн.;

- страховий акт № 1.002.13.01962/VESKO9775 від 18.03.2013 року, відповідно до якого сума страхового відшкодування склала 19067,04 грн.

В підтвердження завданих пошкоджень автомобілю ВАЗ 11183, державний номер НОМЕР_3 позивачем надана первинна довідка ДАІ від 16.02.2013 року, протокол огляду транспортного засобу від 18.02.2013 року, складений за участю водія транспортного засобу ОСОБА_1, довідка про ДПТ № 9159558 від 16.02.2013 року (а.с. 27-28, 35-37).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заяви страхувальника ОСОБА_1 на виплату страхового відшкодування, останній просив позивача виплатити страхове відшкодування на СТО, рекомендоване Страховиком, - «Автосалон Моторс».

Докази у справі свідчать, що позивач згідно оформлених вище документів, погоджених зі Страхувальником, перерахував страхове відшкодування в сумі 19067,04 грн. на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосалон Моторс», що підтверджується наявною у справі належним чином засвідченою копією платіжного доручення № 18295 від 20.03.2013 року (а.с. 48).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Обовязковість звернення позивача до страховика, в якого застрахована цивільно-правова відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, з вимогою щодо отримання суми виплаченого страхового відшкодування чинним законодавством не передбачена. Вказана позиція також викладена в Оглядовому листі Вищого господарського суду України № 01-06/15/2014 від 14.01.2014 року Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з правовідносин страхування. Натомість перехід до позивача права вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки узгоджується із вищевказаними нормами.

Отже, в даному випадку позивач отримав право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплатити матеріальне відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 16.02.2013 року в м. Макіївка по вул. Депутатська, 165, була визнана страховим випадком, у звязку з чим був складений страховий акт № 547 від 29.01.2014 року, на підставі якого розмір страхового відшкодування визначений в сумі 14867,48 грн.

Докази у справі свідчать, що відповідач сплатив на користь позивача суму страхового відшкодування в загальному розмірі 14867,48 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 7042 від 28.08.2014 року та № 7032 від 29.08.2014 року, засвідчені копії яких знаходяться у справі (а.с. 62, 63).

В звязку з відсутністю регресної виплати в повному обсязі зі сторони відповідача позивач у даній справі реалізував свої право вимоги про стягнення суми невиплаченого страхового відшкодування шляхом подання даного позову до господарського суду, що узгоджується з приписами статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування".

У частині 1 статті 1188 Цивільного кодексу України зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина 1 статті 1191 Цивільного кодексу України). Отже, підставою для звернення страховика з регресною вимогою є саме виконання ним обов'язку з відшкодування шкоди за іншу особу.

З урахуванням приписів статей 993, 1191 Цивільного кодексу України слід зазначити, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного майнового страхування, переходить право вимоги до страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Тобто визначальним моментом для звернення з такою вимогою є сам факт виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Таким чином, в розумінні статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 4 статті 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до пункту 36.2. статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Із положень вказаної норми Закону вбачається, що під оціненою шкодою в ньому розуміється також і шкода, щодо якої страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування без проведення оцінки та без експертизи пошкодженого майна.

Так, відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Умовами п.19.2. Договору страхування наземного транспорту № 3628155 від 03.10.2012 року, укладеного між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія АХА Страхування (далі Страховик, позивач у справі) та ОСОБА_1 (далі Страхувальник), визначено, що розмір збитків визначається Страховиком за участю Страхувальника на підставі:

- документа, де визначено перелік знищених, пошкоджених, викрадених складових частин чи в цілому предмета страхування (дефектної відомості, автотоварознавчої експертизи, Акту огляду транспортного засобу);

- документа, складеного компетентними органами про обставини, час, місце страхового випадку із зазначенням знищеного, пошкодженого або викраденого предмета страхування, його частин;

- документа, що містить розрахунок розміру витрат на компенсацію скоєних збитків (кошторис, калькуляція СТО, автотоварознавча експертиза, тощо).

Згідно з п. 20.10 вказаного Договору при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу (Кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається Страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО на підставі рахунків з СТО (згідно з умовами п. 20.11. Договору). В окремих випадках, за згодою Страховика та Страхувальника (Вигодонабувача) розмір збитків може визначатися на підставі автотоварознавчої експертизи або безпосередньо Страховиком чи уповноваженою ним особою (аварійним комісаром).

Відповідно до п. 20.11. Договору при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в Кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої в п. 12 Договору франшизи по відповідному ризику, але не більше страхової суми.

Таким чином, за умовами Договору страхування розмір збитків внаслідок настання страхового випадку визначається на підставі кошторису збитків, калькуляції СТО, а в окремих випадках за погодженням Страховика та Страхувальника на підставі автотоварознавчої експертизи.

Матеріали справи свідчать, що розмір страхового відшкодування потерпілій особі внаслідок пошкодження автомобіля ВАЗ 11183, державний номер НОМЕР_3, в ДТП був визначений на підставі ремонтної калькуляції СТО та виписаного ТОВ «Автосалон Моторс» рахунка-фактури № САМ116756 від 27.02.2013 року, що відповідає умовами договору страхування.

Фактичні обставини справи свідчать, що відповідачем на підставі розрахунку виплати № 547 від 29.01.2014 року, розрахунку № 41 характеру та обємів в результаті пошкодження автомобіля ВАЗ 11183, державний номер НОМЕР_3 розмір завданого матеріального збитку був визначений в сумі 15867,48 грн., а сума страхового відшкодування в розмірі 14867,48 грн.

При цьому зі змісту складеного відповідачем страхового акту № 547 від 29.01.2014 року вбачається, що сума страхового відшкодування була визначена в розмірі 14867,48 грн. на підставі висновку експерта.

Ухвалами від 01.09.2016 року та від 13.09.2016 року суд зобовязував відповідача надати висновок експерта (експертизи), на підставі якого був визначений розмір матеріального збитку, завданого автомобілю ВАЗ 11183, державний номер НОМЕР_3, в сумі 15867,48 грн.

Втім відповідач вимоги ухвал суду не виконав, висновок експерта (експертизи) не надав, а отже не довів суду належними доказами розмір оціненої шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю потерпілого.

Як визначено в абзаці 1 пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджений факт сплати страхового відшкодування за вказаним договором на користь погодженої Страхувальником особи - Товариства з обмеженою відповідальністю Автосалон Моторс, на рахунок якої перераховані кошти в сумі 19067,04 грн.

Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 19067,04 грн. право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, що кореспондується з приписами ст. 993 ЦК України.

Приписи статті 9 Закону України "Про страхування" та статті 12 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлюють поняття франшизи, а саме частину збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Вина водія автомобіля Dacia Solenza, державний номер НОМЕР_4, ОСОБА_4 у вчиненні ДТП встановлена постановою Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області від 04.03.2013 року по справі № 268/786/13-п. Зокрема вказаною постановою встановлено, що 16.02.2013 року о 13-10 в м. Макіївка по вулиці Депутатській навпроти будинку № 165 водій ОСОБА_4 керувала автомобілем Dacia Solenza, номерний знак НОМЕР_4, на порушення вимог п.п. 2.3 (б), 11.3. Правил дорожнього руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року № 1306) не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну, відволіклась від керування, в результаті чого виїхала на смугу зустрічного руху та скоїла наїзд на автомобіль ВАЗ 11183, номерний знак НОМЕР_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обовязковим для господарського суду в розумінні вимог статті 35 ГПК України щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Так, з наявного в матеріалах справи полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4457278, яким застрахований автомобіль Dacia Solenza, державний номер НОМЕР_4, передбачена франшиза в сумі 1000,00 грн.

На адресу суду надійшов лист Моторного (транспортного) страхового бюро № 7/2-28/23795 від 12.09.2016 року, відповідно до якого бланк зазначеного полісу № АВ/4457278 був укладений страхувальником ОСОБА_4 зі страховиком ПрАТ «УАСК АСКА» зі строком дії з 05.11.2012 року до 04.11.2013 року, але станом на 09.09.2016 року не діє. Отже, станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди поліс діяв.

Таким чином, позивачем доведено суду, що цивільно-правова відповідальність власника та володільця автомобіля Dacia Solenza, державний номер НОМЕР_4 на момент вчинення ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві Українська акціонерна страхова компанія АСКА.

Докази у справі свідчать, що відповідач сплатив на користь позивача частково суму страхового відшкодування в загальному розмірі 14867,48 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 7042 від 28.08.2014 року та № 7032 від 29.08.2014 року, засвідчені копії яких знаходяться у справі (а.с. 62, 63).

Оскільки до позивача перейшло право регресних вимог до відповідача, враховуючи підтвердження сплати позивачем страхового відшкодування погодженій особі ТОВ «Автосалон Моторс» в сумі 19067,04 грн., розмір страхового відшкодування, яке зобовязаний відшкодувати відповідач, визначається за вирахуванням франшизи в сумі 1000,00 грн. та здійсненої часткової сплати страхового відшкодування в розмірі 14867,48 грн., та складає 3199,56 грн.

Отже, в даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності водія автомобіля Dacia Solenza, державний номер НОМЕР_4, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи та здійсненої часткової сплати відповідачем страхового відшкодування, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги, яке ця особа має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведений факт заподіяння шкоди, в розумінні вимог статті 1166 ЦК України, і її розмір, та право регресного відшкодування виплаченої ним суми в розмірі 3199,56 грн. на підставі статті 27 Закону України Про страхування, статті 993 ЦК України. Відповідач докази сплати страхового відшкодування в повному обсязі суду не надав.

За такими обставинами позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування до Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 3199,56 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. покладаються на відповідача у справі - Приватне акціонерне товариство Українська акціонерна страхова компанія АСКА, відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 22.09.2016 року згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 993, 1166, 1188, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України Про страхування, ст. ст. 22, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів", ст. ст. 42, 43, 33, 34, 44, 49, 75, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування до Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА, юридична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А, поштова адреса: 69002, м. Запоріжжя, вул. Перша Ливарна, буд. 40, оф. 210, , на користь:

- Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування, 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, , суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 3199 (три тисячі сто девяносто девять) грн. 56 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп., видавши наказ.

Повне рішення складено 27.09.2016 року

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.