ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2016 р. Справа № 925/757/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Кадусі Н.В., за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача ОСОБА_2 за довіреністю, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши за позовом субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 до Відділу освіти Уманської районної державної адміністрації про стягнення 170 442 грн. 04 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - субєкт підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 звернувся в господарський суд з позовом до Відділу освіти Уманської районної державної адміністрації (далі - відповідач) про стягнення, на підставі договору № 43.291/4 на виконання підрядних робіт на капітальний ремонт системи опалення Дубівського НВК Уманського району Черкаської області від 01.10.2013 року, 96 459 грн. 04 коп. основного боргу, 67 871 грн. 04 коп. інфляційних втрат, 6 112 грн. 59 коп. 3% річних, що разом складає 170 442 грн. 04 коп., та відшкодування судових витрат.

Відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву (а.с. 60-63), у якому проти позову заперечував з мотивів безпідставності позовних вимог, а саме - виконані роботи повністю оплачені у відповідності до умов договору за виключенням суми завищення вартості робіт в розмірі 65 245 грн., встановленої Уманською обєднаною фінансовою інспекцією ДФІ у Черкаській області в ОСОБА_2 № 02-21/96 від 25.04.2014 року ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності щодо достовірності обсягів кредиторської заборгованості у Відділі освіти Уманської районної державної адміністрації за період з 01.01.2014 по 31.03.2014 року. До письмового відзиву відповідачем подано письмові документи, що на думку відповідача, обґрунтовують заперечення.

В засіданнях суду представник позивача позов з підстав і в розмірі, викладених у позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю, представник відповідача позов не визнала і в його задоволенні просила відмовити з підстав, викладених у письмовому відзиві.

Згідно з ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувалась вступна і резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє частково з наступних підстав.

01.10.2013 року відповідач - Відділ освіти Уманської райдержадміністрації, як замовник, та позивач - субєкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_3, як підрядник, уклали договір № 43/291 на виконання підрядних робіт на капітальний ремонт системи опалення Дубівського НВК Уманського району Черкаської області (далі - Договір) (а.с.15-17), за умовами п. 1.2 якого, замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобовязання виконати роботи з капітального ремонту системи опалення Дубівського НВК Уманського району Черкаської області.

Відповідно до п.п. 2.2, 2.3 Договору вартість робіт згідно договірної ціни складеної на підставі договірної ціни складає 449 997 грн. згідно річного плану асигнувань без ПДВ, т.я. підрядник не є платником податку на додану вартість. Фактична вартість робіт визначається на підставі актів здачі приймання виконаних робіт по формі КБ-2В, КБ-3.

Пунктом 3.5 Договору сторони передбачили, що оплата за виконані роботи проводяться замовником в строк трьох банківських днів з дати підписання ним актів виконаних робіт.

Відповідно до п. 9.1. Договору у разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за виконані роботи здійснюється протягом трьох банківських днів з дати отримання замовником бюджетного призначення на фінансування робіт на свій реєстраційний рахунок.

На виконання умов Договору позивачем були виконані, а відповідачем прийняті будівельні роботи на загальну суму 449 997 грн., що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2013 року за формою КБ-2В (а.с. 38-46) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2013 року за формою КБ-3 (а.с. 37).

Відповідач свої зобовязання по договору виконав частково, перерахував на поточний рахунок позивача кошти в сумі 384 752 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 38 від 27.12.2013 року на суму 200 000 грн. та платіжним дорученням № 8 від 12.05.2014 року на суму 184 752 грн.(а.с. 85-86).

Залишок заборгованості відповідач не оплатив посилаючись на ОСОБА_2 Державної фінансової інспекції України ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності щодо достовірності обсягів кредиторської заборгованості у Відділі освіти Уманської районної державної адміністрації за період з 01.01.2014 р. по 31.03.2014 р. № 02-21/96 від 25.04.2014 року з якого слідує, що до ОСОБА_2 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2013 року за формою КБ-2В включений податок на додану вартість (далі - ПДВ) у вартість придбаних матеріалів і послуг на суми 63 819 грн. та 1 426 грн., що суперечить п.2.2 Договору за яким підрядник не є платником ПДВ, у звязку з чим вартість робіт завищена загалом на 65 245 грн.

Відтак, судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем на день розгляду спору становить 65 245 грн.

Отже, спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобовязань підряду, виникли із договору № 43.291/4 на виконання підрядних робіт на капітальний ремонт системи опалення Дубівського НВК Уманського району Черкаської області від 01.10.2013 року, вимоги позивача витікають із суті прав та обовязків сторін за цим договором.

За змістом ст.ст. 173, 174, 193, 202 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обовязків (зобовязань), зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, припиняється на підставах, встановлених договором або законом, зокрема належним виконанням.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно з ч.1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується частина 1 статті 193 ГК України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 статті 193 ГК України та статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами статті 629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610,ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України: порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання; у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, на момент розгляду справи матеріалами справи підтверджується основна заборгованість у розмірі 65 245 грн. і підлягає до стягнення саме ця сума, що представник відповідача не спростовує.

У звязку з простроченням відповідачем строків оплати підрядних робіт, позивач також заявив у позові вимогу про стягнення з відповідача 67 871 грн. 04 коп. інфляційних втрат, 6112 грн. 59 коп. 3% річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України за періоди прострочення з 30.11.2013р. по 27.09.2014р. та з 29.09.2014р. по 05.07.2016р.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок сум інфляційних втрат та 3% річних суд встановив, що позивачем їх нарахування проведено невірно, всупереч умовам п. 9.1. договору, ст. 534 ЦК України, на яку він послався в обґрунтування розрахунку. Згідно розрахунку, проведеного судом, за період прострочення розмір інфляційних втрат становить 74 091 грн. 30 коп., розмір 3% річних становить 8251 грн. 07 коп.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони. З аналізу даної норми вбачається, що господарський суд не має права з власної ініціативи виходити за межі заявлених позовних вимог.

Оскільки позивачем інфляційні втрати визначені у розмірі 67 871 грн. 04 коп. та 3% річних визначені у розмірі 6 112 грн. 59 коп., то стягненню підлягають саме ці суми.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач не виконав договірні зобовязання щодо порядку розрахунків за виконані позивачем роботи, тому, з наведених вище підстав, позовні вимоги про стягнення заборгованості задовольняється частково в сумі 65 245 грн., в решті вимог щодо стягнення 31 214 грн. 04 коп. основного боргу суд відмовляє, з огляду на їх безпідставність, позовні вимоги про стягнення 67 871 грн. 04 коп. інфляційних втрат та 6 112 грн. 59 коп. 3% річних за прострочення виконання зазначеного грошового зобовязання задовольняються повністю.

Акт № 02-21/96 від 25.04.2014 року ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності щодо достовірності обсягів кредиторської заборгованості у Відділі освіти Уманської районної державної адміністрації за період з 01.01.2014 по 31.03.2014 року, складений Уманською обєднаною фінансовою інспекцією ДФІ у Черкаській області, суд належним доказом спростування наявності і розміру спірної заборгованості, в розумінні ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, не визнає, тому заперечення відповідача на позов вважає безпідставним і відхиляє.

Відповідно до статті 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог - судовий збір в розмірі 2088 грн. 42 коп.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відділу освіти Уманської районної державної адміністрації, , місцезнаходження: 20300, м. Умань, Черкаська область, вул. Залізняка, 2а на користь субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3, код ЄДРПОУ НОМЕР_1, місцезнаходження: 20300, АДРЕСА_1 65 345 грн. основного боргу, 67 871 грн. 04 коп. інфляційних втрат, 6 112 грн. 59 коп. 3% річних та 2088 грн. 42 коп. судових витрат.

В решті позовних вимог в частині стягнення 31 214 грн. 04 коп. основного боргу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 29.09.2016 року.

Суддя В.М. Грачов