ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.09.16р. Справа № 904/11196/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "МТС Україна", м. Київ

До Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державне підприємство "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІпроектреконструкція", м. Київ

про визнання права користування нежитловим вбудованим приміщенням та частиною даху

Суддя Крижний О.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №0241/16 від 01.07.2016 року, представник

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №47 від 18.04.2016 року, представник

від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "МТС Україна" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області про визнання права користування приватного акціонерного товариства "МТС Україна" нежитловим вбудованим приміщенням та частиною даху (реєстровий номер 04653199.7.АААДЕБ668), загальною площею 33,0м2 (21,0+12,0), розміщеними за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ширшова, 7, на 9 поверсі та на даху 9-поверхового будинку, що перебуває на балансі Дніпропетровської філії державного підприємства "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІпроектреконструкція", до 21.10.2018 року включно на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 22.01.2010 року № 12/02-3855а-ОД.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.01.2010 року між приватним акціонерним товариством "МТС Україна" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області було укладено договір оренди № 12/02-3855а-ОД. Згідно з п.10.1 договору строк його дії становить 2 роки 11 місяців: з 22.01.2010 року по 21.12.2012 року включно. Протягом місяця після закінчення терміну дії договору оренди № 12/02-3855а-ОД позивач на адресу відповідача заяву про припинення договору не надсилав й відповідну заяву від відповідача не отримував. За наведених обставин з урахуванням приписів Закону про оренду, на думку позивача, строк дії договору оренди № 12/02-3855а-ОД було продовжено на той самий строк, спочатку - до 21.11.2015 року, потім - до 21.10.2018 року. Проте, позивачем було отримано лист відповідача від 17.01.2015 року № 11-12-00234, згідно з яким було повідомлено, що договір є припиненим з 21.12.2012 року. Листом від 21.10.2015 року № 11-08-07016 відповідач повідомив позивача про обов'язок останнього повернути орендоване майно балансоутримувачу та сплатити неустойку. Відповідно до листа від 22.10.2015 року № 11-12-07036 відповідач звернувся із претензією, згідно з якою позивачеві нараховані до сплати збитки та неустойку в загальному розмірі 486 836,20 грн. за позадоговірне використання майна. Позивач вважає дії відповідача щодо одностороннього розірвання договору від 22.01.2010 року № 12/02-3855а-ОД є протиправними. Таким чином, на думку позивача, враховуючи відсутність своєчасної заяви відповідача про припинення, договір було пролонговано й позивач має повне право користуватися орендованим майном згідно з умов чинного договору оренди.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.02.2016 року, яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.05.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.07.2016 року постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.05.2016 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.02.2016 року скасовано, а справу №904/11196/15 направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №904/11196/15 передано на розгляд судді Крижному О.М.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської 19.08.2016 року суддею Крижним О.М. справу № 904/11196/15 прийнято до свого провадження та призначено до розгляду на 01.09.2016 року.

Відповідач, згідно відзиву наявного в матеріалах справи, проти позовних вимог заперечує та зазначає, що посилання позивача на відсутність своєчасної заяви від відповідача про припинення договору, у зв'язку з чим договір вважається пролонгованим та позивач має повне право користування орендованим майном згідно з умовами чинного договору оренди, не відповідають обставинам справи та умовам договору оренди, а тому в даному випадку не можна застосовувати ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у зв'язку з чим Регіональне відділення після закінчення строку дії договору оренди № 12/02-3855а-ОД здійснювало роботу по продовженню строку дії договору оренди на наступний термін, а оскільки між приватним акціонерним товариством "МТС Україна" та регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області не було досягнуто згоди щодо істотних умов за договором оренди № 12/02-3855а-ОД, незалежна оцінка об'єкту оренди втратила чинність, позивачем не виконувалися істотні умови договору, всі зміни та доповнення до цього договору вважаються дійсними лише в тому випадку, якщо вони здійснені в письмовій формі та підписані обома сторонами, договір оренди припинив свою дію у зв'язку із закінченням строку, на який він був укладений - 21.12.2012 року і орендарю необхідно повернути державне майно за актом приймання-передачі балансоутримувачу.

30.08.2016 року від відповідача надійшли письмові пояснення з урахуванням постанови Вищого господарського суду України, в яких зазначає про необхідність дослідити обставину чи мала місце заява про припинення договору протягом місяця після закінчення його дії.

30.08.2016 року позивачем надані пояснення, відповідно до яких просить врахувати висновки Вищого господарського суду України у постанові від 11.01.2006 року у справі №6/1207-06 про те, що надана позивачем завірена ксерокопія опису вкладення є належним доказом надсилання відповідно до ст. 32 КПК України, у зв'язку з чим просить вважати надані належним чином завірені копії описів вкладення, згідно з якими на адресу відповідача направлялися заяви про намір продовжити строк дії спірного договору оренди у якості належних доказів направлення заяви про продовження строку дії договору та задовольнити позовні вимоги.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розгляд справи був відкладений з 01.09.2016 року на 15.09.2016 року, з 15.09.2016 року на 21.09.2016 року, у судовому засіданні 21.09.2016 року оголошено перерву на 22.09.2016 року.

У судовому засіданні 22.09.2016року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

22.01.2010 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України у Дніпропетровській області (орендодавець) та закритим акціонерним товариством "Український мобільний зв'язок", правонаступником якого є приватне акціонерне товариство "МТС Україна" (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-3855а-ОД, відповідно до п. 1.1 умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме нерухоме майно нежитлове вбудоване приміщення та частина даху (реєстровий № 04653199.7.АААДЕБ 668) (майно), площею 33,0 (21,0 + 12,0) кв.м., розміщене за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ширшова, 7, на 9 (дах) поверсі 9-ти поверхового будинку, що перебуває на балансі Дніпропетровського філіалу державного підприємства "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІпроектреконструкція" (далі - балансоутримувач, третя особа), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 24.07.2009 року і становить за незалежною оцінкою 234 937,00 грн.

Пунктом 1.2 договору визначено, що майно передається в оренду з метою розміщення обладнання стільникового зв'язку (21м2) та установки АФП (12м2). Використання орендованого державного майна не за призначенням забороняється.

На виконання умов договору орендодавець передав орендарю нерухоме майно нежитлове вбудоване приміщення та частина даху площею 33,0 (21,0 + 12,0) м2, розміщене за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ширшова, 7, вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 24.07.2009 року і становить за незалежною оцінкою 234 937,00 грн., що підтверджується актом приймання-передачі від 22.01.2010 року.

Згідно з п. 2.5 договору у разі припинення цього договору майно повертається орендарем балансоутримувачу. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі, копія якого надається орендарем орендодавцю у місячний термін з дати його підписання. Обов'язок щодо складання акта приймання-передавання покладається на орендаря (п.2.6 договору).

Пунктом 5.20 договору визначено, що орендар, у разі наміру продовжити строк дії договору оренди, зобов'язаний не пізніше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору оренди подати орендодавцю про це заяву з документами щодо виконання умов договору оренди (дозвіл пожежників, копія договору страхування державного майна, платіжні доручення про сплату страхового платежу та інше).

У разі неподання орендарем до орендодавця заяви на протязі встановленого цим пунктом договору терміну, або відмови орендодавця від продовження строку дії договору оренди на новий термін, договір припиняє свою дію, а орендар зобов'язаний виселитися у день, визначений за договором, як кінцевий термін дії договору оренди, та надати орендодавцю акт повернення орендованих площ балансоутримувачу. У разі невиконання цієї умови договору оренди орендар сплачує неустойку у розмірі подвійної орендної плати за поточний місяць користування майном за час прострочення та збитки за безпідставне фактичне використання державного майна.

Пунктом 10.1 договору визначено, що даний договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 22.01.2010 року по 21.12.2012 року включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, повній оплаті за договором і при наданні інформації щодо виконання умов цього договору, а саме: наявності договору страхування, дозволу або декларації наданої органами державного пожежного нагляду та узгодження балансоутримувача, договір, за заявою орендаря щодо продовження терміну дії, може бути продовжений на тих самих умовах, які передбачені у договорі.

Пунктом 10.5 договору передбачено, що договір припиняє дію у разі невиконання орендарем взятого на себе зобов'язання щодо страхування орендованого майна протягом місяця з дати укладання договору та зобов'язання щодо отримання дозволу або декларації органами державного пожежного нагляду.

Відповідно до п. 10.9 договору визначено, що чинність цього договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації орендованого майна орендарем; загибелі орендованого майна; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду; банкрутства орендаря; ліквідації орендаря - юридичної особи; у разі смерті орендаря (якщо орендарем є фізична особа) та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України.

Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов'язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря (п.10.13 договору).

У пункті 10.15 договору визначено, що взаємовідносини сторін, не врегульовані цим договором, регулюються чинним законодавством України.

Позивач вважає, що у зв'язку із відсутністю заяви відповідача про припинення договору, договір оренди є пролонгованим на наступний термін, а тому позивач має повне право користуватися орендованим майном згідно з умов чинного договору оренди, проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1 та 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Згідно з частиною 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст.2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Вищий господарський суд України, скасовуючи постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.05.2016 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.02.2016 року та направляючи справу на новий розгляд вказав, що судами попередніх інстанцій не встановлено: чи мала місце у 2012 році відмова орендодавця від пролонгації спірного договору оренди; чи дотримано сторонами вимоги щодо продовження строку дії договору оренди після 21.12.2012 р.; чи припинився договір оренди нерухомого майна від 22.01.2010 р. №12/02-3855а-ОД та з яких підстав, а також чи настали передбачені підстави для передачі орендованого майна уповноваженому органу управління. Також вказано, що судами попередніх інстанцій не було і надано належної правової оцінки наказу Регіонального відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській від 27.11.2014 року №12/02-265-ПО.

В матеріалах справи міститься лист (вих.№11-02-07143 від 14.11.2014 року) регіонального відділення Фонду державного майна адресованого приватному акціонерному товариству "МТС Україна" у якому повідомляє про необхідність здійснення нової незалежної оцінки об'єкта оренди та у зв'язку з цим питання продовження дії договору оренди №12/02-3855а-ОД від 22.01.2010 року можливо вирішити лише шляхом підписання додаткових угод на базі нової незалежної оцінки, які направлялися листами від 28.12.2010 року №11-02-09262, від 15.12.2011 року №11-02-07581, від 28.09.2012 року №11-02-05583. Також відповідач повідомляв позивача, що у разі відмови від виконання вказаних умов, вважати даний лист заявою про припинення договору оренди від 22.01.2010 року №12/02-3855а-ОД, у зв'язку з чим орендар повинен повернути державне майно за актом приймання-передачі балансоутримувачу.

В подальшому відповідач листами від 27.11.2014 року № 11-02-07522, від 21.10.2015 року №11-08-07016 Регіональне відділення повідомило позивача, що оскільки орендарем не виконано умови договору оренди договір припинив свою дію 21.12.2012 року і що орендар зобов'язаний повернути державне майно за актом приймання-передачі, один примірник якого надати до Регіонального відділення, а в протилежному випадку буде нараховуватися неустойка за час прострочення користування державним майном.

Умовою для продовження чинності укладеного між сторонами договору є заява орендаря, щодо продовження терміну дії, наданою відповідно до пункту 5.20 договору, яким визначено, що орендар, у разі наміру продовжити строк дії договору оренди, зобов'язаний не пізніше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору оренди подати орендодавцю про це заяву з документами щодо виконання умов договору оренди (дозвіл пожежників, копія договору страхування державного майна, платіжні доручення про сплату страхового платежу та інше).

Однак, у п. 10.1 договору визначено, що даний договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 22.01.2010 року по 21.12.2012 року включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, повній оплаті за договором і при наданні інформації щодо виконання умов цього договору, а саме: наявності договору страхування, дозволу або декларації наданої органами державного пожежного нагляду та узгодження балансоутримувача, договір, за заявою орендаря щодо продовження терміну дії, може бути продовжений на тих самих умовах, які передбачені у договорі.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендареві забезпечується захист його права на майно, одержане ним за договором оренди, нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту права власності.

Частиною 2 статті 17 цього Закону встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Докази подання відповідачем такої заяви позивачеві протягом місяця з дня закінчення договору в матеріалах справи відсутні, відповідачем також не доведено факту вручення позивачеві такої заяви.

За цієї обставини слід визнати, що договір вважається продовженим відповідно до правила частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" на 2 роки і 11 місяців, а саме до 21.11.2015 року.

Аналогічної правової позиції дійшов і Вищий господарський суд України у постановах №904/10990/15 від 20.07.2016 року та №904/11200/15 від 22.06.2016 року.

Наданий у справу наказ регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області №12/02-265-ПО "Щодо припинення терміну дії договору оренди з ПрАТ "МТС Україна" вважати договір оренди нерухомого майна від 22.01.2010 року №12/02-3855а-Од, що належить до державної власності, укладений між Регіональним відділенням ФДМУ по Дніпропетровській області та ПрАТ "МТС Україна" таким, що припинив свою дію з 21.12.2012 року, носить характер внутрішнього документу і жодним чином не може впливати на права та обов'язки позивача.

Позивач вважає, що має місце і друге продовження строку дії договору з 22.11.2015 року до 21.10.2018 року включно.

Стосовно даного питання суд звертає увагу на необґрунтованість такої думки позивача з наступних підстав.

Позивачем на порушення умов п. 5.20 договору не здійснено заходів щодо страхування орендованого нерухомого майна на користь орендодавця від пожежі, залиття, протиправних дій 3-х осіб, стихійних явищ та не надано відповідачу копію договору страхування, страхового полісу та копію платіжного доручення з відміткою банку про сплату страхового платежу, не забезпечено пожежну безпеку орендованого приміщення.

Згідно пояснень самого позивача від 13.09.2016 року (а.с.188-190) дозвіл/декларація органу державного пожежного нагляду, страхування, узгодження балансоутримувача напередодні пролонгації позивачем не отримувалися (не робилися), при цьому позивач звертає увагу, що відсутність страхування дозволу пожежників, погодження балансоутримувача згідно з чинним законодавством не є підставами для припинення договорів оренди. Позивач вказує, що орендодавець має право протягом місяця після закінчення строку дії договору від нього відмовити. Оскільки такого зроблено не було, позивач вважає договір пролонгованим.

Однак, суд звертає увагу, що п.10.1 спірного договору чітко встановлено, умови, за яких договір може бути продовженим, а саме: відсутність заяви про припинення строку дії договору однієї із сторін, повна оплата, наявність договору страхування, дозвіл або декларація надана органами державного пожежного нагляду та узгодження балансоутримувача, заява орендаря щодо продовження терміну дії.

Матеріалами справи підтверджується отримання (вх.-ТО-15-33584 від 25.11.2015 року, тобто на 4-й день після закінчення продовженого строку дії договору) позивачем листа регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області №11-08-07016 від 21.10.2015 року, з якого вбачається про намір відповідача припинити дію договору, у зв'язку з чим просить повернути орендоване майно за актом приймання-передачі. Також відповідачем направлялася позивачу претензія №11-12-07036 від 22.10.2015 року про сплату неустойки та виселення із орендованого приміщення, яка отримана позивачем 20.11.2015 року (вх.№ТО-15-3306911).

Ці дії відповідача свідчать про намір не продовжувати дію договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 22.01.2010 року № 12/02-3855а-ОД, який було автоматично продовжено з 22.12.2012 року по 21.11.2015 року.

Позивачем не надано доказів виконання умов п.5.20 та п.10.1 договору, у той же час наявні докази подання відповідачем заяви про припинення дії договору, спірний договір вважається припиненим з 22.11.2015 року (21.11.2015 року - останній день строку дії договору).

За викладеного, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення.

З урахуванням положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Крім того, пунктом п. 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 (зі змінами та доповненнями) передбачено, що у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Таким чином, оскільки дана справа переглядалась в апеляційному і касаційному порядку, за результатами яких передана на новий розгляд, при новому розгляді справи суд має розподілити судові витрати за розгляд апеляційної та касаційної скарги. У звязку з тим, що як апеляційну так і касаційну скаргу подавав позивач по справі, а отже і сплачував за їх розгляд судовий збір, при новому розгляді у звязку із відмовою в задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача у повному обсязі.

Керуючись статтями 1, 4, 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача.

Повне рішення складено 23.09.2016 року.

Суддя О.М. Крижний