РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016Справа № 910/3705/16
За позовом Приватного акціонерного товариства "Отіс"

до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр"

про стягнення 33 409,90 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Мацюк В.В. (представник за довіреністю №8 від 29.01.2016р.);

від відповідача: Печена Л.Р. (представник за довіреністю №38-123/03 від 12.01.2016р.);

- Панова С.А. (представник за довіреністю №38-124/03 від 12.01.2016р.);

від третьої особи: Науменко С.В. (представник за довіреністю №02-65 від 05.01.2016р.).

Обставини справи:

Приватне акціонерне товариство "Отіс" (надалі - позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва"(надалі - відповідач) суми заборгованості за Договором № D2 4Т № 759 на виконання ремонту ліфтів від 17.09.2015р. в розмірі 33 409,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своїх обов'язків за договором в повному обсязі не виконав, повну вартість виконаних позивачем робіт у строки визначені договором не оплатив.

Відповідач подав для долучення до матеріалів справи письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що ним було здійснено переплату вартості виконаних позивачем робіт за іншими договорами (D24Т551 від 25.06.2015р., D24Т520 від 25.06.2015р., D24Т575 від 06.07.2015р.) на загальну суму 33 409,90 грн. З огляду на викладене, відповідачем було надіслано на адресу позивача лист № 302/б від 02.10.2015р. з проханням зарахувати переплату вартості робіт в розмірі 33 409,90 грн. в рахунок оплати вартості робіт за Договором № D2 4Т № 759 на виконання ремонту ліфтів від 17.09.2015р. та з метою остаточного розрахунку, відповідач перерахував позивачу суму грошових коштів в розмірі 1 875,93 грн., а тому, на думку відповідача, оплата вартості робіт за Договором № D2 4Т № 759 на виконання ремонту ліфтів від 17.09.2015р. здійснена останнім у повному обсязі.

Третьою особою подано для долучення до матеріалів справи письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду, відповідно до якого зазначається про неможливість надати відомості про суть договірних зобов'язань між сторонами, обсяг і вартість послуг, наданих позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд призначено на 29.03.2016р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2016р. розгляд справи відкладено до 12.04.2016р. Крім того, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр".

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 12.04.2016р. у справі №910/3705/16 призначено судову економічну експертизу, проведення якої у встановлений законом строк доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз та зупинено провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2016р. поновлено провадження у справі №910/3705/16, зобов'язано учасників судового процесу у строк до 24.06.2016р. надати суду необхідні для проведення судової експертизи документи, повторно зобов'язано відповідача оплатити вартість судової економічної експертизи, докази чого надати до матеріалів справи та зупинено провадження у справі.

09.09.2016р. до Господарського суду міста Києва надійшов висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №7018/16-45 від 11.08.2016р. разом з матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2016р. поновлено провадження у справі №910/3705/16 та призначено справу до розгляду на 27.09.2016р.

Розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 27 вересня 2016 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2015 року між позивачем (підрядник за Договором) та відповідачем (замовник за Договором) було укладено Договір № D2 4Т № 759 на виконання ремонту ліфтів від 17.09.2015р. (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого замовник доручав, а підрядник забезпечував виконання робіт з ремонту 20-ти ліфтів, розташованих за адресами: м. Київ, вул. Машинобудівна, 25 (п.1), реєстр. №№ 9449, 9450; пр. Повітрофлотський, 34 (п.6), реєстр. № 909; пр. Чоколівський 12 (п.1), реєстр. № 30861; вул. Антонова, 15-А (п. 1,2,4) реєстр. №№ 7536, 7537, 7539; вул. Антонова, 9 (п. 1,2,3) реєстр. №№ 7288, 10114, 7290; вул. Донця, 21-А (п. 1,2,3) реєстр. №№ 1931, 1932, 1933; вул. Липківського, 37-А (п.1,2), реєстр. №№ 1857, 1858, 1859, 1860; вул. Гетьмана, 36 (п.3), реєстр. №18057; вул. Гетьмана, 38 (п.1), реєстр. №11853; вул. Солом'янська, 4/2 (п.1), реєстр. № 7334 та придбання необхідних матеріалів і устаткування для виконання цих робіт, а замовник зобов'язувався прийняти та оплатити підряднику вартість робіт і матеріалів, яка визначена в договірній ціні.

Договірна ціна визначається на основі твердого кошторису, складеного за правилами визначення вартості будівництва ДСТУ БД.1.1-1:2013 (із змінами та доповненнями), що є невід'ємною частиною Договору. При складанні договірної ціни обчислення загальновиробничих, адміністративних витрат та прибутку здійснюється за показниками, які враховані у складі інвесторської кошторисної документації. Заготівельно-складські витрати розраховуються за усередненими відсотковими показниками до кошторисної вартості матеріалів, передбаченими в інвесторській кошторисній документації. Договірна ціна є твердою, узгоджена сторонами і використовується при приведенні взаєморозрахунків. Договірна ціна складає: всього 29 404,86 грн., ПДВ 20% 5 880,97 грн., разом 35 285,83 грн. (п. 2.1. Договору).

Згідно з п. 2.3. Договору виконання робіт оформлюється актом приймання виконаних робіт за формою КБ-2в та довідкою за формою КБ-3 не пізніше останнього робочого дня звітного місяця.

Як передбачено в п. 2.4. Договору оплата вартості ремонту ліфтів, згідно з п. 2.1. Договору, здійснюється замовником протягом 5-ти робочих днів з дня підписання акту приймання виконаних робіт за формою КБ-2в та довідкою за формою КБ-3.

У відповідності до п. 6.1. Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 30 листопада 2015 року, в частині розрахунків (оплати) - до повного виконання відповідачем своїх зобов'язань за цим Договором.

Додатком до Договору сторони також погодили та підписали Договірну ціну.

На виконання умов Договору позивачем було виконано роботи на загальну суму в розмірі 35 285,83 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями Акту приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2015р. від 30.09.2015р. за формою КБ-2в та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2015р. від 30.09.2015р. за формою КБ-3.

Виконані позивачем роботи були прийняті відповідачем, що підтверджується підписами його уповноважених представників та відбитками печатки останнього на вказаних вище актів та довідці.

Свої зобов'язання в частині оплати вартості виконаних позивачем робіт, відповідач виконав частково на суму 1 875,93 грн.

У зв'язку з тим, що відповідач повністю не розрахувався з позивачем за виконані роботи, останній був змушений звернутись до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі абро на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові

Відповідно до статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Згідно зі ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором. (ст. 854 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за укладеним між сторонами Договором виконав частково на суму 1 875,93 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією банківської виписки по рахунку позивача та не сплатив позивачу повну вартість зазначених вище робіт на вказану суму.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З врахуванням п. 2.4. Договору та ст. 253 Цивільного кодексу України, прострочення оплати вартості виконаних робіт за Договором у відповідача розпочалось з 06.10.2015р.

Щодо заперечень відповідача на позовну заяву, наведених у відзиві, суд відзначає наступне.

За змістом системного аналізу приписів ст.ст. 43, 104 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на місцевий господарський суд покладено обов'язок всебічно та повно з'ясувати і дослідити обставини справи в їх сукупності, що мають значення для її вирішення по суті.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов'язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності.

З метою правильного та об'єктивного розгляду даної справи, судом було призначено судову економічну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання щодо документального підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем за договором D24Т759 на виконання ремонту ліфтів від 17.09.2015р. в розмірі 33 409,90 грн. та документального підтвердження сплати відповідачем на рахунок позивача суми коштів в розмірі 66 161,35 грн. за Договором D24Т551 від 25.06.2015р., суми коштів в розмірі 28 166,58 грн. за Договором D24Т520 від 25.06.2015р. та суми коштів в розмірі 46 692,47 грн. за Договором D24Т575 від 06.07.2015р.

Відповідно до наявного в матеріалах справи висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №7018/16-45 від 11.08.2016р. заявлений позивачем розмір заборгованості відповідача за Договором № D2 4Т № 759 на виконання ремонту ліфтів від 17.09.2015р. в сумі 33 409,90 грн. документально підтверджується, а сплата відповідачем на рахунок позивача суми коштів в розмірі 66 161,35 грн. за Договором D24Т551 від 25.06.2015р., суми коштів в розмірі 28 166,58 грн. за Договором D24Т520 від 25.06.2015р. та суми коштів в розмірі 46 692,47 грн. за Договором D24Т575 від 06.07.2015р. документально не підтверджується.

При цьому, суд виходить з того, що відповідно до ст. 42 ГПК України висновок експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими ст. 43 процесуального кодексу.

Матеріали справи не містять належного виконання відповідачем своїх зобов'язань з оплати вартості виконаних позивачем робіт за договором, в тому числі шляхом переплат за іншими договорами, які були прийняті позивачем в рахунок погашення заборгованості за Договором № D2 4Т № 759 на виконання ремонту ліфтів від 17.09.2015р.

Суд також відзначає, що при розгляді даної справи судом було досліджено розрахунки за Договором D24Т551 від 25.06.2015р., Договором D24Т520 від 25.06.2015р., Договором D24Т575 від 06.07.2015р. задля повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, на які посилаються учасники судового процесу, як на підставу своїх вимог чи заперечень, тоді як за висновками суду, з урахуванням п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» однією з підстав позову є Договір № D2 4Т № 759 на виконання ремонту ліфтів від 17.09.2015р., а відповідач безпідставно вказує на переплату вартості виконаних робіт за іншими, укладеними з позивачем договорами, які не стосуються предмету та підстав заявленого позову.

Поряд з цим, господарський суд відзначає, що у випадку документального підтвердження наявної у позивача перед відповідачем заборгованості за вказаними вище, останні не позбавлений звернутися до суду з окремим позовом (позовами) для захисту свого порушеного права.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів, що підтверджують та обґрунтовують відсутність у нього підстав для невиконання зобов'язань, передбачених умовами Договору, укладеного з позивачем.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено, що позовні вимоги в справі №910/3705/16 підлягають задоволенню повному обсязі та стягненню з відповідача на користь позивача 33 409,90 грн. основного боргу.

Судовий збір у розмірі 1 378,00 грн., відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Судові витрати з оплати вартості судової експертизи в розмірі 6 165,60 грн. у зв'язку з задоволенням позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" (, адреса: 03186, м. Київ, вул. Соціалістична, буд. 6) на користь Приватного акціонерного товариства "Отіс" (, адреса: 03062, м. Київ, вул. Чистякіська, буд. 32) суму основного боргу в розмірі 33 409,90 грн. (тридцять три тисячі чотириста дев'ять гривень 90 коп.) та судовий збір в розмірі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.09.2016р.

Суддя С.М. Морозов