ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

"29" вересня 2016 р.Справа № 923/604/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Лавриненко Л.В.,

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Чаплинського сільського споживчого товариства

на рішення господарського суду Хероснської області від 30.08.2016р.

по справі № 923/604/16

за позовом: Чаплинського сільського споживчого товариства

до відповідачів:

1. Преображенської сільської ради Чаплинського району Херсонської області,

2. Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства ім. Кірова

про визнання недійсним рішення виконавчого комітету сільської ради та визнання права власності на нерухоме майно

ВС Т А Н О В И Л А:

Рішенням господарського суду Херсонської області від 30.08.2016 року у задоволенні позовних вимог Чаплинського сільського споживчого товариства до Преображенської сільської ради Чаплинського району Херсонської області про визнання недійсним рішення виконавчого комітету вказаної сільської ради від 22.09.2010р. № 64 "Про оформлення приватної власності" та про визнання за позивачем права власності на нерухоме майно з місцезнаходженням Херсонська область, Чаплинський район, с. Преображенка, вул. Кірова, 57, складовими якого є торгівельний центр з ґанками А, а, а1, а2 а3, а4, а6 загальною площею 809,8 м2, навіс, а5, склад Б загальною площею 79,9 м2, туалет В, вимощення № 1, відмовлено.

26.09.2016 року до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Херсонської області надійшла апеляційна скарга Чаплинського сільського споживчого товариства, в якій останнє просило скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 30.08.2016 року та позов задовольнити. Одночасно скаржник клопотав про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення апеляційним судом посилаючись на скрутне фінансове становище.

Ознайомившись з одержаними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід повернути, виходячи з наступного.

Частиною 3 статті 94 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

У відповідності до ч. 2 ст. 44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлені Законом України „Про судовий збір.

За приписами ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до вимог пп. 1, 2 п. 2. ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову (3210 грн.), але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, а ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру складає 1 розмір мінімальної заробітної плати (1378 грн.).

Згідно вимог пп. 4 п. 2. ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлена у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Отже, за подання апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду судовий збір підлягає сплаті у сумі 5 047,46 грн.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

У п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» розяснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати. Господарський суд вправі вчинити дії, про які йдеться у статті 8 Закону, і зі своєї ініціативи з наведенням в ухвалі відповідних мотивів.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями (ч. 2 ст. 3 ГК України). Відповідно до ст.ст. 42, 44 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Таким чином, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, а тому, користуючись правом самостійного залучення фінансових ресурсів, здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій та самостійно нести комерційні ризики їх несприятливості, що можуть настати в результаті діяльності товариства. Юридична особа самостійно має розрахувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій, та самостійно прийняти рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво. Отже, скаржник повинен був при здійсненні своєї господарської діяльності допускати можливість настання несприятливих фінансових наслідків такої діяльності, зокрема, звернення до суду за захистом своїх прав, та, відповідно, сплати судового збору при такому зверненні.

Однак, як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, позивач, заявивши в апеляційній скарзі клопотання про відстрочення сплати судового збору до розгляду апеляційної скарги по суті, не подало жодних доказів (довідку про заборгованість підприємства, копія балансу, звіту про фінансовий стан товариства, копія звіту про фінансові результати, звіт про сукупний дохід за перше та друге півріччя 2016 року, копії довідок банківських установ про залишок коштів на рахунках) на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Посилання скаржника щодо поважності причин для відстрочення сплати судового збору є безпідставними, оскільки положеннями статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено право, а не обовязок суду позивачу сплату судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі.

Додана до клопотання довідка від 19.09.2016р., підписана головою правління Чаплинського ССТ, не приймається судом до уваги, оскільки по - перше: вона адресована іншому суду, а по - друге: з неї не вбачається які саме підстави скрутного матеріального становища скаржника зумовити відсутність коштів для сплати судового збору. Саме по собі посилання на «скрутне матеріальне становище та нестачу оборотних коштів для проведення господарсько фінансової діяльності» без доказів такого становища не є в розумінні ст. 33 ГПК України належним доказом.

Частиною 3 статті 97 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що Чаплинським сільським споживчим товариством не додано до скарги документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому розмірі, а при заявлені клопотання про відстрочення сплати судового збору не подано жодних доказів на підтвердження того, що його майновий стан є скрутним та перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі, колегія судів вважає за необхідне повернути скаржнику апеляційну скаргу без розгляду.

Частиною 4 ст. 97 ГПК України передбачено, що після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга може бути подана повторно.

Також колегія суддів зазначає, що у звязку з поданням апеляційної скарги з недотриманням вимог процесуального закону клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не розглядається.

Керуючись ст. 86, п. 3 ч. 1 ст. 97, ст. 99 ГПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

1. У задоволенні клопотання Чаплинського сільського споживчого товариства відмовити.

2. Апеляційну скаргу Чаплинського сільського споживчого товариства з доданими до неї документами на рішення господарського суду Херсонської області від 30.08.2016р. по справі № 923/604/16 повернути скаржнику.

3. Справу № 923/604/16 повернути до господарського суду Херсонської області.

Головуючий суддя Бєляновський В.В.

Судді Лавриненко Л.В.

ОСОБА_1