ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 вересня 2016 р. Справа № 903/649/16

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Луцької міської філії

до відповідача: Будинкоуправління № 2 квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир - Волинський

про стягнення 10 912,13грн.

Суддя Бондарєв С.В.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1-дов. №13/18-184 від 03.06.2016р.

від відповідача: н/з

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представнику позивача розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учаснику судового процесу згідно ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки.

В судовому засіданні 28.09.2016 року відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Позивач- Публічне акціонерне товариство "Волиньобленерго" в особі Луцької міської філії - звернувся до господарського суду з позовом до відповідача- Будинкоуправління № 2 квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир - Волинський - про стягнення 11 096,84грн., в т.ч. 5 172,10грн.-пені за період з 04.10.2014р. по 01.08.2016р. згідно п. 4.2.1 договору про постачання електричної енергії №529-1623000 від 01.12.2005р., 360,33грн.-3% річних за період з 04.10.2014р. по 01.08.2016р. та 5 564,11грн.-суми індексу інфляції за період з жовтня 2014р. по січень 2016р. (включно) згідно ст. 625 ЦК України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне (несвоєчасне) виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по оплаті електричної енергії згідно договору про постачання електричної енергії №529-1623000 від 01.12.2005р.

Ухвалою суду від 09.09.2016р. порушено провадження по справі та призначено її до розгляду на 28.09.2016р. на 10:00год.

Крім того, зобов'язано сторін представити суду: позивачу- оригінали, долучених до позову доказів; додаткові письмові пояснення щодо нарахування пені, 3% річних, суми індексу інфляції в зазначеному розмірі та за вказаний період; докази часткової оплати; копії статуту та Положення про філію; відповідачу- письмові пояснення (обгрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог; статут; докази часткової оплати.

20.09.2016р. через відділ документального забезпечення та контролю суду від позивача надійшов до суду супровідний лист №02-12/2140 від 20.09.2016р. (вх.№01-54/8484/16 від 20.09.2016р.), яким він до матеріалів справи долучив додаткові пояснення №02-12/2139 від 20.09.2016р. щодо нарахування пені, 3% річних та суми індексу інфляції, заяву №02-12/2138 від 20.09.2016р., копії довіреності №13/18-184 від 03.06.2016р., Положення про Луцьку міську структурну одиницю (філію) ПАТ "Волиньобленерго", затверджену Рішенням Дирекції ПАТ "Волиньобленерго" від 24.03.2015р. (протокол №24.03/2015), статуту ПАТ "Волиньобленерго" (нова редакція), затвердженого загальними зборами акціонерів ПАТ "Волиньобленерго" від 12.04.2016р. протоколом №21, платіжних доручень №3 від 29.01.2015р., №191 від 22.12.2014р., №75 від 05.06.2015р., №1 від 27.04.2015р., №172 від 23.11.2015р., №88 від 23.06.2015р., №10 від 15.12.2014р., №9 від 15.12.2014р. та банківських виписок за 01.03.2016р., 22.03.2016р., 26.04.2016р., 23.11.2015р., 29.01.2016р., 30.05.2016р., 02.08.2016р., 26.08.2016р.

22.09.2016р. через відділ документального забезпечення та контролю суду від відповідача надійшло до суду повідомлення №29 від 19.09.2016р. (вх.№01-54/8550/16 від 22.09.2016р.), в якому він повідомив суд, що заборгованості за активну електроенергію відповідач перед позивачем немає, що підтверджується актом звірки від 01.09.2016р.

Вказав, що Будинкоуправлінню № 2 квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир - Волинський нарахована пеня в розмірі 5 001,97грн. за 2014-2015роки тому, що за цей період в Будинкоуправлінню № 2 по гуртожитках м. Луцька з 97 особових рахунків 22 сім'ї мають пільги та 31 сім'я субсидії. Департамент соціальної політики Луцької міської ради живих коштів не надавав, заліки проводились 1 раз на 3-4 місяці, в зв'язку з чим і виникла пеня.

Зауважив, що згідно з постановою уряду Будинкоуправління № 2 квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир - Волинський нараховувати пеню населенню за заборгованість права немає. В 2016 році за пільги та субсидії Департамент соціальної політики Луцької міської ради розраховується з запізненням в 2 місяці.

Долучив до матеріалів справи копію Положення про Будинкоуправління № 2 квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир - Волинський, затверджене Начальником КЕВ м. Володимир - Волинський підполковником ОСОБА_2, зареєстроване 21.06.2006р. за №1000507 та акт звірки станом на 01.09.2016р., підписаний сторонами, згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем по пені станом на 01.09.2016р. складає 5 001,97грн.

Представник позивача в судовому засіданні 28.09.2016р. звернувся до суду з заявою б/н від 28.09.2016р. (вх.№01-65/198/16 від 28.09.2016р.) про уточнення позовних вимог, в якій просив суд зменшити позовні вимоги, а саме: з урахуванням акту звірки підписаного 01.09.2016р. між ПАТ "Волиньобленерго" та Будинкоуправлінням № 2 квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир - Волинський стягнути з відповідача 5 001,97грн.-пені за період з 04.10.2014р. по 01.08.2016р. (включно), інфляційні нарахування в сумі 5 557,41грн. за період з жовтня 2014р. по січень 2016р. (включно), у зв'язку з арифметичною помилкою та 352,75грн. - 3% річних за період з 04.10.2014р. по 01.08.2016р. (включно), а всього 10 912,13грн.

Повідомив, що при розрахунку суми індексу інфляції на суму боргу за серпень 2015р. не враховував інфляційні нарахування за жовтень 2015р.

Долучив до матеріалів справи виписки по рахунку від 06.10.2015р. та від 09.12.2015р.

Відповідач в судове засідання 28.09.2016р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду спору, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №221 від 15.09.2016р.

Згідно із ч. 3 ст. 22 ГПК сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. №01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальним правами у господарському судочинстві").

Неподання або несвоєчасне подання доказів з неповажних причин, спрямоване на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Вищий господарський суд України у п. 3.10 постанови пленуму від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказав, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Судом приймається заява позивача про зменшення розміру позовних вимог б/н від 28.09.2016р. (вх.№01-65/198/16 від 28.09.2016р.), спір вирішується виходячи з нової ціни позову - 10 912,13грн.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, враховуючи те, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, явку відповідача не було визнано обов'язковою, визнавши зібрані по справі матеріали достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами згідно зі ст.75 ГПК України, господарський суд, -

встановив:

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією, та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Відповідно до п. 1.3 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року N 28, постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії) (п. 1-1 ПКЕЕ).

Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення) (п. 1-1 ПКЕЕ).

Частиною 2 ст. 275 ГК України та пунктом 5.1 ПКЕЕ передбачено, що споживання електричної енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Як встановлено судом, що 01 грудня 2005 року між Луцькою філією Відкритого (на даний час Публічного) акціонерного товариства "Волиньобленерго" (постачальник електричної енергії) та Будинкоуправлінням № 2 квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир - Волинський (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії за №529-1623000 з додатками до нього.

Згідно пункту 1 зазначеного договору постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до п. 2.2.2., п. 2.2.3. договору №529-1623000 від 01.12.2005р. споживач зобов'язується дотримуватись режиму споживання електричної енергії, оплачувати використану електричну енергію за умовами додатків №2 "Порядок розрахунків" та №3 "Порядок зняття показів засобів електричної енергії".

Згідно п.8.1 договору оплата електроенергії та інших платежів здійснюється споживачем самостійно шляхом перерахування коштів на відповідні розрахункові рахунки постачальника електроенергії в терміни, визначені додатком №2 Порядок розрахунків.

Відповідно до додатку №2 "Порядок розрахунків" до договору №529-1623000 від 01.12.2005р., розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії. За дату оплати приймається дата списання коштів з рахунка споживача або дата внесення споживачем готівки в касу банка. У випадку зазначення платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дати валютування, за дату оплати приймається дата валютування. За фактично спожиту електричну енергію постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок на оплату електричної енергії, який має бути оплачений протягом трьох операційних днів від дня отримання споживачем рахунку.

Пунктом 4.2.1 договору передбачено, що за внесення платежів передбачених пунктами 2.2.3-2.2.4 з порушенням термінів, визначених додатком №2 "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком. Обмеження споживача у постачанні електроенергії не звільняє його від сплати пені за кожен день прострочення терміну плати.

Згідно п. 10.5. даного договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2006р. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути рзірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України.

Даний договір з додатками підписано сторонами.

Згідно ст. 17 ЗУ "Про електроенергетику" розрахунок за договорами електропостачання здійснюється на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до ст. 193 ГК України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 230, 231 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Законом щодо окремих видів зобовязань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Таким чином, відповідачу у відповідності до п. 4.2.1. договору №529-1623000 від 01.12.2005р., ст.ст. 230, 231 Господарського кодексу України та ст.ст. 549, 550 Цивільного кодексу України за прострочку здійснення належних розрахунків по оплаті спожитої електричної енергії було нараховано пеню, котра у відповідності до представлених господарському суду розрахунків склала 5 001,97грн.

Судом встановлено, що зазначену суму пені позивачем було нараховано за період прострочення платежів з 04.10.2014р. по 01.08.2016р. (включно).

Крім того, як вбачається з акту звірки складеного між ПАТ "Волиньобленерго" та Будинкоуправлінням № 2 квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський, підписаного сторонами заборгованість відповідача перед позивачем по пені станом на 01.09.2016р. складає 5 001,97грн.

Розглянувши позовні вимоги щодо стягнення суми пені в розмірі 5 001,97грн. за період з 04.10.2014р. по 01.08.2016р. (включно), перевіривши методику нарахування пені, суд вважає, що остання відповідає фактичним обставинам справи, підставна та підлягають до задоволення у визначеному позивачем розмірі.

При цьому, судом було також взято до уваги, що в даному випадку сторони у п. 4.2.1. договору №529-1623000 від 01.12.2005р. встановили, що у разі порушення строків оплати електричної енергії відповідач сплачує позивачу відповідну пеню. Договір від 01.12.2005р. недійсним чи зміненим, зокрема, в частині пункту 4.2.1., не визнавався. Відповідач зобов'язання щодо своєчасної оплати електричної енергії не виконав, тому сплата пені є його договірним зобов'язанням.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Згідно з долученими до справи розрахунками, позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України було нараховано відповідачу 5 557,41 грн. збитків, завданих інфляційними процесами (за період з жовтня 2014р. по січень 2016р. (включно)), а також 352,75 грн. трьох процентів річних (за період з 04.10.2014р. по 01.08.2016р. (включно).

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення сум інфляційних та процентів річних, перевіривши методику та періоди їх нарахування, суд вважає, що останні відповідають фактичним обставинам справи, є арифметично вірними, а відтак підлягають до задоволення у визначених позивачем розмірах.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки, спір до суду доведений з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378,00 грн. згідно ст. 49 ГПК України слід покласти на нього.

Враховуючи викладене, господарський суд, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, -

вирішив:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Будинкоуправління № 2 квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир - Волинський (Волинська обл., місто Ковель, вул. Шевченка, буд. 32, код 24964381)

на користь Публічного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Луцької міської філії (м. Луцьк, вул. Залізнична, буд. 1, код 00131512)

10 912,13грн., в т.ч. 5 001,97грн.-пені, 5 557,41грн.-суми індексу інфляції, 352,75грн.-3% річних та 1 378,00грн.-витрат по сплаті судового збору.

Повний текст рішення складено

29.09.2016

Суддя С. В. Бондарєв