ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2016 року Справа № 904/6468/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Виноградник О.М., Дарміна М.О.,

секретар судового засідання: Однорог О.В.,

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №695 від 27.04.2016 року;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №14-274 юр від 18.07.2016 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2016 року у справі №904/6468/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 170 608 грн. 80 коп.,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на свою користь 170 608 грн. 80 коп. плати за зберігання вантажу та 2 559 грн. 13 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2016 року у справі №904/6468/16 (суддя Назаренко Н.Г.) позовну заяву повернуто позивачу без розгляду на підставі п.4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Місцевий господарський суд зазначив, що до позовної заяви додано копію платіжного доручення №8740 віл 27.07.2016 року про сплату судового збору на суму 2 559 грн. 13 коп., що не може вважатися належним доказом його оплати.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу, якою просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд її скасувати, справу передати на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Апелянт зазначає, що, відповідно до ч. З ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення., однак, 6-місячний строк позовної давності щодо предмету позову на момент винесення оскаржуваної ухвали закінчився, тому повторне звернення до суду з цією позовною заявою не має сенсу.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Повертаючи без розгляду позовну заяву та додані до неї документи, суд першої інстанції послався на п. 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», яким встановлено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 14.07.2016 року №7 внесено зміни до вищезазначеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України і абзац перший п. 2.21 доповнено реченням наступного змісту: «Водночас відсутність таких відомостей не с підставою для повернення позовної заяви (заяви, скарги), оскільки суд самостійно перевіряє сплату позивачем (заявником, скаржником) належної суми судового збору».

В апеляційній скарзі позивач посилається на зміни, які були внесені до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 14.07.2016 року №7, та стверджує, що відповідно до цих змін суд мав прийняти в якості належного доказу сплати судового збору копію платіжного доручення №8740 від 27.07.2016 року.

Однак, такі зміни стосуються лише інформації, яка може міститись у документі, який підтверджує оплату судового збору. Тобто, якщо платіжне доручення про оплату судового збору не містить відомості про те, яка саме позовна заява оплачується, то ця обставина не є підставою для повернення позовної заяви, адже саме на суд покладено обовязок перевіряти сплату позивачем належної суми судового збору.

В той же час внесені зміни не стосуються та не змінюють вимоги щодо обовязковості доведення сплати судового збору шляхом надання разом із позовною заявою саме оригіналу платіжного документа.

Наслідки неподання суду такого доказу передбачені ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до п. 4 ч. 1 якої суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Отже, місцевий господарський суд, повернувши позивачу позовну заяву та додані до неї документи, в даному випадку норм процесуального права не порушив, внаслідок чого оскаржувана ухвала скасуванню не підлягає.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2016 року у справі №904/6468/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.М.Виноградник

(Повний текст постанови складено 28.09.2016 року).