ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2016 р.Справа № 922/2502/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго" м. Харків
до Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації, м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1В.(дов.№01-16юр/3219 від 25.04.16);

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача 4 227,50грн. вартості електричної енергії за червень 2016р.(де 3 522,92грн.-тарифна складова та 704,58грн.- ПДВ20%), вартість за перетоки реактивної енергії (КРЕ) в розмірі 102,84грн.(до 85,70грн.- тарифна складова та 17,40 грн.-ПДВ20%, вартість за перевищення договірної величини в розмірі 2719,27грн. за травень 2016р., збитки від інфляції в розмірі 83,53грн.за червень 2016р., 3% річних в розмірі 198,96грн. за червень 2016р., пеню в розмірі 1294,88грн.за червень 2016р. за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором постачання електричної енергії № 03-6298 від 05.04.06р., а також покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою господарського суду від 29.07.2016 року порушено провадження у справі№922/2502/16, розгляд справи призначено на 09.08.2016 року.

Ухвалою господарського суду від 09.08.2016 року, розгляд справи відкладено до 20.09.2016 року .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, та просив позов задовольнити, через канцелярію господарського суду (вх.№27448 від 18.08.2016 року) надав додаткові пояснення в підтвердження заявлених позовних вимог, вказані пояснення досліджені судом та долучені до матеріалів справи на підставі ст.22 ГПК України .

Представник відповідача в судове засідання 20.09.16р. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про, що свідчить поштове повідомлення, яке повернулось на адресу суду з відміткою про отримання, про причини неявки суд не повідомив, витребувані судом документи не надав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

05 квітня 2006 року між Акціонерною компанією Харківобленерго (постачальник) та Управлінням з питань цивільної оборони та надзвичайних ситуацій Харківської обласної державної адміністрації (споживач) укладено договір № 03-6298 про постачання електричної енергії (далі договір), відповідно до умов якого позивач постачає електричну енергію відповідачу, а відповідач оплачує позивачу її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами даного договору та додатками до нього, що є його невід'ємною частиною.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Статтею 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні - покупцеві, товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму. Договір укладається на розсуд сторін.

У зв'язку зі зміною назви споживача, згідно розпорядження Харківської обласної державної адміністрації № 514 від 21.08.2012 року сторони уклали Додаткову угоду до Договору № 067140 від 14.12.2010 року, відповідно до п 1.1 якої в преамбулі договору та всіх додатках, які є невід'ємною частиною договору, найменування споживача Головне управління з питань НС ОДА замінили на найменування споживача Департамент цивільного захисту Харківської ОДА (відповідач).

За умовами п.9.11 договору, зазначений договір пролонгований на 2016 рік.

Пунктом 2.1.2 Договору передбачено, що постачальник електричної енергії зобов'язується постачати електричну енергію в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 Договору, з урахуванням розділів 6,7 Договору, відповідно до Додатку № 1 "Договірні величини споживання" та Додатку № 2 "Порядок розрахунків".

Також відповідно до п. 2.2.5 Договору, споживач зобов'язаний своєчасно сплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії та інші нарахування.

Згідно п. 5 Додатку № 2 остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі рахунка, який виставляється постачальником електричної енергії на основі даних про фактичне споживання електричної енергії.

Також, відповідно до п. 5 Додатку № 2 до Договору споживач повинен отримати рахунок на оплату електричної енергії та оплатити цей рахунок протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

Одже, як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за договором виконав повністю та належним чином, електричну енергію відповідачу постачав за період з травня по червень 2016 року включно в повному обсязі.

Проте відповідач взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконав, за отриману електроенергію своєчасно не розрахувався, у зв'язку з чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість 4 227,50грн. вартості електричної енергії за червень 2016р.(де 3 522,92грн.-тарифна складова та 704,58грн.- ПДВ20%), вартість за перетоки реактивної енергії (КРЕ) в розмірі 102,84грн.(до 85,70грн.- тарифна складова та 17,40 грн.-ПДВ20%, вартість за перевищення договірної величини в розмірі 2719,27грн. за травень 2016р.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Факт наявності заборгованості за електричну енергію в розмірі 4 227,50грн. вартості електричної енергії за червень 2016р.(де 3 522,92грн.-тарифна складова та 704,58грн.- ПДВ20%), вартість за перетоки реактивної енергії (КРЕ) в розмірі 102,84грн.(до 85,70грн.- тарифна складова та 17,40 грн.-ПДВ20%, вартість за перевищення договірної величини в розмірі 2719,27грн. за травень 2016р. підтверджується належними доказами, наявними у справі та не заперечується відповідачем.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав доказів на підтвердження сплати ним заборгованості перед позивачем за електричну енергію у сумі4 227,50грн. вартості електричної енергії за червень 2016р.(де 3 522,92грн.-тарифна складова та 704,58грн.- ПДВ20%), вартість за перетоки реактивної енергії (КРЕ) в розмірі 102,84грн.(до 85,70грн.- тарифна складова та 17,40 грн.-ПДВ20%, вартість за перевищення договірної величини в розмірі 2719,27грн. за травень 2016р., суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам в частині стягнення з відповідача 1294,88 грн. пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Частиною першою ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст.ст.610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Водночас частиною шостою статті 232 ГК України визначено порядок застосування штрафних санкцій та обмеження щодо періоду їх нарахування. Зокрема, частиною шостою цієї статті передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.6 додатку № 2 "Порядок розрахунків" до договору про постачання електричної енергії, сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань, позивач проводить відповідачеві нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, та 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов'язання за цим договором повинна бути оплачена відповідачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Позивачем до матеріалів справи наданий розрахунок пені за червень 2016р., відповідно до якого належною до сплати сумою є 1 294,88 грн. пені.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем суми пені у розмірі 1 294,88грн., суд встановив, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України та умовам Договору.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Як свідчать матеріали справи, період нарахування за червень 2016р. й розрахунок 3% річних та інфляційних втрат позивачем визначений вірно згідно вимог діючого законодавства, що дає підстави суду задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у сумі 198,96 грн. та інфляційних втрат у сумі 83,53 грн.

Суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, керується ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких судовий збір покладається на Відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 216, 217, 230, 232, 233 Господарського кодексу України, ст. 526, ч.1 ст.530, 549, 610, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації (61038, м. Харків, вул. Салтівське шосе, 73, , п/р 8519 ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011) на користь Акціонерної компанії Харківобленерго (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149; ;

- на п/р 07 в філії ХОУ ВАТ "Ощадбанк", МФО 351823) суму заборгованості за електричну енергію в розмірі 4 227,50грн. вартості електричної енергії за червень 2016р.(де 3 522,92грн.-тарифна складова та 704,58грн.- ПДВ20%), вартість за перетоки реактивної енергії (КРЕ) в розмірі 102,84грн.(до 85,70грн.- тарифна складова та 17,40 грн.-ПДВ20%, вартість за перевищення договірної величини в розмірі 2719,27грн. за травень 2016р.

- на п/р 5 в АТ "ОСОБА_2 Аваль" м.Київ, МФО 38085, код 00131954 - 3% річних у сумі 198,96 грн. та інфляційних втрат у сумі 83,53 грн., пені в сумі 1294,88грн., судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.09.2016 р.

Суддя ОСОБА_3