ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27 вересня 2016 р. Справа № 903/613/16

за позовом Державного підприємства "Львіввугілля" в особі Відокремленого підрозділу "Шахтоспецмонтажно-налагоджувальне управління"

до Державного підприємства "Волиньвугілля"

про стягнення 3 929 085,30грн.

Суддя Філатова С.Т.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1. дов. від 03.08.2016р. №8/23

від відповідача: н/в

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

У судовому засіданні 27.09.2016р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Державне підприємство "Львіввугілля" в особі Відокремленого підрозділу "Шахтоспецмонтажно-налагоджувальне управління" (на підставі Положення про ВП "Шахтоспецмонтажно-налагоджувальне управління" ДП "Львіввугілля", затвердженого в.о. генерального директора ДП «Львіввугілля» ОСОБА_2 12.09.2011р., погодженого головами Львівської територіальної ради профспілки працівників вугільної промисловості України та Регіонального обєднання незалежної профспілки гірників України і довіреностей) звернулось з позовом до Державного підприємства "Волиньвугілля" про стягнення 3 956 284,08грн., в т.ч. 2 151 245,74грн. заборгованості за виконані роботи на підставі договорів підряду №74 від 30.12.2013р., №7 від 03.02.2014р., №13 від 03.03.2014р., №18 від 01.04.2014р., №24 від 30.04.2014р., №27 від 30.05.2014р., №39 від 01.07.2014р., №40 від 01.07.2014р., №42 від 04.08.2014р., №44 від 01.09.2014р., №46 від 01.10.2014р., №51 від 03.11.2014р., №55 від 01.12.2014р., 329 352,51грн. пені за період з 15.02.2014р. по 14.07.2015р. на підставі п. 6.3 договорів, 1 343 688,71грн. інфляційних втрат та 131 997,12грн. річних за період з 15.02.2014р. по 15.08.2016р. на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України

В обґрунтування позовних вимог посилається на невиконання відповідачем зобовязань по оплаті виконаних робіт згідно вказаних договорів підряду.

Клопотанням від 12.09.2016р. представник позивача до матеріалів справи долучив копії актів виконаних робіт та речових квитанцій за договорами, платіжні доручення за період з 18.03.2014р. по 12.12.2014р. (Т. І а.с. 78-250, т. ІІ а.с. 1-7).

Ухвалою суду від 12.09.2016р. розгляд справи відкладався згідно зі ст.77 ГПК України у звязку з неподанням витребуваних доказів. Зобовязано подати суду: позивача - обґрунтований розрахунок заборгованості, пені, річних та інфляційних втрат по кожному договору підряду окремо із зазначенням періоду виникнення боргу, розпорядчих (актів приймання виконаних підрядних робіт) та платіжних документів. Розрахунок до 16.09.2016р. надіслати відповідачу, докази надіслання подати суду до 19.09.2016р.; відповідача - довідку про включення до ЄДРПОУ, пояснення (обґрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог, докази оплати, у разі заперечення суми заборгованості подати суду зустрічний розрахунок.

На виконання вимог ухвал суду клопотанням від 19.09.2016р. позивач долучив до матеріалів справи розрахунок заборгованості окремо по кожному договору та докази в підтвердження відправлення розрахунку відповідачу (опис вкладень до цінного листа від 15.09.2016р.) (Т. ІІ а.с. 31-99).

26.09.2016р. представник позивача в межах повноважень, визначених довіреністю від 03.08.2016р. №8/23, подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідача 3 929 085,30грн., в т.ч. 2 151 245,74грн. основного боргу, 332 885,10грн. пені за період з 15.02.2014р. по 16.06.2015р., 130 850,10грн. річних за період з 15.02.2014р.по 15.08.2016р. та 1 314 104,36грн. інфляційних витрат за період з лютого 2014р. по лютий 2016р.

Зменшення розміру обґрунтував помилками у розрахунку.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Вищий господарський суд України у п. 3.10 постанови пленуму від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вказав, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Оскільки зменшення розміру позовних вимог не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та інтересів відповідача, судом приймається заява представника позивача про зменшення розміру позовних вимог, нова ціна позову - 3 929 085,30грн.

У судовому засіданні 09.03.2016р. представник позивача в межах повноважень, визначених довіреністю від 03.08.2016р. №8/23, звернувся із заявою про відмову від позову в частині стягнення 332 885,10грн. пені, мотивуючи нарахуванням пені за межами річного строку позовної давності.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 78 ГПК України відмова позивача від позову викладається в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Про прийняття відмови позивача від позову господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Судом перевірено повноваження особи, якою підписано заяву про відмову від позовних вимог в частині стягнення пені від 26.09.2016р. №01-80/103/16.

Повноваження представника позивача стверджуються довіреністю від 03.08.2016р. №8/23 (Т. ІІ а.с.25).

Господарський суд приймає відмову від позову в частині стягнення 332 885,10грн. пені, оскільки ці дії не суперечать законодавству, зокрема, ст. 12 ЦК України щодо права особи відмовитися від свого майнового права та судом не встановлено порушення у звязку з цим прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

У пункті 4.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вказав, що якщо у справі заявлено кілька позовних вимог і позивач відмовився від деяких з них, провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 80 ГПК припиняється у частині тих вимог, від яких було заявлено відмову (за умови, що судом не буде застосовано припис частини шостої статті 22 ГПК щодо неприйняття відмови від позовних вимог), а розгляд решти позовних вимог здійснюється в загальному порядку.

В частині стягнення 332 885,10грн. пені провадження у справі підлягає припиненню згідно п.4 ч. 1 ст.80 ГПК України у звязку з відмовою позивача від позовних вимог в цій частині.

Відповідач вимоги ухвал суду від 26.08.2016р., 12.09.2016р. не виконав, пояснень не подав, повноважного представника в судове засідання не направив, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення 01.09.2016р. за №738, 16.09.2016р. №433 (Т. І а.с. 53, т. ІІ а.с. 29).

Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження ДП "Волиньвугілля" Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Луцька, вул. 1, куди і надсилались ухвали суду від 26.08.2016р., 12.09.2016р. (Т. І а.с. 53, т. ІІ а.с. 29).

Згідно з ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами (постанова пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011р. №18 із наступними змінами та доповненнями).

Неподання або несвоєчасне подання доказів з неповажних причин, спрямоване на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, враховуючи те, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, був повідомлений ухвалами суду, що у разі неявки в судове засідання спір буде розглянуто за наявними в справі матеріалами, явку відповідача не було визнано обовязковою, господарський суд, визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, -

встановив:

30.12.2013р., 03.02.2014р., 03.03.2014р., 01.04.2014р., 30.04.2014р., 30.05.2014р., 01.07.2014р., 01.08.2014р., 04.08.2014р., 01.09.2014р., 01.10.2014р., 03.11.2014р., 01.12.2014р. між Державним підприємством "Волиньвугілля" в особі в.о. генерального директора, що діяв на підставі статуту (замовник) та Державним підприємством "Львівугілля" в особі начальника Відокремленого підрозділу "Шахтоспецмонтажно-налагоджувальне управління", що діяв на підставі Положення про ВП «Шахтоспецмонтажно-налагоджувальне управління» ДП «Львіввугілля», затвердженого в.о. генерального директора ДП «Львіввугілля» ОСОБА_2 12.092011р., погодженого головами Львівської територіальної ради профспілки працівників вугільної промисловості України та Регіонального обєднання незалежної профспілки гірників України (Т. І а.с. 36-45) і довіреностей (Т.ІІ а.с. 8-9 ) (підрядник) було укладено договори підряду №№74, 7, 13, 18, 24, 27, 39, 40, 42, 44, 46, 51, 55, згідно з п. 1.1. яких замовник доручив, а підрядник прийняв на себе виконання наступних робіт по цінах на основі "Ресурсних елементних кошторисних норм на роботи з ревізії, налагодження і випробування устаткування приладів та засобів автоматики", виходячи з мінімальної місячної заробітної плати (Т. І а.с. 6-31).

Вартість робіт може змінитися із зміною розміру мінімальної зарплати та коефіцієнта на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Термін виконання робіт: 01.01.2014р.-31.01.2014р, 01.02.2014р.- 28.02.2014р., 03.03.2014р. -31.03.2014р., 01.04.2014р. -30.04.2014р., 01.05.2014р. -31.05.2014р., 01.06.2014р. 30.06.2014р., 01.07.2014р.-31.07.2014р., 01.08.2014р.-31.08.2014р., 04.08.2014р. -31.08.2014р., 01.09.2014р.-30.09.2014р., 01.10.2014р.-31.10.2014р., 01.11.2014р.-30.11.2014р., 01.12.2014р.-31.12.2014р.

Сума договорів разом з ПДВ становить: 265 007,62грн., 263 580,47грн., 108 260,18грн., 127 200,74грн., 196 720,76грн., 135 116,98грн., 188 659,12грн., 28 814,52грн., 267 525,32грн., 241 893,89грн., 199 054,15грн., 203 526,24грн., 180 668,56грн.

Сума оплати визначається по фактичному виконанню.

Роботи по ремонту апаратів, приладів, які виконуються у ВП "ШСМНУ", проводяться по наряд-замовленню по мірі їх поступлення.

У відповідності до п.п. 3.1.-3.4. договорів строк виконання робіт по видах (розділах) визначається п. 1.1. Строк виконання робіт може змінюватись за згодою сторін. Про необхідність виконання робіт, включених в об'єм без виконання строку виконання або з поміткою "по готовності", замовник повідомляє підрядника не пізніше ніж за 15 днів до початку планового періоду. Строк виконання цих робіт назначається в прийнятний для сторін час. Прийняття виконаних підрядних робіт здійснюється шляхом підписання між сторонами договорів актів приймання виконаних підрядних робіт. Окремі види робіт проводяться поетапно, з оформленням актів приймання виконаних підрядних робіт на кожному етапі.

Розділом 4 договорів сторони погодили розмір оплати та порядок розрахунків, згідно якого оплата виконаних робіт за договорами проводиться замовником з попередньою оплатою в розмірі 50% на момент початку робіт, з кінцевим розрахунком на протязі 15 діб після підписання актів форми №2 по кожному виду робіт окремо, підписаних представником замовника. Підставою для оплати являються акти виконаних робіт, підписані замовником. У випадку змін розцінок на виконані роботи та цін на матеріали, вказана в договорі сума підлягає перерахунку.

Відповідачем підписані без зауважень акти приймання виконаних підрядних робіт за період з січня 2014р. по грудень 2014р. на загальну суму 2 405 874,55грн. та оплачено 254 628,81грн., що стверджується платіжними дорученнями за період з січня 2014р. по грудень 2014р. (Т. І а.с. 238-250, т. ІІ а.с. 1-7).

09.08.2016р. між ДП «Львіввугілля» ВП "ШСМНУ" та ДП «Волиньвугілля» проведена звірка взаєморозрахунків станом на 31.07.2016р. В результаті звірки взаєморозрахунків кінцеве сальдона користь позивача за виконані роботи за період з січня по грудень 2014р. становить 2 151 245,74грн. (Т.І а.с. 32).

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, майнові права та майнові обовязки субєктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами склались правовідносини з підряду, які врегульовані нормами Глави 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюється в договорі підряду (ч.1 ст. 846 ЦК України).

Існування договірних зобовязань, що випливають із договорів підряду, сторонами не заперечено. На час провадження у справі договори не розірвано, недійсними у встановленому законом порядку не визнано.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач позов не оспорив, доказів оплати не представив, в акті звірки взаємних розрахунків станом на 31.07.2016р. підтвердив заборгованість в сумі 2 151 245,74грн. за виконані позивачем роботи за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. (Т. І а.с. 32).

Заборгованість по оплаті за виконані підрядні роботи на день розгляду справи становить 2 151 245,74грн., стверджується договорами підряду від 30.12.2013р. №74, 03.02.2014р. №7, 03.03.2014р. №13, 01.04.2014р. №18, 30.04.2014р. №24, 30.05.2014р. №27, 01.07.2014р. №39, 01.08.2014р. №40, 04.08.2014р. №42, 01.09.2014р. №44, 01.10.2014р. №46, 03.11.2014р. №51, 01.12.2014р. №55 (Т. І а.с. 6-31), актами приймання виконаних підрядних робіт та речовими квитанціями за період з січня 2014р. по грудень 2014р. на загальну суму 2 405 874,55грн. (Т. І а.с. 78-237), платіжними дорученнями за період з січня 2014р. по грудень 2014р. (Т. І а.с. 238-250, т. ІІ а.с. 1-7), актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.07.2016р. (Т. І а.с. 32), відповідачем не оспорена та підлягає до стягнення з ДП «Волиньвугілля» в силу ст. 837 ЦК України, ст.193 ГК України, якими передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежів, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вищий господарський суд України у п.п. 1.3, 4.1 постанови пленуму від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначив, що статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", і ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з представленими господарському суду розрахунками, не оспореними відповідачем, позивачем відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України було нараховано відповідачу 1 314 104,36грн. інфляційних втрат за період з лютого 2014р. по лютий 2016р. та 130 850,10грн. річних за періоди з 15.02.2014р. по 15.08.2016р. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 26.09.2016р. №325/019, т. ІІ а.с. 33-99).

Розрахунок нарахування річних та інфляційних втрат перевірено судом за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ" 9.1.3.

Розглянувши позовні вимоги щодо стягнення річних та інфляційних втрат, суд вбачає, що останні підставні, нараховані у відповідності та з дотриманням вимог чинного законодавства України та підлягають до задоволення згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору в сумі 53 943,00грн. (пропорційно сумі задоволених позовних вимог) слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

В частині стягнення 332 885,10грн. пені провадження у справі підлягає припиненню згідно п.4 ч. 1 ст.80 ГПК України у звязку з відмовою позивача від позовних вимог в цій частині.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» при відмові від позову сплачена сума судового збору позивачу не повертається.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 509, 526, 527, 625, 837, 846 ЦК України, ст.144, 193, ГК України, ст.44, 49, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Державного підприємства "Волиньвугілля", Волинська обл., м. Нововолинськ, вул. Луцька, 1, код 32365965

на користь Державного підприємства "Львіввугілля" в особі Відокремленого підрозділу "Шахтоспецмонтажно-налагоджувальне управління", Львівська область, м. Сокаль, пл. Січових Стрільців, 8, код 34987316

2 151 245,74грн. основного боргу, 130 850,10грн. річних, 1 314 104,36грн. інфляційних втрат, 53 943,00грн. витрат по сплаті судового збору. Всього:3 650 143,20грн.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.Провадження у справі в частині стягнення 332 885,10грн. пені припинити.

Повне рішення

складено 27.09.2016р.

Відповідно до ст.85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог ст.84 цього Кодексу.

Суддя С. Т. Філатова