ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2016 р. Справа № 5023/1193/11

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Фоміна В. О.;

при секретарі Марченко В.О.,

за участю представників сторін :

позивача не зявився,

відповідача ОСОБА_1 (дов.№б/н від 25.03.2016р.),

ВДВС - ОСОБА_2 (дов.№б/н від 16.05.2016р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Укрімпекс (вх.№2467Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 09.08.2016р. за результатами розгляду скарги ТОВ «Укрімпекс» на дії Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського МУЮ щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №50887056 від 18.04.2016р. у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Основа, м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Укрімпекс, м. Харків,

про стягнення 313719,90 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09 серпня 2016 року у справі №5023/1193/11 (суддя Байбак О.І.) у задоволенні скарги боржника відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю Укрімпекс з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, прийняти нове рішення, яким скасувати постанову Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ про відкриття виконавчого провадження №50887056 від 18.04.2016р. з приводу виконання постанови № 30127036 від 12 січня 2012 року про стягнення з ТОВ "Укрімпекс" виконавчого збору у розмірі 27621,03 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», оскільки постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору належить до виконавчих документів та може бути предявлена до виконання протягом року з наступного дня після набрання юридичної сили. Апелянт вважає, що відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен був відмовити у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк предявлення для примусового виконання якого закінчився. Також, апелянт стверджує, що рішення господарського суду Харківської області від 20.09.2011 року було виконано в листопаді 2011 року, про що ТОВ «Основа» повідомила Дзержинський ВДВС Харківського міського управління юстиції та ТОВ «Укрімпекс» листом від 20.01.2012р. №18, а, отже, ще в 2012 році державний виконавець повинен був виділити в окреме провадження за постановою Дзержинського ВДВС Харківського управління юстиції від 12.01.2012р. №30127036 про стягнення з ТОВ «Укрімпекс» виконавчого збору у розмірі 27621,03 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, її розгляд призначено на 21.09.2016р. у складі колегії суддів: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О.

20.09.2016р. від Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції до суду надійшов відзив (вх.№9529) на апеляційну скаргу, в якому просить суд відмовити у повному обсязі у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрімпекс» на ухвалу господарського суду Харківської області від 09.08.2016р. у справі №5023/1193/11.

У судовому засіданні 21.09.2016р. апелянт вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник Державної виконавчої служби України проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважає її незаконною та необґрунтованою з підстав, зазначених у відзиві (вх.№9529) на апеляційну скаргу. Просить суд залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2016р. про прийняття апеляційної скарги до провадження, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї, перевіривши оскаржуваний судовий акт щодо застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його винесенні, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.09.2011р. у справі №5023/1193/11 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрімпекс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа" 273907,55 грн. заборгованості, 2097,52 грн. державного мита та 205,32 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позову відмовлено.

07 жовтня 2011р. на виконання рішення господарського суду Харківської області від 20.09.2011р. у справі №5023/1193/11 видано відповідний наказ (а.с.119, том 6).

21 червня 2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрімпекс" (боржник) звернулось до господарського суду Харківської області зі скаргою (вх. №191) на дії Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського МУЮ, в якій просило суд скасувати постанову зазначеного відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження № 50887056 від 18.04.2016р.

В обґрунтування доводів скарги боржник зазначав, що при винесенні постанови №50887056 від 18.04.2016р. ДВС порушила положення ст.ст.17, 22, 24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відкрила виконавче провадження з виконання постанови від 12.01.2012р. про стягнення з боржника виконавчого збору за межами встановленого законом строку для предявлення виконавчого документа до виконання.

09.08.2016р. господарським судом Харківської області у справі №5023/1193/11 винесено ухвалу, що є предметом оскарження.

Як свідчать матеріали справи, за відповідною заявою стягувача від 22.11.2011р. Державним виконавцем ДВС на підставі ст.17, 19, 20, 2 Закону України «Про виконавче провадження» 30.11.2011р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№30127036 з виконання наказу №5023/1193/11 від 07.10.2011 року виданого господарським судом Харківської області про стягнення з боржника на користь стягувача 273907,55 грн. заборгованості, 2097,52 грн. державного мита та 205,32 грн. витрат на ІТЗ судового процесу (а.с.90, том 6).

Копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом за вих.№19394 (а.с.89, том 6).

У звязку з невиконанням боржником вимог державної виконавчої служби у добровільному порядку в передбачений законом строк, державний виконавець на підставі ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову ВП №30127036 від 12.01.2012р. про стягнення з боржника 27621,03 грн. виконавчого збору, копію якої направлено боржнику рекомендованим листом за вих. №398 (а.с.93-а.с.94, том 6).

12.01.2012р. старшим державним виконавцем Дзержинського відділу ДВС ХМУЮ ОСОБА_3 на підставі ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження та до УДАІ ГУМВСУ в Х/о та КП «ХМ БТІ» виконання (а.с.96, том 6).

Згідно з відповіддю КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 31.01.2012 року за боржником зареєстровано право власності на об`єкти нерухомого майна (а.с.91-а.с.92, том 6).

20.03.2012р. старшим державним виконавцем Дзержинського відділу ДВС ХМУЮ ОСОБА_3 підставі ст.ст. 11, 52 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження та до АКБ «Правексбанк» до виконання (а.с.102, том 6).

20.01.2015р. старшим державним виконавцем Дзержинського відділу ДВС ХМУЮ ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 11, 52 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження та до «ОЩАДБАНК», ПАТ «ВТБ Банк», АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до виконання (а.с.109-а.с.110, том 6).

У ході судового розгляду справи державний виконавець ДВС ОСОБА_2 зазначив, що у квітні 2016 р. він засобами телефонного звязку повідомив боржника про наявність у нього на виконанні зазначеного вище виконавчого провадження №30127036 та запропонував надати пояснення з приводу невиконання судового рішення. Як стверджує державний виконавець, та не заперечує апелянт, 14.04.2016р. на особистому прийомі у державного виконавця Атаманюка П.В. представник боржника надав йому лист стягувача від 20.01.2012р. за №18, згідно з яким судове рішення у даній справі боржником виконано у повному обсязі (а.с.112, том 6).

18.04.2016 року державний виконавець Дзержинського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №30127036 на підставі зазначеного вище листа стягувача, та у звязку з несплатою боржником 27621,03 грн. виконавчого збору згідно з постановою ВП №30127036 від 12.01.2012р., вирішено, зокрема, постанову про стягнення виконавчого збору ВП №30127036 від 12.01.2012р. виділити в окреме виконавче провадження (а.с.117-а.с.118, том 6).

На підставі викладеного, та, керуючись ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем Дзержинського відділу ДВС ХМУЮ ОСОБА_2 винесено постанову від 18.04.2016р. ВП №50887056 про відкриття виконавче провадження з виконання постанови ВП №30127036 від 12.01.2012р. (а.с.31, том 6).

Скаржник посилається на те, що постанову від 18.04.2016 р. ВП №50887056 винесено за межами встановленого ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» річного строку для предявлення виконавчих документів до виконання, до яких відноситься і постанова ВП №30127036 від 12.01.2012р.

Господарський суд Харківської області, приймаючи оскаржувану ухвалу, виходив з наступного.

Відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачу або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.ст. 17, 19 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зокрема, в передбачених законом випадках.

За змістом статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, за виключенням посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, предявляються до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з п.1 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Згідно з п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до п. 3.7.4. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012р., у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 частини першої статті 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Строк для самостійного виконання боржнику в такому випадку не надається. До виконання постанови про стягнення виконавчого збору не застосовуються положення статті 21 Закону.

Як зазначає державний виконавець, та жодним чином не спростовано боржником, лист стягувача від 20.01.2012р. за №18 боржник надав державному виконавцю тільки у квітні 2016р.

З огляду на викладене, враховуючи той факт, що у листі від 20.01.2012р. за №18 стягувач зазначає про повне виконання боржником судового рішення у справі №5023/1193/11, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що дії державної виконавчої служби щодо винесення постанови від 18.04.2016 року про закінчення виконавчого провадження ВП №30127036 та виділення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення виконавчого збору ВП №30127036 від 12.01.2012р., та подальше винесення постанови ВП №50887056 від 18.04.2016 р. про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП №30127036 від 12.01.2012р. відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що постанова ВП № 50887056 від 18.04.2016 р. винесена державним виконавцем за межами встановленого ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» річного строку для предявлення виконавчих документів до виконання.

Колегія суддів вважає такі твердження апелянта безпідставними, оскільки в даному випадку постанова про стягнення виконавчого збору ВП №30127036 від 12.01.2012р. предявлена до виконання з моменту її винесення, тобто в строк, передбачений ст.22 Закону України «Про виконавче провадження», та у подальшому повторно державним виконавцем не предявлялася, у тому числі 18.04.2016 року, як про це помилково зазначає боржник.

Під час апеляційного провадження боржник не заперечував факт отримання постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№30127036 від 30.11.2011р. та постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП№30127036 від 12.02.2012р. Дані постанови не оскаржені боржником у передбаченому законом судовому порядку.

Дії державного виконавця щодо виділення в окреме виконавче провадження постанови ВП №30127036 від 12.01.2012р. та винесення в звязку з цим постанови ВП №50887056 від 18.04.2016р. про відкриття виконавчого з виконання постанови ВП №30127036 від 12.01.2012р. здійснені у відповідності до вимог п.3.7.4. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012р., і зазначене боржником в межах даної справи не спростовано.

Посилання боржника на те, що судове рішення у даній справі ним виконано ще у листопаді 2011 року, що, на його думку, свідчить про безпідставність винесення державним виконавцем постанови ВП №30127036 від 12.01.2012 р., належними та допустимими доказами в розумінні ст.32-34 Господарського процесуального кодексу України не доведені.

Також, матеріали справи не містять доказів направлення на адресу ДВС листа стягувача від 20.01.2012р. за №18 у січні 2012р.

До того ж, предметом оскарження в межах поданої боржником скарги є постанова ВП №50887056 від 18.04.2016р., а не постанова ВП №30127036 від 12.01.2012р.

Крім того, як свідчать матеріали справи, у процесі виконання виконавчого провадження ВП №50887056, відкритого на виконання судового рішення у даній справі, державним виконавцем вживалися заходи з примусового виконання рішення, зокрема, 12.01.2012р. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 20.03.2012р. та 20.01.2015р. винесено постанови про арешт коштів боржника, копії яких направлялися на адресу стягувача та боржника. Таким чином, дії державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору є правомірними.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, відмовивши у задоволенні скарги боржника на постанову ДВС, оскільки вимоги скаржника (боржника) про скасування постанови ДВС ВП №50887056 від 18.04.2016р. позбавлені фактичного та правового обґрунтування, не відповідають матеріалам справи та вимогам чинного законодавства України.

Господарський суд Харківської області при винесенні ухвали в повній мірі зясував, правильно оцінив обставини, ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає. Колегія суддів також зазначає, що судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального права, які є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали з підстав, зазначених у ст.104 ГПК України.

Керуючись ст.ст.85, 99, 101, п.1 ст.103, ст.105, п.21 ч.1 ст.106, ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Укрімпекс залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 09.08.2016р. у справі №5023/1193/11 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2016 року.

Головуючий суддя О.А.Пуль

Суддя Я.О.Білоусова

Суддя В.О.Фоміна