ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2016 р. Справа № 921/224/16-г/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Давид Л.Л.

суддів Гриців В.М.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернополя, від 30.06.2016 р. №14/1059 (вх. № апеляційного суду 01-05/3431/16 від 12.07.2016 р.)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 15.06.2016 р.

у справі №921/224/16-г/14 (суддя Руденко О.В.)

за позовом Заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, м. Тернопіль

до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль , м. Тернопіль

про стягнення заборгованості в сумі 207 125 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з»явились;

від відповідача: ОСОБА_2 представник (довіреність №14/254 від 11.02.2016 р.);

прокуратура: ОСОБА_3 прокурор відділу військової прокуратури Західного регіону України (посвідчення №033675 від 29.05.2015 р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 15.06.2016 р. у справі №921/224/16-г/14 задоволено позовні вимоги заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, м. Тернопіль (надалі Позивач) до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль , м. Тернопіль (надалі Відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 207 125 грн.

Дане рішення мотивоване тим, що доказами у справі доведено факт засмічення Відповідачем ділянки побутовими відходами, внаслідок чого заподіяні збитки навколишньому природному середовищу, які підлягають відшкодуванню.

Відповідач - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернополя, не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу від 30.06.2016 р. №14/1059 (вх. № апеляційного суду 01-05/3431/16 від 12.07.2016 р.), в якій посилається на те, що останнє прийнято з порушенням норм чинного законодавства та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:

Скаржник вважає, що при прийнятті рішення місцевим господарським судом помилково взято до уваги як належний доказ акт обстеження засмічення земельної ділянки від 28.03.2016 р., оскільки в ньому зафіксовано неправдиві відомості щодо площі засмічення та об»єму відходів.

Крім того, Скаржник вважає невірним розрахунок розміру збитків, наданий Позивачем.

Також Скаржник не погоджується та вважає, що судом невірно застосовано положення ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Сукупність наведених вище обставин Скаржник вважає достатньою підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та прийняття нового про відмову у задоволенні позову.

Позивач Державна екологічна інспекція у Тернопільській області у відзиві від 27.07.2016 р. №1-1/2694 (вх. № апеляційного суду 01-04/5558/16 від 01.08.2016 р.) заперечує доводи апеляційної скарги, вказуючи на те, що здійснюючи контроль за виконанням припису державним інспектором з ОНПС у Тернопільській області ОСОБА_4 на підставі наказу Державної екологічної інспекції у Тернопільській області №126 від 18.05.2016 р., направлення на проведення позапланової перевірки №265 від 18.05.2016 р. здійснено позапланову перевірку виконання вимог припису №3-2/1096 від 29.03.2016 р. КЕВ м. Тернопіль. В ході даної перевірки встановлено , що останньою надано неправдиву інформацію про ліквідацію стихійних сміттєзвалищ на території Біленької сільської ради (військове містечко №23), натурним обстеження встановлено, що сміттєзвалища на момент позапланової перевірки не ліквідовано. Вказує, що у будь-якому разі усунення допущених порушень природоохоронного законодавства не звільняє порушників від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування збитків , що затверджено ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». 19.05.2016 р. державним інспектором складено протокол про адміністративне правопорушення №000149. 30.05.2016 р,. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №5 згідно якої ОСОБА_5 (відповідальний за охорону навколишнього природного середовища КЕВ м. Тернопіль) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 188-5 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255 грн. Крім цього, Тернопільським окружним адміністративним судом 04.07.2016 р. винесено постанову у справі №819/597/16, якою відмовлено у позові КЕВ м. Тернопіль про визнання протиправним та скасування припису від 29.03.2016 р. №3-2/1096 Державної екологічної інспекції у Тернопільській області. Відтак вважає, що Скаржником не надано доказів на підтвердження належного виконання ним вимог природоохоронного законодавства, а місцевим господарським судом правомірно задоволено вимоги про відшкодування збитків завданих КЕВ м. Тернопіль внаслідок засмічення земель із врахуванням особливостей застосування відповідальності за порушення природоохоронного законодавства, яка визначена у ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Заступник військового прокурора Тернопільського гарнізону у відзиві від 31.08.2016 р. №15/2/2782 вих.-16 (вх. № апеляційного суду 01-04/6464/16 від 05.09.16 р.) заперечує доводи апеляційної скарги вказуючи на те, що у п.1.3 роз»яснення Вищого арбітражного суду України №02-5/744 від 27.06.2001 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов»язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища» зазначено, що розглядаючи справи про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення природноресурсового, природоохоронного законодавства про забезпечення екологічної безпеки, господарські суди повинні обов»язково врахувати наявність таких умов відповідальності як безпосередній причинний зв»язок між відповідними діями (бездіяльністю) і шкодою та вина відповідача. КЕВ м. Тернопіль внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства під час здійснення діяльності у сфері поводження з відходами та видалення твердих побутових відходів у заборонених місцях, допустила засмічення земель на території с. Біла Тернопільського району Тернопільської області та заподіяла шкоду навколишньому природному середовищу у вигляді збитків у розмірі 207125 грн., яку вважає доведено та правомірно стягненою місцевим господарським судом. Відповідно до цього, рішення місцевого господарського суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 14.07.2016 р. прийнято апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернополя, від 30.06.2016 р. №14/1059 (вх. № апеляційного суду 01-05/3431/16 від 12.07.2016 р.) на рішення господарського суду Тернопільської області від 15.06.2016 р. у справі №921/224/16-г/14 та призначено до розгляду в судове засідання на 05.09.2016 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (а.с.120).

В судовому засіданні 05.09.2016 р. відкладено розгляд справи в судове засідання на 20.09.2016 р. (в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т.) за клопотанням представника Позивача. Крім цього, даною ухвалою задоволено клопотання представника Відповідача про продовження строку розгляду спору в порядку ч. 3 ст. 69 ГПК України

Заслухавши в судовому засіданні 20.09.2016 р. представників сторін та прокурора, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду з метою повного та всестороннього дослідження всіх обставин справи, ухвалила оголосити перерву до 22.09.2016 р. в складі колегії (головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т.) (а.с.162, 163).

21.09.2016 р. в канцелярію суду від Скаржника поступив супровідний лист від 20.09.2016 р.№14/1612 (вх. № апеляційного суду 01-04/6900/16 від 21.09.16 р.), яким долучено до матеріалів справи: копію акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами від 31.08.2016 р. та копію довідки з ЄДРПОУ від 20.07.2001 р. №88/12 (а.с.164-175).

В судове засідання 22.09.2016 р. з»явився Прокурор та представник Відповідача (Скаржника). Представник Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, участі уповноваженого представника в судове засідання 22.09.2016 р. не забезпечив, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи під розписку в судовому засіданні 20.09.2016 р. (а.с. 192, 163).

Станом на 22.09.2016 р. додаткових доказів та клопотань про відкладення розгляду справи не поступало, а відтак судова колегія ухвалила розглядати справу по наявних у ній матеріалах. Крім цього, судова колегія зазначає, що акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами від 31.08.2016 р. представлявся Скаржником під час розгляду справи 20.09.2016 р., який був оглянутий судом, представником Позивача та Прокурором.

У відповідності до вимог ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв»язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи наведене, судова колегія, не бере до уваги як доказ акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами від 31.08.2016 р., оскільки такий складений вже після винесення рішення у даній справі.

В судовому засіданні 22.09.2016 р. представник Скаржника та Прокурор підтримали свої доводи і заперечення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та поясненнях на неї.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, відзивом на неї по поясненнями, оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін та Прокурора в попередньому судовому засіданні та представника Скаржника та Прокурора в даному судовому засіданні, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 121 Конституції України, ст. 2 Закону України "Про прокуратуру" на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в судах у випадках, визначених Законом.

Статтями 20, 36-1 Закону України "Про прокуратуру", при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право звертатись до суду з заявою про захист прав і законних інтересів держави при наявності порушень економічних державних інтересів, внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Водночас, державний контроль за використанням і охороною земель, надр, поверхневих і підземних вод відноситься до компетенції спеціально уповноважених органів державного управління в галузі охорони навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів (ст. 20 Закону).

Згідно вимог ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів громадянами та підприємствами здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог.

28.03.2016 р. державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області здійснено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Біла на території Білецької сільської ради Тернопільського району, за наслідками проведення якого контролюючим органом складено Акт обстеження засмічення земельної ділянки (а.с.19).

Даним документом зафіксовано засмічення земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернополя, будівельними відходами та відходами деревини. Загальна площа засміченої ділянки становить 100 м. кв., об'єм відходів 28,7 м.куб., місця засмічення, вид відходів та їхній об'єм відображені на план-схемі земельної ділянки; всі обміри проводились мірною стрічкою ТОРЕХ30 - свідоцтво про повірку від 18.03.2016 р. №206.

Відтак, з метою усунення виявлених недоліків та порушень вимог природоохоронного законодавства, виявлених під час обстеження, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області ОСОБА_6 винесено припис №3-2/1096 від 29.03.2016 р. із терміном виконання останнього до 10.07.2016 р. (а.с.22).

Зважаючи на виявлені порушення норм природоохоронного законодавства, контролюючим органом, на підставі "ОСОБА_4 визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням та засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства" (затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 27.10.1997р. №171) проведено розрахунок розміру відшкодування збитків, завданих навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами, сума яких становить 207 125 грн.(а.с.21).

Однак, як вбачається з матеріалів та обставин справи, заподіяна Відповідачем шкода у добровільному порядку відшкодована не була.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду керувалась наступним:

У відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про охорону земель» (із змінами та доповненнями) власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані, поряд з іншим: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур'янами, чагарниками і дрібноліссям.

Згідно вимог ст. 33 Закону України "Про відходи" (із змінами та доповненнями), зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами.

На кожне місце чи об'єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів), їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики місць чи об'єктів зберігання чи видалення і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації цих місць чи об'єктів.

Видалення відходів здійснюється відповідно до встановлених законодавством вимог екологічної безпеки з обов'язковим забезпеченням можливості утилізації чи захоронення залишкових продуктів за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, в якому визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відходів відповідно до встановлених умов їх зберігання.

Забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів у тому числі побутових у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на територіях природно-заповідного фонду, на землях природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, в межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об'єктів, у інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людини. Захоронення відходів у надрах допускається у виняткових випадках за результатами спеціальних досліджень з дотриманням стандартів, норм і правил, передбачених законодавством України.

Особи, винні в порушенні законодавства про відходи, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільну чи кримінальну відповідальності, в тому числі і за самовільне розміщення чи видалення відходів (ст.42 Закону України «Про відходи)

З матеріалів та обставин справи вбачається, що в порушення вищеназваних приписів, Відповідачем не забезпечено захист земель від засмічення, чим навколишньому природному середовищу завдано шкоду в розмірі 207 125 грн., згідно проведеного Позивачем розрахунку (а.с.21).

У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому, як вірно вказано місцевим господарським судом, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, регламентується ч.2 ст.68 та ч.1 ст.69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", що кореспондується ст. 43 Закону України «Про відходи» - підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Порядок розрахунку шкоди , яка підлягає відшкодуванню встановлений у ОСОБА_4 визначення розмірів шкоди зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення вимог природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України та ядерної безпеки України № 171 від 27.10.1997 р.

Згідно розділу 3 даної ОСОБА_4, землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища. Факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель.

Пунктом 5.1. Методики, встановлено, що розмір шкоди внаслідок засмічення земель обчислюється уповноваженими особами, що здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства, на основі актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт засмічення земель, протягом шести місяців з дня виявлення порушення.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

В матеріалах справи міститься акт обстеження засміченої земельної ділянки від 28.03.2016 р. (а.с.19) та припис №3-2/1096 від 29.03.2016 р. (а.с.23), які засвідчують порушення господарюючим суб»єктом вимог природоохоронного законодавства у сфері поводження із відходами.

Крім цього, Відповідач не заперечує самого факту засмічення території, однак при цьому, вказує на не відповідність даних щодо об»єму відходів, вказаних у акті обстеження тим, які знаходились на відповідній земельній ділянці, а також вказує на ліквідацію стихійного звалища, що вважає підставою для відмови в позові.

Однак, судова колегія зазначає, що усунення наслідків вчиненого правопорушення не знімає з останнього відповідальності за завдану навколишньому природному середовищу шкоду.

Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області встановлено та зафіксовано у акті позапланової перевірки (а.с.94, 95-99), що дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження із відходами та небезпечними хімічними речовинами від 18.05.2016 р., вимогу припису №3-2/1096 від 29.03.2016 р. Відповідачем не виконано та стихійне сміттєзвалище не ліквідовано.

Дане спростовує відомості, що наведені у Акті огляду військового містечка №23 (а.с.63) та листі від 05.05.2016 р. №12/724 (а.с.73). При цьому, комісія складена із посадових осіб КЕВ м. Тернополя, і свої висновки щодо об»єму відходів формувала на основі припущень («…находилось сміття в кількості не більше 2,0 м 3...", " ... можливо було 2, 0 м. 3..."), а не на підставі фактичних даних.

Також, місцевим господарським судом правомірно не визнано належним та допустимим доказом в розумінні ст. 32 ГПК України матеріали фото фіксації (а.с.64-72), оскільки з останніх неможливо встановити ні місця проведення фотозйомки, ні об»єму та складу відходів, які нею зафіксовані.

Крім цього, місцевим господарським судом правомірно відхилено та не взято до уваги твердження Відповідача про неправильно визначений державними інспекторами обсяг забруднення території через відсутність відбору Позивачем проб ґрунту, з огляду на те, що предметом даного спору є відшкодування шкоди, заподіяної засміченням земельної ділянки, а не її забрудненням, що не слід ототожнювати. Чинним законодавством передбачено різну кваліфікацію правопорушень "забруднення земель" і "засмічення земель" та відповідно різні способи обчислення розміру шкоди при їх вчиненні.

Судова колегія зазначає, що для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини.

Місцевим господарським судом зроблено вірний висновок, що у спірних правовідносинах кожен із наведених елементів має місце, а відтак правомірно задоволено до стягнення з Відповідача на користь Позивача 207 125 грн. збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу, внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами, оскільки Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами в розумінні ст. 34 ГПК України відсутності вини в такому забрудненні.

Крім цього, судова колегія також не бере до уваги посилання Відповідача про те, що такий не є власником виявлених в ході перевірки відходів та не має до них відношення, оскільки земельна ділянка, на якій було виявлено засмічення належить Квартирно-експлуатаційному відділу м. Тернопіль, згідно Державного акту на право користування землею Б №035486 (а.с.23-25).

Покликання Скаржника на те, що в приписі від 29.03.2016 р. №3-2/1096 зазначено невірні відомості щодо об»єму засмічення, спростовується постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.07.2016 р. у справі №819/597/16 (а.с.140-141), якою визнано, що даний припис є законним та аргументованим.

Судова колегія зазначає, що місцевий господарський суд помилково посилається на положення наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України «Про затвердження методичних рекомендацій» №685 від 31.12.2008 р., оскільки такий втратив чинність згідно наказу Міністерства екології та природних ресурсів України №542 від 24.12.2013 р., а збитки Позивачем розраховані згідно ОСОБА_4 визначення розмірів шкоди зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення вимог природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України та ядерної безпеки України № 171 від 27.10.1997 р.

У відповідності до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, обставини, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, в порядку статтей 33, 34 ГПК України, апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відносяться на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суд, - ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернополя від 30.06.2016 р. №14/1059 залишити без задоволення, рішення господарського суду Тернопільської області від 15.06.2016 р. у справі №921/224/16-г/14 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 23.09.2016 р.

Головуючий суддя Давид Л.Л.

Судді Гриців В.М.

ОСОБА_1