ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2016 Справа №917/1352/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик", 36009, м. Полтава, вул. Визволення, 26

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 36007, АДРЕСА_1

про стягнення суми основного боргу, пені, штрафу, інфляційних, 3% річних

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: Недошитко Р.Ю., довіреність б/н від 29.07.2016.

від відповідача: не з'явились

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складання повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: розглядається позов про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № БП 1074 від 03.11.2014 у розмірі 11544,04 грн, з яких: основний борг - 8243,46 грн, 3% річних - 378,30 грн, пеня - 2345,24 грн, штраф - 577,04 грн.

29.09.2016 від позивача надійшла заява про залишення позову без розгляду в частині стягнення з відповідача 7% штрафу в розмірі 577,04 грн.

Суд задовольняє заяву позивача та залишає позов без розгляду в цій частині позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав позов в частині стягнення з відповідача 8243,46 грн основного боргу, 378,30 грн - 3% річних, 2345,24 грн пені та наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, ухвала суду про порушення провадження у справі від 25.08.2016 направлена відповідачу за адресою, зазначеною у позовній заяві повернулася до суду з відміткою поштового відділення: "за закінченням терміну зберігання".

Як роз'яснив Пленум у Постанові Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (п. 3.9.1.), особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, відповідно до ст. 64 ГПК України, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Оскільки, необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, і господарський суд повідомив належним чином позивача та відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, тому справа розглядається за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

03.11.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (Постачальник) та Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 Покупець) уклали договір поставки № БП 1074.

Відповідно до п. 1.1. цього договору Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця алкогольні напої, надалі - Товар, а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити Товар в порядку, визначеному умовами цього договору.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу Товар на загальну суму 14981,46, що підтверджується видатковими накладними №510/487 від 09.01.2015, №989/749 від 13.01.2015, №1175/864 від 14.01.2015, №990/874 від 14.01.2015.

Згідно з п. 6.1. договору розрахунки за товар здійснюються Покупцем протягом 14 (чотирнадцяти ) календарних дня з дня отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника або в іншому узгодженому Сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю Сторін - шляхом попередньої оплати.

Як зазначає позивач, за період з 09.01.2015 по 07.11.2015 відповідач частково погасив борг на загальну суму 1883,22 грн.

Сума основного боргу відповідача, яку просить суд стягнути позивач складає 8243,46.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов'язань з боку відповідача щодо оплати за поставлений Товар, і позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 8243,46 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 2345,24 грн пені за прострочення оплати поставленого Товару.

Відповідно до ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.

Частиною 2 ст. 217 ГК України встановлено, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Водночас, до штрафних санкцій ст. 230 ГК України відносить господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546 ЦК України та ст. 199 ГК України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Згідно з ч. 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п. 7.1. договору, відповідач за несвоєчасну оплату поставленого товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків оплати.

Крім того, відповідно до ч. 2. ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком, здійсненим позивачем та перевіреним судом до стягнення з відповідача підлягає 2345,24 грн пені та 378,30 грн - 3% річних.

Відповідно до ст. 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з положеннями ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Позивач надав належні докази обґрунтованості та правомірності позовних вимог.

Відповідач доказів належного виконання зобов'язань по договору поставки суду не надав.

З огляду на викладене, суд задовольняє позов у повному обсязі в частині стягення суми основного боргу, пені та річних.

Судові витрати відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 75, 81, 82 - 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Залишити позов без розгляду в частині вимог про стягнення штрафу в розмірі 577,04 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 36007, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик", 36009, м. Полтава, вул. Визволення, 26, , ІПН 16 - 8243,46 грн основного боргу, 3% - 378,30 грн, 2345,24 грн пені 1378,00 грн судового збору

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04.10.2016

Суддя Д.М. Сірош