РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2016Справа №910/12078/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Сокіл"
доПублічного акціонерного товариства "Банк Форум"
про визнання поруки припиненою
Суддя Борисенко І.І.

Представники:
від позивача -Фрусенко А.О., представник за довіреністю;
від відповідача -Гладченко Д.В., представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сокіл" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" про визнання припиненою поруку ТОВ «Сокіл» перед ПАТ «Банк Форум», яка виникла на підставі Договору поруки від 07 грудня 2007 року, укладеного між ТОВ «Сокіл» та АКБ «Форум», та Додаткового договору №1 від 30 вересня 2011 року до Договору поруки від 07.12.2007 з врахуванням умов кредитування передбачених в Додатковому договорі №2 до Кредитного договору №0073/07/6.10-Z від 07.12.2007 підписаного 30 вересня 2011 року між Банком та ОСОБА_3, відповідно до якого,ТОВ «Сокіл» (Поручитель) поручається перед АКБ «Форум» (Кредитором) за виконання ОСОБА_3, зобов'язань за Кредитним договором №0073/07/6.10-Z від 07.12.2014 року.

Позовні вимоги мотивові тим, що умовами кредитного договору повернення боргу передбачено періодичними, щомісячними платежами. Останній періодичний платіж за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_3, було здійснено 21 березня 2013 року, а відтак шестимісячний строк в межах якого може бути пред'явлена вимога до поручителя про стягнення боргу за Кредитним договором слід рахувати саме з 21 березня 2013 року. Банк звернувся з позовом до суду про стягнення боргу з боржника та поручителя за Кредитним договором тільки 27.10.2014 року, тобто з пропущенням 6-ти місячного строку для пред'явлення такої вимоги до поручителя в даному випадку ТОВ «Сокіл».

З огляду на вищевикладене та позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 01 липня 2015 року у справі №6-745 цс15, позивач вказує, що відповідно до ч. 4 ст.559 ЦК України зобов'язання ТОВ «Сокіл», як поручителя перед ПАТ «Банк Форум» за укладеними Договорами слід визнати припиненими.

Відповідач проти позову заперечив з тих підстав, що Кредитним договором та Цивільним кодексом України встановлено термін виконання основного зобов'язання - по 06.12.2032р.; та встановлено право Кредитора (п. 3.2.2 Кредитного договору) в разі прострочення сплати чергового платежу за Кредитним договором встановити строк виконання основного зобов'язання - після спливу певного проміжку часу після відправлення вимоги на адресу Позичальника. Отже Банк вправі (але це не є обов'язком) направляти вимогу позичальнику/поручителю у разі наявності прострочки виконання основного зобов'язання. Та наявність першої ж прострочки не зобов'язує Банк пред'являти позов до позичальника та/або поручителя.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до кредитного договору №0073/07/6.10-Z від 07.12.2007 (надалі - кредитний договір), укладеного між АКБ "Форум" (надалі - Банк) та ОСОБА_3 (надалі - Позичальник), Банк надає ОСОБА_3 кредит на споживчі цілі у сумі 70000,00 доларів США, строком до 06 грудня 2017 року за користування коштами встановлюється плата в розмірі 13,0 відсотків річних.

Пунктом 2.3. Кредитного договору передбачено, що Позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 584,00 доларів США.

30.09.2011 між Банком та ОСОБА_3 укладено додатковий договір №2 до кредитного договору №0073/07/6.10-Z від 07.12.2007, згідно умов якої сторони домовились провести інвентаризацію кредитної заборгованості Позичальника та змінено валюту зобов'язання з долара США на гривню за курсом міжбанківського валютного ринку України, шляхом проведення конвертації залишку заборгованості в сумі 56 394,88 дол. США за курсом 8,015 за 1 долар США, що становитиме 452 004,96 грн.

Вказаною додатковою угодою №2 до кредитного договору також змінено відсоткову ставку за користування кредитним коштами до 14,0 % річних та визначено, що кредитні кошти надаються строком по 06 грудня 2032 року.

Також, п.5 Додаткового договору №2 до Кредитного договору №0073/07/6.10-Z від 07.12.2007 передбачено викласти п.2.3 Кредитного договору в наступній редакції «Позичальник здійснює повернення основної заборгованості по кредиту частинами, протягом кожного місяця, починаючи з вересня 2012 року, в сумі не менше, ніж сума визначена в Додатку №1 до договору, що є невід'ємною частиною Договору на відкритий йому рахунок для погашення кредиту та процентів…»

07 грудня 2007 року між позивачем - ТОВ "Сокіл" (поручитель) та відповідачем - АКБ "Форум" (кредитор) було укладено договір поруки (надалі - Договір поруки), за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_3 (боржником), зобов'язань за кредитним договором №0073/07/6.10-Z від 07.12.2007 у повному обсязі, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути кредиторові кредитні кошти і розмірі 70000 доларів США, з кінцевим терміном повернення 06 грудня 2017 року, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами з розрахунку 13 процентів річних і можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених кредитним договором.

30 вересня 2011 позивачем та відповідачем підписаний додатковий договір №1 до Договору поруки від 07 грудня 2007 року, згідно якого сторони змінили пункт 1.1. договору поруки, виклавши його в наступній редакції:

"Поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_3 (боржник), зобов'язань за кредитним договором № 0073/07/6.10-Z від 07.12.2007 та всіма додатковими договорами (угодами) до нього, які укладені та можуть бути укладені в майбутньому між кредитором та боржником, у повному обсязі, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути кредиторові кредитні кошти в розмірі 452 004,96 грн., з кінцевим терміном повернення 06.12.2032, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами з розрахунку 14 процентів річних і можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених кредитним договором."

Відповідно до п. 2.1 Договору поруки, Поручитель зобов'язується в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов'язань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору, а саме: суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеню) та інші платежі, передбаченів кредитним договором.

Згідно з п. 2.3 Договору поруки, кредитор зобов'язується письмово повідомити Поручителя про невиконання боржником своїх зобов'язань.

Відповідно до п. 3.1 Договору поруки, у випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору та цьому договору, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно з пп. 3.3., 3.4. Договору поруки, кредитний договір є невід'ємною частиною даного договору. При внесенні змін у кредитний договір і його пролонгації, обставини, що з нього виникають, розповсюджуються на поручителя.

Відповідач, скориставшись правом вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, 17.04.2014 направив боржнику та поручителю вимогу №498/2400 щодо дострокового погашення заборгованості, в якій вимагав у 30-денний строк виконати зобов'язання щодо дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Договір є погоджена дія двох або більше сторін спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частини 1, 2, 4 статті 202 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до частини 4 статті 179 ГК України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Частиною 7 статті 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Позичальник порушив умови кредитного договору в частині повної та своєчасної сплати кредиту, в зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість за кредитним договором.

Пунктом 3.2.2. кредитного договору передбачено, що Банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позивальником своїх зобов'язань за цим договором, а також, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобов'язань за договорами, які є забезпеченням виконання зобов'язань.

Згідно з п. 5.3. кредитного договору, сторони домовились, що невиконання або неналежне виконання позивальником зобов'язань по поверненню кредиту, сплаті процентів та інших зобов'язань, передбачених п.3.3 кредитного договору, є умовами, при настанні яких припиняється кредитування банком позичальника, а позичальник здійснює повернення отриманих кредитних коштів банку, сплачує банку проценти за користування кредитними коштами. Для цього банк надає під розписку або надсилає рекомендованим листом позичальнику письмову вимогу про повернення позичальником кредитних коштів, сплату ним процентів за користування кредитними коштами з можливим нарахуванням штрафних санкцій та пені.

Судом встановлено, що 17.04.2014 відповідач звернувся до боржника та поручителя з вимогою № 498/2400 дострокового погашення заборгованості по кредиту, надавши 30-денний строк для виконання зобов'язань.

Оскільки позичальник та поручитель протягом 30 - денного строку з моменту отримання вимоги не виконали своїх зобов'язань за кредитним договором, Банк 27.10.2014 звернувся до Самбірського міськрайонного суду Львівської області з позовом про стягнення з ОСОБА_3 та ТОВ "Сокіл" кредитної заборгованості.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина 1).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина 2).

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (частина 3).

Статтею 598 Цивільного кодексу України визначені підстави припинення зобов'язання. Вказаною статтею передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з п. 4.1. договору поруки, сторони передбачили, що порука припиняється: з припиненням зобов'язань за кредитним договором; якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Згідно із ч. 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" № 1 від 24.11.2014 в п. 4.1.7. роз'яснено, що умова договору про дію поруки до повного виконання забезпеченого зобов'язання не може розглядатися як установлення строку дії поруки. У цьому випадку відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення, так і вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору).

Якщо основним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то строк пред'явлення кредитором вимоги до поручителя має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі. При цьому сама лише умова договору поруки про дію поруки до повного виконання позичальником та/або поручителем своїх зобов'язань за договором не може розглядатися судом як установлення строку дії поруки; термін має визначатися календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (наприклад, після закінчення певного строку, починаючи від дати виконання зобов'язання за кредитним договором).

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Аналогічна правова позиція щодо строку припинення поруки висловлена Верховним Судом України в постанові від 24.09.2014 № 6-106цс14, де зазначено:

- за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя;

- у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково;

- за умови пред'явлення банком боржнику й поручителю вимог про дострокове виконання зобов'язання з повернення кредиту, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов'язання й порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов'язання.

Таким чином, банк змінив строк виконання зобов'язання, вказавши у вимозі від 17.04.2014 №498/2400 виконати зобов'язання протягом 30 днів. Тобто, шестимісячний строк, встановлений ч. 4 статті 559 ЦК України починається після 30-денного терміну, тобто з 17.05.2014 р., і закінчується 17.11.2014.

Відповідач звернувся з позовом до боржника та поручителя 27.10.2014, отже, враховуючи наведене вище, ним не порушений строк, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Посилання позивача на те, що оскільки останній періодичний платіж за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_3, було здійснено 21 березня 2013 року, а відтак шестимісячний строк в межах якого може бути пред'явлена вимога до поручителя про стягнення боргу за Кредитним договором слід рахувати саме з 21 березня 2013 року, судом визнається необґрунтованим в силу наступного.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як було зазначено раніше, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, передбачено, що в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" передбачено, що у разі неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Кредитним договором та Цивільним кодексом України встановлено строк виконання основного зобов'язання - за умови належного та добросовісного виконання основного зобов'язання - по 06.12.2032; та встановлено право Банку (п. 3.2.2 Кредитного договору) в разі прострочення сплати чергового платежу за Кредитним договором встановити строк виконання основного зобов'язання - після спливу певного проміжку часу після відправлення вимоги на адресу Позичальника.

Банк скористався своїм правом на достроково стягнення суми заборгованості надіславши вимогу про дострокове виконання зобов'язань 17.04.2014, отже шестимісячний строк, встановлений ч. 4 статті 559 ЦК України починається після 30-денного терміну, тобто з 17.05.2014 р., і закінчується 17.11.2014.

Відтак, наявність прострочки по виконанню грошового зобов'язання за кредитом не зумовлює обов'язку Банку направити вимогу про дострокове стягнення заборгованості, та відповідно не встановлює нового строку виконання основного зобов'язання.

Посилання позивача на те, що порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя протягом шести місяців з моменту останнього платежу по кредиту (21.03.2013) визнається судом помилковим, та таким, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 559 ЦК України, якою передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Посилання позивача, як на підставу для задоволення вказаного позову, на практику Верховного Суду України (справа №6-745цс15 від 01.07.2015) в частині застосування позовної давності до кожного простроченого платежу (якщо повернення кредиту передбачається частинами) є помилковим з точки зору розуміння позивача поняття дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Витрати, пов'язані з розглядом справи, при відмові в позові покладаються на позивача, відповідно до статті 49 ГПК України.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

рішення підписано 03.10.2016

Суддя Борисенко І.І.