ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2016 р. Справа № 914/1162/14

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Бойко С. М.,

суддів: Мирутенко О.Л.,

ОСОБА_1,

при секретарі Михайлишин С.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник (довіреність №22 від 25.04.2016 р.);

від відповідача: не зявився;

від третьої особи-1: не зявився;

від третьої особи -2: не зявився;

від третьої особи -3: не зявився;

розглянув апеляційну скаргу Державного підприємства Регіональні електричні мережі №02/822 від 07.06.2016,

на рішення господарського суду Львівської області від 25.05.2016, головуючий суддя Т.Б. Фартушок, судді С.М. Коссак, В.М. Пазичев,

у справі № 914/1162/14

за позовом Державного підприємства Регіональні електричні мережі, м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача-1 відкритого акціонерного товариства Червоноградський ремонтно-механічний завод, м. Червоноград Львівської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача-2 Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача-3 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Мебель сервіс, м. Радехів Львівської області

про витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 25.05.2016 у справі №914/1162/14 в задоволенні позову Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» до товариства з обмеженою відповідальністю «Мебель сервіс» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача відкритого акціонерного товариства «Червоноградський ремонтно-механічний завод», Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували його право власності на спірне майно, не доведено, що він був власником спірного майна станом на момент відчуження такого та право останнього як власника на витребування майна в порядку ст.388 ЦК України. Також суд першої інстанції зазначає про наявні в матеріалах справи докази щодо наявності на момент відчуження відповідачу права власності на спірне майно у третьої особи-1 та чинність укладеного договору купівлі-продажу від 23.12.2009р., що спростовує доводи позивача.

В апеляційній скарзі державне підприємство «Регіональні електричні мережі» просить рішення господарського суду Львівської області від 25.05.2016 у справі №914/1162/14 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що клопотання позивача про: витребування матеріалів справи №4/99, зобовязання відповідача надати суду копію плану санації, письмові пояснення про обставини, які унеможливили перехід права власності на спірне майно в межах процедури відновлення платоспроможності ВАТ «Червоноградський ремонтно-механічний завод», зобовязання регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області надати суду письмові пояснення щодо відсутності або наявності спірного майна на балансі ВАТ «Червоноградський ремонтно-механічний завод» в період з 31.07.2003 по 12.05.2009 розглянуте судом частково, у звязку з чим справа розглянута без зясування всіх обставин, без належного дослідження поданих позивачем доказів. Також, апелянт вказує на порушення ч. 2 ст. 36 ГПК України, оскільки судом першої інстанції не досліджувались оригінал або завірена належним чином копія договору купівлі-продажу від 23.12.2009 та акт приймання-передачі нежитлових будівель. Посилається скаржник і на те, що ВАТ «Червоноградський ремонтно-механічний завод» здійснив відчуження спірного майна без необхідного обсягу повноважень за відсутності правовстановлюючих документів, що вимагаються для вчинення реєстрації права власності на нерухоме майно державної власності.

В судових засіданнях представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив рішення господарського суду Львівської області від 25.05.2016 у справі №914/1162/14 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Повторно в судове засідання 28.09.2016 зявився представник позивача. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не зявилися про причини неявки суд не повідомили, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були належним чином повідомлені, а тому їх неявку суд розцінює як без поважних причин, відсутні процесуальні перешкоди в розгляді справи, вважає за можливе розглянути спір за наявних у справі доказів.

Розглянувши наявні в справі матеріали, давши оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення позивача в судових засіданнях апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення рішення господарського суду Львівської області від 25.05.2016 у справі №914/1162/14 без змін, апеляційної скарги державного підприємства «Регіональні електричні мережі» без задоволення, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що Наказом міністра вугільної промисловості України від 27.06.1996р. №290а вирішено:

- затвердити акти оцінки вартості цілісних майнових комплексів державних підприємств "Укрзахідвугілля", в тому числі і Червоноградського ремонтно-механічного заводу,

- перетворити державне підприємство "Червоноградський ремонтно-механічний завод" у відкрите акціонерне товариство "Червоноградський ремонтно-механічний завод".

Міністром вугільної промисловості України було затверджено Перелік майна (будівель, споруд і передавальних пристроїв) станом на 01.07.1996 року, включених в акт оцінки на приватизацію "Червоноградський ремонтно-механічний завод". До зазначеного переліку включено приміщення механічної майстерні та контори-лабораторії.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області від 30.11.1998р. №1277 вирішено приватизувати відкрите акціонерне товариство "Червоноградський ремонтно-механічний завод", затвердити план розміщення акцій відкритого акціонерного товариства "Червоноградський ремонтно-механічний завод".

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області від 26.12.2000 року №1329 затверджено протокол №4 від 14.12.2000 року засідання комісії з продажу акцій відкритого акціонерного товариства "Червоноградський ремонтно-механічний завод".

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №24865850 від 22.12.2009р. (том.2 а.с.93), Відкрите акціонерне товариство "Червоноградський ремонтно-механічний завод" є власником нежитлових будівель, а саме, контора-лабораторія (площею 413,8м.кв) і механічна майстерня (площею 855,4м.кв) (спірне майно), що знаходяться за адресою: Львівська обл., м.Червоноград, вул.Промислова, 1.

Між Відкритим акціонерним товариством "Червоноградський ремонтно-механічний завод" (Продавець, Третя особа 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мебель-Сервіс" (Покупець, Відповідач) укладено договір купівлі-продажу від 23.12.2009р. (далі Договір) (а.с.16-17, Т.1), за умовами якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає та оплачує такі будівлі:

- контора-лабораторія поз. №1 площею 413,8 м2,

- механічна майстерня поз. №2 площею 855,4 м2,

які знаходяться за адресою: Львівська область, місто Червоноград, вулиця Промислова, будинок, 1.

Продавцем передано Покупцю зазначені будівлі за актом приймання-передачі нежитлових будівель від 23.12.2009р.

Право власності на спірні приміщення було зареєстровано за Відповідачем, про що видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25168041 від 28.01.2010 р.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.04.2014р. №914/946/13-г в задоволенні позову відмовлено. Зазначене рішення залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.06.2013р. та постановою Вищого господарського суду України від 26.11.2013р. При цьому суд касаційної інстанції вказав, що права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, передбаченого ст. ст. 215, 216 ЦК України. У разі встановлення наявності речово-правових відносин до таких відносин не застосовується зобовязальний спосіб захисту. У зобовязальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Зазначене стало підставою для звернення державного підприємства "Регіональні електричні мережі" до товариства з обмеженою відповідальність "Мебель-Сервіс" з віндикаційним позовом.

Отже, предметом позову є вимога про зобовязання товариства з обмеженою відповідальністю «Мебель-Сервіс» повернути державному підприємству «Регіональні електричні мережі» майно шляхом вилучення в натурі, а саме житлові будівлі: контору лабораторію, вартістю 397 797,66 грн., що знаходиться за адресою: Львівська обл., м. Червоноград, вул. Промислова 1, загальна площа якої становить 413,8 кв.м.; механічну майстерню (споруду цеху), вартістю 412 182,23 грн., що знаходиться за адресою: Львівська обл., м. Червоноград, вул. Промислова 1, загальна площа якої становить 855,4 кв.м.

Як на підставу позову апелянт посилається на статтю 388 ЦК України та зазначає, що третя особа-1 не мала права відчужувати спірне майно, оскільки відповідно до наказу Міністерства палива та енергетики України №395 від 31.07.2003р. (а.с.19, Т.1) як державне майно, що не увійшло до статутного фонду акціонерного товариства, було передано з балансу третьої особи-1 на баланс ДП Укренерговугілля (нині ДП Регіональні електричні мережі, позивач по справі), що оформлено двостороннім актом приймання-передачі.

Також, судами встановлено, що наказом Міністерства палива та енергетики України від 13.02.2003р. №83 створено на базі підприємства селищних електричних мереж ВО "Донецьквугілля" державне підприємство "Укренерговугілля".

Наказом Міністерства палива та енергетики України від 31.07.2003р. №395 "Про передачу основних засобів з балансу ВАТ "Червоноградський ремонтно-механічний завод" (а.с.19, Т.1) на баланс ДП "Укренерговугілля" зобовязано голову правління Відкритого акціонерного товариства "Червоноградський ремонтно-механічний завод" передати з балансу підприємства, а генеральному директору державного підприємства "Укренерговугілля" прийняти на баланс підприємства основні засоби залишковою балансовою вартістю 15741,30грн. станом на 01.06.2003р. згідно з додатком. Зазначеним додатком визначено перелік основних засобів, які підлягають до передачі, серед яких містяться механізована майстерня та контора-лабораторія.

На виконання зазначеного вище наказу відкритим акціонерним товариством "Червоноградський ремонтно-механічний завод" передано державному підприємству "Укренерговугілля", зокрема, приміщення механізованої майстерні та контори-лабораторії, про що складено акт приймання-передачі від 31.07.2003р.

Наказом Міністерства палива та енергетики від 17.08.2007р. №404 вирішено перетворити державне підприємство "Укренерговугілля" у відкрите акціонерне товариство "Укренерговугілля".

Міністерством палива та енергетики України передано відкритому акціонерному товариству "Укренерговугілля" спірні приміщення, про що свідчить акт приймання-передачі від 07.12.2007 року.

Наказом Міністерства палива та енергетики від 13.11.2008р. №557 (а.с.22, Т.1) вирішено припинити діяльність відкритого акціонерного товариства "Укренерговугілля" шляхом реорганізації перетворення в державне підприємство "Укренерговугілля", установлено, що державне підприємство "Укренерговугілля" є правонаступником усіх майнових прав та обовязків відкритого акціонерного товариства "Укренерговугілля" згідно з передавальним балансом.

Наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.05.2009р. №278 (а.с.26, Т.1) вирішено внести зміни до наказу від 13.11.2008р. №557 шляхом зміни назви підприємства державне підприємство "Укренерговугілля", на державне підприємство "Регіональні електричні мережі".

Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.02.2010р. №5/246 (19/310) у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства "Червоноградський ремонтно-механічний завод" до Відкритого акціонерного товариства "Укренерговугілля", правонаступником якого є Державне підприємство "Регіональні електричні мережі", про витребування майна, в задоволенні позовних вимог було відмовлено. При цьому суд керувався тим, що передача майна з балансу відкритого акціонерного товариства "Червоноградський ремонтно-механічний завод" на баланс державного підприємства "Укренерговугілля" здійснено відповідно до наказу Міністерства палива та енергетики України від 31.07.2003 року №395, який є чинним на час розгляду даного спору в суді.

З огляду на зазначене суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що відповідач у справі №5/246(19/310) відкрите акціонерне товариство "Укренерговугілля", правомірно володіє спірним майном на підставі чинного акту органу державної влади, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За інформацією Фонду державного майна України, відображеною в листі від 01.12.2011р. №10-15-16293, на балансі державного підприємства "Регіональні електричні мережі" перебували споруда цеху та приміщення контори-лабораторії.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.02.2013р. №914/404/13-г за позовом: Відкритого акціонерного товариства Червоноградський ремонтно- механічний завод до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Мебель-Сервіс про визнання недійсним договору купівлі-продажу контори-лабораторії та механічної майстерні від 23.12.2009р. в задоволенні позову відмовлено, оскільки станом на час прийняття Київським апеляційним адміністративним судом судового рішення право власності на спірне майно уже було зареєстровано за товариством з обмеженою відповідальністю "Мебель-Сервіс".

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.2016р. у справі №5015/3264/12, в якій беруть участь ті ж сторони, встановлено наступне: Рішенням господарського суду Львівської області від 26.02.2010 р. у справі № 5/246 (19/310), у його мотивувальній частині встановлено, що ДП Регіональні електричні мережі правомірно володіє спірним майном на підставі чинного акту органу державної влади. При цьому, у вказаному рішенні взагалі не згадується і не надається оцінка фактам уже існуючих на дату прийняття такого рішення державних реєстрацій на спірне нерухоме майно, а саме: за ВАТ Червоноградський ремонтно-механічний завод зареєстрованих в КП Львівської обласної ради Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації 02.03.2009 р. в книзі 2ю/нж, номер запису: 151, реєстраційний номер 27958165, та за ТОВ Мебель Сервіс згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25168041 від 28.01.2010 р., виданого тим же КП Львівської обласної ради Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації.. Суд приймає до уваги наведені встановлені обставини в силу вимог ст.35 ГПК України.

Суд також зазначає, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.02.2015р. №813/8066/14, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2016р. у справі №876/3177/15, у позові Державного підприємства Регіональні електричні мережі до Комунального підприємства Львівської обласної ради Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії, відмовлено повністю. У зазначеній адміністративній справі Державне підприємство Регіональні електричні мережі просило визнати протиправними дії по реєстрації прав власності на нерухоме майно - нежитлові будівлі, а саме: контору-лабораторію і механічну майстерню за місцезнаходженням: м. Червоноград, вул. Промислова, 1; скасування державної реєстрації права власності на зазначені об'єкти за №27958165 від 05.08.2009; зобов'язання виключити з реєстру прав власності на нерухоме майно нежитлові будівлі, а саме: контору-лабораторію і механічну майстерню за місцезнаходженням: м. Червоноград, вул. Промислова, 1, за реєстраційним номером 27958165 від 05.08.2009.

Таким чином, в силу ст. 35 ГПК України обставини встановлені постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.02.2015р. №813/8066/14, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.2016р. у справі №5015/3264/12, рішенням Господарського суду Львівської області від 25.02.2013р. №914/404/13-г, рішенням господарського суду Львівської області від 22.04.2014р. №914/946/13-г не потребують доказування, а тому доводи апеляційної скарги про недослідження судом першої інстанції обставин справи, а також недослідження наявності або відсутність права власності на спірне нерухоме майно у державного підприємства Регіональні електричні мережі - є безпідставними.

Львівський апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №24865850 від 22.12.2009р. (том.2 а.с.93), відкрите акціонерне товариство "Червоноградський ремонтно-механічний завод" є власником нежитлових будівель, а саме, контора-лабораторія (площею 413,8м.кв) і механічна майстерня (площею 855,4м.кв) (спірне майно), що знаходяться за адресою: Львівська обл., м.Червоноград, вул.Промислова, 1.

У п.п. 22-23 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 роз'яснено якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Відповідно до статті 387 ЦК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

У постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-95цс13 викладено правову позицію, у якій зазначено, що згідно зі ст. 330 ЦК України майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Право особи, яка вважає себе власником майна, не підлягає захистові шляхом задоволення позову до чергового добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст. ст. 215, 216 ЦК України. Норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Добросовісність набуття в розумінні статті 388 ЦК України полягає в тому, що майно придбавається не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права його відчужувати.

Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна від набувача, при цьому випадки такого витребування законодавством обмежуються, зокрема пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України передбачено, що витребування майна можливе в разі його вибуття з володіння власника не з його волі іншим шляхом. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Також, апеляційний господарський суд зазначає, що у п.п. 24-25 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 роз'яснено, що факт відплатності придбання майна сама по собі не свідчить про добросовісність набувача. Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. Відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження.

Вирішуючи спір про витребування майна з чужого незаконного володіння в порядку ст. 388 ЦК України, суд має встановити, чи вибуло спірне майно із володіння власника або особи, якій він передав його у володіння, за наявності на це згоди законного розпорядника такого майна (постанова Верховного Суду України від 12 лютого 2013 р. у справі N 3-3гс13).

У постанові Верховного Суду України від 02.03.2016 у справі № 6-3090цс15 викладено правову позицію, у якій зазначено, що відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Норма статті 388 ЦК України може застосовуватись як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Як роз'яснено в п. 26 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.

У відповідності до приписів ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе без достатніх на те правових підстав.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду, що спірне майно вибуло з володіння відкритого акціонерного товариства «Червоноградський ремонтно-механічний завод» з його волі, як власника майна та на законних підставах, в результаті укладення договору купівлі-продажу від 23.12.2009 з товариством з обмеженою відповідальністю «Мебель-Сервіс», що підтверджується вищезгаданими рішеннями, що мають преюдиційний характер.

Стаття 32 ГПК України визначає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, Львівський апеляційний господарський суд, прийшов до висновку про те, що доводи апеляційної скарги державного підприємства «Регіональні електричні мережі» є безпідставними, а рішення господарського суду Львівської області від 25.05.2016 у справі №914/1162/14 прийнято з дотриманням вимог норм процесуального та матеріального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що сплату судового збору слід покласти на скаржника (державне підприємство «Регіональні електричні мережі»).

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

рішення господарського суду Львівської області від 25.05.2016 у справі №914/1162/14 залишити без змін.

Апеляційну скаргу державного підприємства «Регіональні електричні мережі» залишити без задоволення.

Справу повернути на адресу місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Бойко С.М.

Судді Мирутенко О.Л.

ОСОБА_1

Повний текст постанови виготовлено 03.10.2016