донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

19.09.2016 справа №905/1596/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від позивача від відповідача ОСОБА_4 за довіреністю; не зявився;
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Азовмаш", м. Маріуполь, Донецька область
на рішення господарського судуДонецької області
від05.07.2016 р. (підписано 08.07.2016 р.)
у справі№ 905/1596/16 (суддя Мельниченко Ю.С.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Компарекс Україна", м. Київ
до Публічного акціонерного товариства "Азовмаш", м. Маріуполь, Донецька область
простягнення 90 392,40 грн.
В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Компарекс Україна", м. Київ (Позивач) із позовом до Публічного акціонерного товариства "Азовмаш", м. Маріуполь, Донецька область (Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 90 392,40 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.07.2016 р. позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача курсову різницю роялті за субліцензійним договором №1181/12-13 від 23.12.2013р. за період з січня 2014 р. по червень 2014р. в сумі 90 391,87 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1 377,99 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на те, що на момент предявлення позивачем спірної вимоги заборгованість за договором була вже фактично сплачена відповідачем, що фактично виключає можливість подальшого нарахування та стягнення курсової різниці.

Крім того скаржник посилається на порушенням судом норм процесуального права України через наявність судового рішення із спірного питання, що набрало законної сили.

Представник позивача в судовому засіданні вважав рішення законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, але через канцелярію суду надав клопотання про продовження строку розгляду спору та про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю зявитися у судове засідання через введений режим простою підприємства.

Судова колегія вважає зазначену причину неявки представника відповідача неповажною, оскільки робочий час підприємства не повязаний з реалізацією процесуальних прав та обовязків сторонами в господарському процесі.

Відповідач є юридичною особою та мав можливість направити у судове засідання свого представника.

Клопотання відповідача судова колегія залишила без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2013р. між сторонами укладено Субліцензійний договір № 1181/12-13 (далі Договір), за умовами якого позивач в порядку та на умовах договору за винагороду (роялті) надає відповідачу право на користування програмним забезпеченням, перелік якого погоджений сторонами в додатках до договору, що є його невід'ємними частинами.

За змістом п. 3.1 Договору загальний розмір винагороди за ліцензії (роялті) та порядок її здійснення погоджується сторонами у відповідному додатку до договору. Платіж здійснюється без ПДВ відповідно до підпункту 196.1.6 пункту 196.1 ст. 196 Податкового кодексу України.

Пунктом 5 додатку №1 від 23.12.2013р. до Договору сторони передбачили, що сума роялті за весь період є еквівалентом 76 679,30 доларів США за "курсом долара" на дату підписання, що становить 827,20 грн. за 100 доларів США.

Відповідно до п. 3.3 Договору сторони погодили, що всі розрахунки по договору здійснюються у національній грошовій одиниці України - гривні.

На виконання умов Договору позивачем передано відповідачу постійні (тимчасові) ліцензії, що підтверджується актом приймання-передачі ліцензій №1 від 08.01.2014р. згідно додатку №1 від 23.12.2013р. до Договору.

Загальний розмір оплати за перше півріччя з 01 січня 2014р. по 30 червня 2014р. встановлено 105 715,20 грн. без ПДВ.

Вказаний акт підписано уповноваженими представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

З матеріалів справи вбачається, що сторони пунктом 6 Додатку №1 до Договору погодили наступний порядок оплати роялті суми у розмірі 105 715,20 грн. без ПДВ. за 1-е півріччя з 01.01.2014р. по 30.06.2014р.: 15.01.2014р. 17 619,20 грн.; 15.02.2014р. 17 619,20 грн.; 15.03.2014р. 17 619,20 грн.; 15.04.2014р. 17 619,20 грн.; 15.05.2014р. 17 619,20 грн.; 15.06.2014р. 17 619,20 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач оплату роялті здійснив з порушенням строків, встановлених п. 6 Додатку №1 від 23.12.2013р. до Договору, а саме:

11.02.2014р. в сумі 17 619 грн. 00 коп. (строк платежу 15 січня 2014р.);

24.02.2014р. в сумі 17 619 грн. 40 коп. (строк платежу 15 лютого 2014р.);

07.04.2014р. в сумі 17 619 грн. 20 коп. (строк платежу 15 березня 2014р.);

24.04.2014р. в сумі 17 619 грн. 20 коп. (строк платежу 15 квітня 2014р.);

26.11.2015р. в сумі 35 238 грн. 40 коп. (строк платежу 15 травня 2014р. 17 619 грн. 20 коп. та 15 червня 2014р. 17 619 грн. 20 коп. відповідно).

Відповідно до п. 7 додатку № 1 до Договору, сторони домовились, що у випадку зміни (збільшення/зменшення) "Курсу долара", за наявності письмової вимоги будь-якої із сторін сума роялті, що підлягає сплаті, підлягає перерахунку по наступній формулі:

С = В х (К2/К1) грн., де:

В - неоплачена сума роялті в національній валюті України на дату підписання даного договору або відповідної додаткової угоди про продовження терміну дії даного договору;

С сума роялті в національній валюті України, що має бути сплачена згідно з умовами даного договору;

К1 вартість 100 доларів США в національній валюті України згідно з "Курсом долара" на дату підписання даного договору або відповідної додаткової угоди про продовження терміну дії даного договору;

К2 вартість 100 доларів США в національній валюті України згідно з "Курсом долара" на дату платежу.

За змістом ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 7.1 Договору, будь-які повідомлення, заяви, попередження, претензії повинні бути виконані в письмовій формі і вручені під розписку, або надіслані рекомендованим або цінним листом, чи передані по факсимільному апарату або засобами електронної пошти.

Позивачем 21.03.2016р. на адресу відповідача було направлено вимогу за вих. № 64 від 18.03.2016р., в якій останній, здійснивши розрахунок у відповідності з п. 7 додатку № 1 до Договору, просив сплатити збільшений розмір основного боргу за субліцензійним договором №1181/12-13 від 23.12.2013р. в сумі 90 392,40 грн.

Дана вимога залишена відповідачем без відповіді та виконання, через що позивач звернувся до господарського суду із вимогою про стягнення з відповідача курсової різниці згідно умов п. 7 Додатку № 1 до Договору в розмірі 90 392,40 грн. за період з січня 2014р. по червень 2014р.

Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Перевіривши зроблений судом розрахунок суми позовних вимог, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача курсової різниці згідно умов п. 7 Додатку № 1 до Договору в розмірі 90 391,87 грн. за період з січня 2014р. по червень 2014р.

Щодо доводів відповідача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та відмову в припиненні провадження на підставі ст. 80 ГПК України, через те, що на його думку між сторонами вже був вирішений спір між тими ж сторонами, про той же предмет та з тих же підстав, судова колегія вважає їх необґрунтованими, оскільки постановою Донецького апеляційного господарського суду від 31.08.2015р. встановлено відсутність письмової вимоги, яка передбачена п. 7 Додатку № 1 до Договору як підстава до виникнення обовязку по сплаті курсової різниці. В даній справі позивач підставою свого позову вказує на наявність вимоги за вих. № 64 від 18.03.2016р. про сплату збільшеного розміру основного боргу за субліцензійним договором №1181/12-13 від 23.12.2013р. в сумі 90 392,40 грн., що не збігається з підставою позову у справі № 908/3811/15.

Доводи відповідача, про те, що на момент предявлення спірної вимоги заборгованість за Договором фактично вже була сплачена, то судова колегія також вважає їх такими, що підтверджують обґрунтованість прийнятого рішення, оскільки коригування курсової різниці здійснено на дату проведення платежу, а не на дату звернення позивача з вимогою, що відповідає умовам п. 7 Додатку № 1 до Договору.

Висновок суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача курсової різниці суми роялті у розмірі 0,53 грн. судова колегія вважає вірним.

Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судова колегія не вбачає.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 05.07.2016 року у справі № 905/1596/16 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Азовмаш", м. Маріуполь, Донецька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 05.07.2016 року у справі № 905/1596/16 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді Д.О. Попков

ОСОБА_3