ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 рокуСправа № 912/3065/16
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Вавренюк Л.С. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/3065/16

за позовом: публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: комунального підприємства "Теплоенергетик", м. Кіровоград

про стягнення 60 153 325,44 грн.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 14-127 від 13.05.2014 р.;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 5 від 14.12.2015 р.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 33 347 820,27 грн., втрат від інфляції у сумі 18 878 283,09 грн., пені у сумі 6 861 947,51 грн. та трьох відсотків річних в сумі 1 065 274,57 грн.

В обґрунтування пред'явлених позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу від 28.01.2014 р. № 2267/14-КП-18.

Відповідачем подано до суду письмовий відзив на позов, у відповідності до якого просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог (а.с. 58-59).

Розглянувши наявні матеріали справи, подані сторонами докази та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

28.01.2014 р. між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Продавець) та комунальним підприємством "Теплоенергетик" (далі - Покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 2267/14-КП-18 (далі - Договір, а.с. 9-14).

Відповідно до умов Договору, Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (далі - газ) на умовах цього Договору; газ, що продається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ) (п.п. 1.1. - 1.2. Договору).

У п. 2.1. Договору сторони визначилися, що Продавець передає Покупцеві з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. газ обсягом до 12 530 тис. куб м., у тому числі по місяцях кварталів: в січні 2014 р. - 2385 тис. куб. м., в лютому 2014 р. - 2160 тис. куб. м., в березні 2014 р. - 2265 тис. куб. м., в квітні 2014 р. - 550 тис. куб. м., жовтні 2014 р. - 590 тис. куб. м., в листопаді 2014 р. - 2240 тис. куб. м., в грудні 2014 р. - 2340 тис. куб. м.

Згідно п. 3.1. Договору, Продавець передає Покупцю газ у пунктах приймання - передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі Покупця. Право власності на газ переходить від Продавця до Покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ Покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ.

Ціну газу сторони погодили у розділі 5 Договору.

Так, відповідно до п.п. 5.1.- 5.2. Договору, ціна (граничний рівень ціни) на газ та послуги з його транспортування установлюються НКРЕ; ціна за 1000 куб. м. газу становить 3 113,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 287,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 57,40 грн., всього з ПДВ - 344,40 грн. До сплати за 1000 куб м. природного газу - 3462,26 грн., крім того ПДВ - 20% - 692,45 грн., всього з ПДВ - 4154,71 грн.

Пунктом 5.3. Договору визначено, що у разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, вони є обов'язковими для сторін за цим Договором з моменту введення їх в дію.

Загальна сума вартості природного газу за цим Договором складається із сум вартості місячних поставок газу (п. 5.5. Договору).

Згідно п. 6.1. Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Також сторони в п. 6.3 Договору домовилися, що в платіжних дорученнях Покупець повинен обов'язково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу, без зазначення періоду за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у Покупця за цим Договором Продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому Договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

Цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2014 р. і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1. Договору).

Договір підписаний повноважними представниками Продавця та Покупця, скріплений круглими печатками позивача та відповідача.

Шляхом укладення Додаткових угод до Договору від 30.04.2014 р. № 1, від 20.05.2014 р. № 2, від 10.06.2014 р. № 3, від 05.09.2014 р. № 4, від 17.11.2014 р. № 5, від 08.12.2014 р. № 6, сторонами змінювались умови п. 5.2. Договору щодо ціни на газ (а.с. 15-20).

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Так, за змістом ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до приписів ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме: акту приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 р. на суму 7 413 996,31 грн., від 28.02.2014 р. на суму 6 413 658,00 грн., від 31.03.2014 р. на суму 3 738 156,42 грн., від 30.04.2014 р. на суму 1 127 037,08 грн., від 31.10.2014 р. на суму 797 690,64 грн., від 30.11.2014 р. на суму 7 424 057,19 грн., від 31.12.2014 р. на суму 12 721 693,52 грн., позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, передавши Покупцю у 2014 році газ на загальну суму 39 636 289,16 грн. (а.с. 21-27).

Зазначені акти приймання - передачі газу підписані позивачем та відповідачем без будь-яких застережень чи зауважень, скріплені круглими печатками сторін.

Однак, Покупець умови Договору виконав не належним чином, за поставлений позивачем газ розрахувався частково, сплативши на користь Продавця 6 288 468,89 грн., що підтверджується сальдовою відомістю позивача (а.с. 34- 38).

Таким чином, заборгованість відповідача за Договором складає 33 347 820,27 грн. (39636289,16 грн. - 6288468,89 грн. = 33347820,27 грн.).

Оскільки заборгованість в сумі 33 347 820,27 грн. відповідачем сплачено не було, позивач з метою захисту порушених прав та інтересів звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач заперечив позовні вимоги, згідно письмового відзиву на позов стверджуючи про те, що алгоритм та особливості погашення заборгованості підприємств-боржників перед публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" врегульовано не Договором, а постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 р. № 217 "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" та розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20.05.2015 р. № 670-р "Про порядок розрахунків за спожитий природний газ виробниками електричної енергії, які використовують природний газ для її виробництва".

Господарський суд не погоджується з викладеними доводами відповідача, оскільки згадані нормативні акти не змінюють порядок і строк проведення розрахунків за спожитий газ, узгоджений сторонами у Договорі.

Доказів погодження сторонами інших, ніж визначено Договором, порядку та строків розрахунків, відповідачем до суду не подано, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості за Договором в розмірі 33 347 820,27 грн., а тому вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, господарський суд вважає безпідставними посилання відповідача на заборгованість, яка інснує у ДП "Енергоринок" перед відповідачем, з огляду на зміст ст. 617 та ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Крім суми основної заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 6861947,51 грн., втрати від інфляції в сумі 18878283,09 грн. та 3% річних в сумі 1065274,57 грн.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 7.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором.

Пунктом 7.2. Договору визначено, що у разі невиконання Покупцем умов п. 6.1. цього Договору, він зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Господарський суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи поданий позивачем розрахунок пені в сумі 6 861 947,51 грн. (а.с. 28-33).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлення факту прострочення грошового зобовязання відповідачем, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 1 065 274,57 грн. та інфляційних витрат в сумі 18 878 283,09 грн., згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 28-33).

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 77, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з комунального підприємства "Теплоенергетик" (25491, м. Кіровоград, вул. Ливарна, 1; код 24153576, р/р № 9902 ПАТ Банк "Фінанси та Кредит", МФО 300131) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720, р/р № 1 у Головному оперативному управлінні АТ "Ощадбанк" м. Київ, МФО 980 АП "Укргазбанк", м. Київ, МФО 320876) заборгованість в сумі 60 153 325,44 грн., з яких: 33 347 820,27 грн. - основний борг; 18 878 283,09 грн. - інфляційні втрати, 1 065 274,57 грн. - 3 % річних, 6 861 947,51 грн. - пеня, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 206 700,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 26.09.2016 року.

Суддя Л.С. Вавренюк