УХВАЛА

26.09.2016Справа № 910/5712/14

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «БКП»
Про зміну способу виконання судового рішення

По справі № 910/5712/14

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «БКП»
До ПроМалого приватного виробнично-комерційного підприємства фірма «Ріпекс» стягнення 147 030,03 грн. Суддя Спичак О.М.

Представники учасників судового процесу:

від заявника: Божко А.В. предст. за дов.;

від боржника: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду м. Києва знаходилась справа № 910/5712/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "БКП" до Малого приватного виробничо-комерційного підприємства фірма "Ріпекс" про стягнення 87 787,64 грн. основного боргу, 13 117,10 грн. пені, 50 процентів річних - 48 355,99 грн., а також відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.06.2014 року у справі № 910/5712/14 позов задоволено частково, стягнуто з Малого приватного виробнично-комерційного підприємства фірма "Ріпекс" (; місцезнаходження: 04050 м.Київ, вул. Дегтярівська,6, кв. 160) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БКП" (, місцезнаходження: 04074 м. Київ, вул. Автозаводська, 2) основний борг в розмірі 87 787 (вісімдесят сім тисяч сімсот вісімдесят сім) грн. 64 коп., пені - 11 500 (одинадцять тисяч п'ятсот) грн. 00 коп., проценти річних - 44 462 (сорок чотири тисячі чотириста шістдесят дві) грн. 00 коп., а також 2 874 (дві тисячі вісімсот сімдесят чотири) грн.. судового збору. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Повернуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БКП" (, місцезнаходження: 04074 м. Київ, вул. Автозаводська, 2) з державного бюджету України 44 (сорок чотири) грн. 61 коп. судового збору.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "БКП" звернулося до Господарського суду м. Києва із заявою про виправлення описки в резолютивній частині рішення господарського суду м. Києва, у зв'язку з невірним зазначенням найменування позивача.

Ухвалою суду від 09.07.2014 року виправлено допущені в резолютивні частині рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2014 року у справі № 910/5712/14 описки.

09.07.2014 року на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 02.06.2014 року, видано наказ.

16.09.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "БКП" через канцелярію Господарського суду м. Києва подало заяву про зміну способу виконання рішення Господарського суду міста Києва по справі № 910/5712/14 від 02.06.2014 шляхом видання наказу про звернення стягнення на майно Малого приватного виробничо-комерційного підприємства фірма "Ріпекс", відмінне від нерухомого, на суму 143 652,93 грн.

В обґрунтування поданої заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "БКП" послався на те, що всі виконавчі дії, вчиненні державним виконавцями не призвели до виконання рішення суду. Виявлене державним виконавцем нерухоме майно боржника, на яке можливо було б звернути стягнення, знаходиться в іпотеці. Розшук майна не дав результатів. Коштів на виявлених банківських рахунках недостатньо для погашення боргу в повному обсязі. Враховуючи зазначене, стягувач вважає, що існує ймовірність виконання рішення суду шляхом зміни способу його виконання, а саме - звернення стягнення на майно боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок його виконання.

Враховуючи викладене, ухвалою від 19.09.2016 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "БКП" про зміну способу виконання рішення Господарського суду міста Києва № 910/5712/14 від 02.06.2014 було призначено до розгляду на 26.09.2016.

У судовому засіданні 26.09.2016 представник заявника надав усні пояснення по суті поданої заяви, відповідно до яких останню підтримав у повному обсязі.

Представник боржника у судове засідання 26.09.2016 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "БКП" про зміну способу виконання рішення від 02.06.2014 року у справі № 910/5712/14, господарський суд дійшов висновку, що остання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

За приписом ст.4-5, ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009р., виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012р. Конституційного суду України по справі №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012р. Конституційного суду України по справі №11-рп/2012). Аналогічну позицію наведено в рішенні від 26.06.2013р. Конституційного Суду України по справі № 1 7/2013.

Виходячи з того, що згідно із ст.1 Конституції України, Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є обов'язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005р. по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України рішення Господарського суду міста Києва № 910/5712/14 від 02.06.2014, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто, за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості (п.7.1.3 Постанови №9 від 17.10.2012 пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Відповідно до п.7.2 постанови № 9 від 17.10.2012р. пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як зазначалось вище, в обґрунтування поданої заяви, стягувач посилався на те, що станом на теперішній час неможливо виконати рішення, оскільки у боржника відсутні грошові кошти, які можна було б списати в рахунок погашення заборгованості.

Проте, за висновками суду, вказані твердження заявника не вказують на наявність виключних та беззаперечних підстав для зміни способу виконання судового рішення по справі з огляд на наступне.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Визначені заходи примусового виконання рішень не є вичерпними. Ними можуть бути також інші заходи в залежності від застосованих у рішенні заходів захисту цивільних прав, передбачених Цивільним кодексом України, іншими законами України. Ці заходи свідчать, що об'єктом стягнення в основному виступає майно боржника (в тому числі за рішеннями про стягнення коштів).

Порядок застосування кожного заходу примусового виконання рішення має специфічні риси, які повинні враховуватись державним виконавцем у процесі виконавчого провадження.

Стягнення за виконавчими документами, в першу чергу, звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Боржник має право вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу. Остаточно черговість стягнення на кошти та інше майно боржника визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом з урахуванням витрат на виконання. У випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

З огляду на наведене, у випадку відсутності у боржника грошових коштів достатніх для задоволення вимог стягувача, державним виконавцем самостійно визначається порядок звернення стягнення на належне боржникові майно, при цьому, зазначені дії вчиняються без зміни способу та порядку виконання рішення суду, а в силу норм Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку щодо доказової необґрунтованості розглядуваної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "БКП" та відсутності підстав для її задоволення.

За таких обставин, керуючись ст.ст.86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "БКП" про зміну способу виконання рішення Господарського суду міста Києва № 910/5712/14 від 02.06.2014.

Суддя Спичак О.М.