КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2016 р. Справа№ 910/29985/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Чорної Л.В.

Кропивної Л.В.

за участю представників:

від позивача - Гаркавенко С.В., довіреність № 91/2015/11/11-3 від 11.11.2015;

від відповідача - Сергійчук М.К., голова правління, Кобилецький В.В., договір про надання правової допомоги №б/н від 10.12.2015;

від третьої особи - Науменко С.В., довіреність № 02-65 від 05.01.2016,

розглянувши апеляційну скаргу житлово-будівельного кооперативу "Авіатор-8" на рішення господарського суду міста Києва від 24.05.2016 року у справі №910/29985/15 (суддя Морозов С.М.) за позовом публічного акціонерного товариства "Київенерго" до житлово-будівельного кооперативу "Авіатор-8", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" про стягнення 162 033, 13 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до житлово-будівельного кооперативу "Авіатор-8" про стягнення 70 572,31 грн. суми основного боргу, 11 995,56 грн. пені, 6 408,42 грн. 3% річних та 73 056,84 грн. інфляційних втрат (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.05.2016 року у справі №910/29985/15 позов задоволено повністю.

При задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем договірних зобов'язань в частині оплати отриманої теплової енергії.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста від 24.05.2016 року у справі №910/29985/15 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі апелянт заперечує проти порядку здійснення позивачем нарахування відповідачу за теплову енергію.

Також, апелянт посилається те, що у зв'язку набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії", яким передбачено укладення договорів безпосередньо між позивачем та споживачами, договір №102-0156 на постачання теплової енергії у гарячій воді втратив чинність, оскільки суперечить цьому Закону

Представники апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні 19.09.2016 підтримали вимоги за апеляційною скаргою.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги.

Представник третьої особи надав пояснення по суті справи.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між позивачем (надалі - Енергопостачальна організація) та відповідачем (надалі - Абонент) 01.03.2002р. було укладено договір Договір №102-0156 на постачання теплової енергії у гарячій воді.

Відповідно до п. 1.1 договору його предметом є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді.

Згідно пункту 2.2.1 договору Енергопостачальна організація зобов'язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно з Додатком №1 до цього Договору.

Абонент відповідно до пункту 2.3.1 договору зобов'язується додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у Додатку №1 до Договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Згідно п. 2 Додатку 4 до договору абонент зобов'язаний щомісячно з 12 по 15 число самостійно отримувати у районному відділі теплозбуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за звітний період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки повертає у РВТ), та платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Сплату за вказаним в п. 2 цього додатку документами абонент виконує не пізніше 25 числа поточного місяця. ( п. 3 Додатку №4 до Договору).

Позивачем на виконання умов договору було поставлено відповідачу теплову енергію до будинку за адресою: м. Київ, проспект Г. Гонгадзе, б.11 (до зміни найменування - пр. Радянської України, б.11)

Обставини з постачання позивачем відповідачу теплової енергії за період з 01.11.2012 по 01.11.2015 підтверджуються долученими позивачем до позовної заяви обліковими картками (табуляграмами).

Відповідачем зобов'язання з оплати отриманої теплової енергії виконувались неналежним чином у зв'язку з чим за період з 01.11.2012 по 01.11.2015 утворився борг на загальну суму 70 572,31 грн.

Враховуючи нездійснення відповідачем оплати за використану теплову енергію позивач звернувся з даним позовом до суду (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

Судом першої інстанції було задоволено позовні вимоги.

Колегія суддів вважає обґрунтованим задоволення позову, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3 Додатку №4 до Договору оплату абонент повинен виконувати не пізніше 25 числа поточного місяця.

Відповідачем зобов'язання з оплати коштів за договором виконувались неналежним чином у зв'язку з чим за період з 01.11.2012 по 01.11.2015 утворився борг на загальну суму 70 572,31 грн.

Враховуючи викладене, на момент звернення позивача з даним позовом до суду строк виконання відповідачем зобов'язання з оплати отриманої теплової енергії настав.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт наявності заявленого до стягнення боргу станом на день прийняття рішення до суду підтверджується матеріалами справи, та не спростовується відповідачем.

Заперечення апелянта проти порядку здійснення позивачем нарахування відповідачу за теплову енергію колегією суддів не приймаються, з огляду на наступне.

Нарахування відповідачу за опалення здійснюється позивачем з урахуванням показників приладів обліку спожитої теплової енергії відображеної у відомостях обліку споживання теплової енергії, які відповідач надає кожний місяць.

Позивач при нарахуванні вартості спожитої відповідачем теплової енергії використовував тарифи, затверджені НКРЕКП.

Отже, позивачем самостійно не встановлювалися як тарифи, так і не визначалася кількість спожитої відповідачем теплової енергії. Неправильність застосування тарифів позивачем не доведено.

Стосовно порядку нарахування відповідачу за гаряче водопостачання.

Враховуючи відсутність у відповідача приладу обліку на гаряче водопостачання, нарахування за спірний період здійснювались позивачем розрахунковим способом, оскільки такий порядок розрахунків погоджений сторонами у звертанні-дорученні про укладення договору на постачання теплової енергії.

Позивач при визначенні методики (математичного алгоритму) визначення кількості спожитої енергії використовував Тимчасові правила обліку, відпускання і споживання теплової енергії, які затверджені і введені в дію наказом від 01.07.1996 №57/112 Державного комітету України по житлово-комунальному господарству і Міністерством енергетики та електрифікації України, оскільки офіційно затвердженої методики щодо застосування пунктів 20, 23, 24 Правил не прийнято.

Відповідно до п. 20 Правил користування тепловою енергією - облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія ведеться на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації та споживача або за домовленістю сторін в іншому місці.

У разі відсутності, пошкодження та/або неправильної роботи приладів комерційного обліку оплата здійснюється відповідно до визначених у договорі навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Пунктом 23 Правил передбачено, що розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Відповідно до п. 24 Правил, у разі коли обсяг постачання теплової енергії на межі продажу менший, ніж: зазначений в договорі, теплопостачальна організація повинна зменшити плату шляхом проведення перерахунку за фактично спожиту теплову енергію відповідно до договору.

У разі відхилення параметрів теплоносія в бік зменшення від затвердженого температурного графіка, передбаченого договором, споживачеві проводиться відповідний перерахунок.

Зі змісту вказаних положень Правил вбачається, пункти 20, 23, 24 містять лише загальний опис параметрів, які мають бути враховані при визначенні обсягів споживання теплової енергії споживачами, та не містить ні алгоритму такого розрахунку ні методики врахування параметрів.

Зі змісту Тимчасових правил вбачається, що вони не містять норм права, не визначають прав чи обов'язків громадян, а містять порядок комерційного обліку теплової енергії з урахуванням різних видів мереж та систем теплопостачання, алгоритми розрахунків (математичні формули) та схеми.

Таким чином, позивач правомірно використовував параметри, передбачені Правилами користування тепловою енергією, і здійснював нарахування споживачам, які не мають приладів обліку, відповідно до методики.

З огляду на викладене вказані вище доводи апелянта колегією суддів відхиляються за необґрунтованістю.

Також, підлягають відхиленню доводи апелянта про те, що у зв'язку з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії", яким передбачено укладення договорів безпосередньо між позивачем та споживачами, договір №102-0156 на постачання теплової енергії у гарячій воді втратив чинність, оскільки суперечить цьому Закону.

Так, наведений Закон не передбачає автоматичного припинення укладених раніше договорів. В Законі також не вказано, що він має зворотну дію у часі. Внесені законодавчі зміни розповсюджуються на правовідносини, які виникають (оформлюються певними правочинами) після набрання чинності вказаними змінами.

Отже, втрата підприємством відповідача статусу виконавця послуг з постачання теплової енергії у зв'язку з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" не може бути підставою для звільнення відповідача від обов'язку оплати коштів за договором, оскільки такий обов'язок згідно умов договору покладено саме на житлово-будівельний кооператив "Авіатор-8", а отже спірна заборгованість є заборгованістю лише відповідача.

За наведених обставин, відповідач зобов'язаний оплатити спожиту ним за спірний період теплову енергію, а тому висновок суду першої інстанції щодо задоволення позову про стягнення 70 572,31 грн. заборгованості є вірним.

Також, окрім суми основної заборгованості позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 11 995, 56 грн., 3% річних в суми 6 408, 42 грн. та інфляційних в сумі 73 056, 84 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 3.5 Додатку №4 до Договору у випадку несплати теплової енергії до кінця розрахункового періоду Енергопостачальна організація нараховує Абоненту пеню на суму фактичного боргу в розмірі 0,5% за кожний день прострочення платежу по день фактичної сплати, але не більше суми обумовленої чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов'язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

Оскільки, відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання перед позивачем за договором, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 11 995, 56 грн., 3% річних в суми 6 408, 42 грн. та інфляційних в сумі 73 056, 84 грн., розрахунок яких перевірений судом та не суперечить чинному законодавству.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу житлово-будівельного кооперативу "Авіатор-8" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 24.05.2016 року у справі №910/29985/15 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Матеріали справи №910/29985/15 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.В. Чорна

Л.В. Кропивна