КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2016 р. Справа№ 910/9633/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Гончарова С.А.

Іоннікової І.А.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 21.09.2016 року,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фалькон-Авто" на рішення господарського суду міста Києва від 12.07.2016

у справі № 910/9633/16 (суддя: Комарова О.С.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фалькон-Авто"

до публічного акціонерного товариства "Енергобанк",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Авто»

про стягнення 9 073,26 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.07.2016 у справі №910/9633/16 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Фалькон-Авто" звернулось з апеляційного скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду міста Києва від 12.07.2016 у справі № 910/9633/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на відповідача - публічне акціонерне товариство "Енергобанк".

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що господарський суд міста Києва не звернув увагу, що між позивачем та відповідачем не було укладено договору, а тому позивач не може бути ні кредитором, ні клієнтом банку. Скаржник посилається на інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (затверджена постановою НБУ № 22 від 21.01.2014) та вказує, що банк повинен був перевірити розрахунковий рахунок та повернути платіж в 4-денний термін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2016 у справі № 910/9633/16 апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Фалькон-Авто" прийнята до провадження та призначена до розгляду.

У письмових поясненнях ПАТ "Енергобанк" заперечило проти задоволення апеляційної скарги, відповідач вважає подану скаргу позивача безпідставною та необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, відповідач просить суд апеляційної інстанції залишити оскаржуване рішення суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Крім того, відповідач зазначив, що позивач є кредитором банку, на якого поширюються обмеження встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону україни «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому вимога позивача про стягнення коштів, на думку відповідача, є вимогою кредитора та не може бути виконана відповідачем в силу зазначеної норми, у зв'язку із запровадженням у банку тимчасової адміністрації та здійснення процедури ліквідації.

Ухвалою суду від 06.09.2016 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Авто» та відкладено розгляд справи.

У судових засіданнях 06.09.2016 та 21.09.2016 року представник товариства з обмеженою відповідальністю "Фалькон-Авто" надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі, в яких підтримав подану апеляційну скаргу на підставі доводів, зазначених у ній, та просив апеляційний господарський суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник ПАТ "Енергобанк" у судових засіданнях 06.09.2016 та 21.09.2016 року також надав суду свої пояснення по справі в яких, заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Представник позивача вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Представник просив залишити скаргу без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник ТОВ «Алекс Авто» у судовому засіданні 21.09.2016 року також надав суду свої пояснення по справі в яких підтримав подану апеляційну скаргу позивача у повному обсязі та просив її задовольнити.

Згідно зі статтею 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду повинно бути залишене без змін з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом міста Києва та підтверджується матеріалами справи, 13.02.2015 товариство з обмеженою відповідальністю "Фалькон-Авто" помилково здійснило перерахування грошових коштів на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Алекс Авто" на рахунок № 3401, раніше відкритий у публічному акціонерному товаристві "Енергобанк" в розмірі 9 073,26 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 228 від 13.02.2015.

Станом на 23.01.2015 поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "Алекс Авто" у ПАТ "Енергобанк" (№3401) був закритий, що підтверджується листом №55/33.1 від 09.04.2015, наданим ПАТ "Енергобанк".

Мотивуючи свої позовні вимоги до відповідача, позивач вказує на те, що 28.04.2015 звернувся до ПАТ "Енергобанк" з вимогою № 21 про повернення помилково перерахованих коштів, однак кошти повернуті не були, що і стало підставою для звернення товариства з обмеженою відповідальністю "Фалькон-Авто" до господарського суду міста Києва з відповідним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є кредитором банку, на якого поширюються обмеження, встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", і тому, не можуть бути задоволені його вимоги (у т.ч. спірні) до відповідача під час запровадження у останньому тимчасової адміністрації.

Суд апеляційної інстанції вважає вказаний висновок місцевого господарського суду помилковим та таким, що суперечить нормам матеріального права, з огляду на таке.

Відповідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що ПАТ "Енергобанк" повинен був перевірити розрахунковий рахунок та повернути платіж у розмірі 9 073,26 грн. в 4-денний термін на підставі інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (затверджена постановою НБУ № 22 від 21.01.2014).

З аналізу ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 20 ГК України вбачається, що застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Правління Національного банку України від 11.06.2015 №370 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі Фонд) від 12.06.2015 № 115 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Енергобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" з 12.06.2015 було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Енергобанк".

Відповідно до п. 2 Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування в фізичних осіб від 14.07.2015 № 136 "Про зміну уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" уповноваженою особою на ліквідацію Банку призначено ОСОБА_2 з 15.07.2015.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 № 842 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ "Енергобанк" строком на два роки по 11.06.2018 та продовжено повноваження ліквідатора ПАТ "Енергобанк" ОСОБА_2 строком на два роки по 11.06.2018.

Згідно зі ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Згідно з п. 7.1.2 ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Отже, зобов'язальні відносини, що склалися між третьої особою та відповідачем на підставі договору банківського рахунка, мають майново-грошовий характер, а відтак у даному випадку третя особа є кредитором банку за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами.

Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що кредитор банку - це юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

При цьому в правовідносинах між клієнтом і банком клієнт (ТОВ «Алекс Авто») є єдиною особою, яка має право вимагати від банку при закритті рахунку отримання залишку коштів на ньому, в тому числі помилково перерахованих.

Оскільки щодо банку введено ліквідаційну процедуру, то такі вимоги мають бути пред'явлені клієнтом банку у рамках дотримання цієї процедури.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції за наявності визначених законом підстав приходить до висновку, що банк у даному спорі не набув майно у користування, адже залишок коштів на закритому розрахунковому рахунку ТОВ «Алекс Авто», на який позивач помилково перерахував кошти, третьою особою як кредитором (за якою обліковується спірна сума) банку, що перебуває в стадії банкрутства, знятий не був.

Таким чином позовні вимоги до ПАТ "Енергобанк" задоволенню не підлягають, а особою, яка має відповідати за даними позовними вимогами, є ТОВ «Алекс Авто».

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що такої ж правової позиції дотримується й Вищий господарський суд України, зокрема у своїй постанові від 18.08.2016 по справі № 910/9602/15.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції позивачем не було подано належних та переконливих доказів в обґрунтування заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення, викладені у апеляційній скарзі товариства з обмеженою відповідальністю "Фалькон-Авто" на рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Фалькон-Авто" слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 12.07.2016 залишити без змін.

При цьому, судова колегія апеляційного господарського суду вважає помилковим посилання суду на те, що позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Фалькон-Авто" є кредитором банку. Судом апеляційної інстанції встановлено, що між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини, позивач не є ані вкладником банку, ані клієнтом. В матеріалах справи відсутній договір про обслуговування рахунку укладеного між позивачем та відповідачем.

Колегія суддів звертає увагу на те, що допущена судом першої інстанції помилка не вплинула на результати розгляду справи оскільки, як вже зазначалося вище рішення від 12.07.2016 року про відмову у задоволенні даного позову прийнято законно та обґрунтовано.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фалькон-Авто" на рішення господарського суду міста Києва від 12.07.2016 у справі № 910/9633/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 12.07.2016 у справі № 910/9633/16 залишити без змін.

3. Справу № 910/9633/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.А. Гончаров

І.А. Іоннікова