ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2016 р. Справа № 922/2705/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Істоміна О.А.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 05.09.16 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ сільськогосподарське підприємство "Агро-Дарина", м. Харків (вх. №2505Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від 06.09.16 року у справі № 922/2705/16

за позовом Харківськоїміської ради, м. Харків

до ТОВ сільськогосподарське підприємство "Агро-Дарина", м. Харків

про розірвання договору

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.09.2016 року у справі №922/2705/16 (суддя Денисюк Т.С.) задоволено заяву Харківської міської ради (вх. №28299) про вжиття заходів забезпечення позову по справі №922/2705/16.

Вжито заходи до забезпечення позову та заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Агро-Дарина" (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 111, ідентифікаційний код юридичної особи 25611489), або будь яким іншим особам будувати ремонтні та складські приміщення на земельній ділянці по вул. Шевченка, 111 у місті Харкові.

Відповідач звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Харківської області від 06.09.2016 року у справі №922/2705/16, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що судом не в повному обсязі досліджені матеріали справи та зроблені невірні висновки.

Вказує на те, що рішеннями Харківської міської ради від 25.04.2007 №74/07 та від 24.02.2010 №15/10 ТОВ СП "Агро-Дарина" продовжено строки будівництва ремонтних та складських приміщень по вул. Шевченко, 111 до 01.05.2008 року та до 31.12.2011 відповідно.

Крім того, основним видом діяльності відповідача є здійснення будівництва об'єктів для агропромислового комплексу. Будівництво ремонтних та складських приміщень по вул. Шевченко, 111 здійснюється для задоволення власних потреб та поліпшення матеріально-технічної бази підприємства. В другій половині 2008 року розпочалась економічна криза в Україні, тому причиною несвоєчасної забудови земельної ділянки стало існування кризових явищ у фінансовій сфері, а саме відсутність вільних коштів підприємства на розвиток матеріально технічної бази за рахунок будівництва об'єктів нерухомості. Однак, незважаючи на кризові явища в країні, відповідач продовжував своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за землю,що на думку відповідача, підтверджує належне виконання ним умов договору.

Відповідач також звертає увагу на те, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт використання землі не за цільовим призначенням, а не, наприклад, невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд.

В призначене судове засідання представники позивача не зявились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Незявлення в судове засідання представників позивача не перешкоджає розгляду справи, оскільки судом виконано процесуальний обовязок щодо повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи вищезазначене та 15-ти денний строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, встановлений ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, а також наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів дійшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали господарського суду Харківської області від 06.09.2016 року - без змін, виходячи з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, в якій просив суд розірвати Договір оренди землі №6686/05 від 27.04.2005 року, зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга №4), укладений між Харківською міською радою і Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Агро-Дарина" (відповідач) та зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Агро-Дарина" повернути земельну ділянку, загальною площею 0,4057 га по вул. Шевченка, 111 у м. Харкові територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради з приведенням її у придатний для подальшого використання стан.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем істотної умови Договору оренди землі (п. 31) щодо використання земельної ділянки в строки, встановлені договором (будівництво ремонтних та складських приміщень строком до 01.12.2006 року, 01.05.2008 року та до 31.12.2011 року не виконано), а вказана земельна ділянка ТОВ СГП "Агро-Дарина" використовується з порушенням вимог земельного законодавства.

Водночас, позивач просив вжити заходи до забезпечення позову, а саме шляхом заборони ТОВ СГП "Агро-Дарина", або будь яким іншим особам будувати ремонтні та складські приміщення на земельній ділянці по вул. Шевченка, 111 у м. Харкові.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що у разі реєстрації за ТОВ СГП "Агро-Дарина" права власності на новозбудовані нежитлові будівлі, земельна ділянка по вул. Шевченка, 111 у м. Харкові стане фактично такою, що вибула із володіння й користування міської ради. Разом з тим, продовження будівництва нежитлових будівель поза строком встановленим Договором оренди землі буде свідчити про свідомі дії відповідача направлені не на виконання умов Договору оренди землі, а на набуття земельної ділянки по вул. Шевченка, 111 у м. Харкові без згоди та волевиявлення її власника, тобто в обхід вимогам чинного законодавства.

Отже, наявність на земельній ділянці об'єкту нерухомості, належного на праві власності відповідачу, зробить неможливим виконання рішення суду та використання цієї земельної ділянки територіальною громадою міста Харкова для власних або інших цілей.

Задовольняючи клопотання позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору у справі №922/2705/16 є розірвання Договору оренди землі №6686/05 від 27.04.2005 року.

Пунктом 8 вказаного Договору оренди землі встановлено, що він укладений строком на період будівництва ремонтних та складських приміщень до 01.12.2006 року (але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації) та для експлуатації строком до 01.08.2029 року.

Перевіркою Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради встановлено, що у період з 2006 по 2008 роки виконані роботи з бетонування фундаментної плити. З 2008 по липень 2016 будівельні роботи не проводились. Обстеженням на місцевості встановлено, що земельна ділянка по вул. Шевченка, 111 у м. Харкові огороджена, умови встановлені Договором оренди землі від 27.04.2005 року щодо будівництва ТОВ СГП "Агро-Дарина" ремонтних та складських приміщень строком до 01.12.2006 не виконані.

Суд першої інстанції погодився з висновками позивача та зазначив, що продовження будівництва ремонтних та складських приміщень на земельній ділянці по вул. Шевченка, 111 у м. Харкові слід заборонити, оскільки реєстрація права власності за відповідачем на новозбудовані будівлі на вищевказаній земельній ділянці територіальної громади міста Харкова зробить неможливим використання цієї земельної ділянки територіальною громадою міста Харкова для власних або інших цілей.

З таким висновком місцевого господарського суду колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується, з огляду на наступне.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених ст. 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Вказані роз'яснення викладені в постанові пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 №16.

Колегія суддів вважає, що зазначений в оскаржуваній ухвалі вид та спосіб забезпечення позову не є суттєвим обмеженням для відповідача, оскільки жодним чином не перешкоджає веденню ним власної господарської діяльності.

Вказані дані не спростовані відповідачем при розгляді його апеляційної скарги по суті в порядку статті 33 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою обовязок доказування законодавчо покладений на сторони.

Навпаки, відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що будівництво ремонтних та складських приміщень по вул. Шевченко, 111 здійснюється для задоволення власних потреб та поліпшення матеріально-технічної бази підприємства.

Виходячи з викладеного, посилання заявника апеляційної скарги на те, що при винесенні ухвали про вжиття заходів до забезпечення позову, якою забороняється відповідачу, або будь яким іншим особам будувати ремонтні та складські приміщення на земельній ділянці по вул. Шевченка, 111 ум. Харкові суд фактично забороняє виконання умов договору, не приймаються до уваги судовою колегією, оскільки судом першої інстанції дана належна юридична оцінка обґрунтованості доводів позивача, а вжиття заходів до забезпечення позову - це гарантія виконання судового рішення у разі задоволення позову, вони не носять постійного характеру, можливість їх скасування передбачена статтею 68 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідач мав достатньо часу на виконання договору, проте будівництво ремонтних та складських приміщень строком до 01.12.2006 року, 01.05.2008 року та до 31.12.2011 року останнім виконано так і не було.

Отже інтереси учасників процесу будуть збалансовані і не порушені, а застосовані заходи здатні реально забезпечити виконання судового рішення, не порушуючи при цьому їх права.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд діяв в межах наданих йому процесуальним законом повноважень, а також вимог заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Приймаючи до уваги наявність у позивача правових підстав вимагати вжиття заходів щодо забезпечення позову, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду від від 06.09.2016 року у справі №922/2705/16 про вжиття заходів до забезпечення позову обґрунтована, відповідає фактичним обставинам справи та прийнята з вірним застосуванням норм чинного законодавства, а доводи апеляційної скарги її не спростовують, в звязку з чим дійшла до висновку про відсутність підстав для скасування даної ухвали та задоволення вимог відповідача.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 33, 34, 43, 66, 67, 99, 101, п. 1 ст. 103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Агро-Дарина" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 06.09.2016 року у справі №922/2705/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Білецька А.М.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Істоміна О.А.