ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2016р. Справа№ 914/1891/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів», м. Червоноград Львівської області

про: стягнення 37848,38 грн. заборгованості за понаддоговірне споживання електричної енергії

Суддя Кидисюк Р.А.

Секретар Зусько І.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 502-4621/2 від 28.12.2015 року), ОСОБА_2 (довіреність № 119-2715/2 від 05.08.2016)

від відповідача: не зявився

Представникам позивача розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. У судовому засіданні 20.09.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» до Публічного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» про стягнення 37848,38 грн. заборгованості за понаддоговірне споживання електричної енергії.

Ухвалою суду від 21.07.2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 02.08.2016 року. Ухвалою суду від 02.08.2016 року розгляд справи відкладено на 16.08.2016 року. Ухвалою суду від 16.08.2016 року продовжено строк розгляду спору, в судовому засіданні оголошено перерву до 20.09.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються порушенням відповідачем вимог щодо дотримання обсягів споживання електричної енергії, встановлених Договором про постачання електричної енергії № 90068 від 17.04.2006 року, у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Представники позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримли, просили суд позов задоволити з підстав, зазначених у позовній заяві та додаткових поясненнях (вх.№36777/16 від 15.09.2016 р.). Зокрема, зазначено, що лист-факс від 17.02.2016 р., на який посилався відповідач, фактично був отриманий ПАТ «Львівобленерго» 03.03.2016 р., тобто поза межами періоду для проведення коригування.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, проти позову заперечив повністю з підстав, наведених у поданому через канцелярію суду відзиві (вх. № 33136/16 від 11.08.2016 року) на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно та обєктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

17.04.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Львівобленерго», яке згідно з рішенням загальних зборів акціонерів від 14.04.2011 р. перейменоване у Публічне акціонерне товариство «Львівобленерго» (Постачальник) та Відкритим акціонерним товариством «Червоноградський завод залізобетонних виробів», що перейменоване в Публічне акціонерне товариство «Червоноградський завод залізобетонних виробів» (споживач) було укладено Договір про постачання електричної енергії № 90068 (Договір), відповідно до п. 1 якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю, зазначеною в додатку № 9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору. Точка продажу електричної енергії: зазначена в додатку № 6 «Однолінійна схема».

Згідно з п.п.2.3.2., 2.3.3. Договору Споживач зобовязався дотримуватись режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього Договору та режиму роботи електроустановки (години роботи) зазначеного в додатку №9 «графік зняття показів засобів обліку електричної енергії»; оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 2 «Порядок розрахунків» та № 9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Постачання електричної енергії всім споживачам здійснюється відповідно до режимів, передбачених договорами (п.4.1. Правил користування електричною енергією). Узгоджені сторонами обсяги очікуваного споживання електроенергії оформлюються додатком до договору як договірні величини (п.4.2. ПКЕЕ).

Згідно із Додатком №1 до Договору «Обсяги споживання електричної енергії», який є його невідємною частиною, обсяг споживання електроенергії відповідача на лютий 2016 р. 35000 кВт/год.

Відповідно до рахунку за активну електроенергію за лютий 2016 р. відповідачем спожито 58813 кВт/год, що перевищує договірну величину споживання електроенергії на 23813 кВт/год.

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

В частині 1 статті 627 Цивільного кодексу України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 4.4. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996 р., передбачено, що Споживач має право протягом розрахункового періоду звернутись до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом із заявою щодо коригування договірної величини споживання електроенергії. Постачальник електроенергії за регульованим тарифом протягом пяти робочих днів від дня отримання звернення розглядає заяву споживача, приймає рішення за цим зверненням та не пізніше шостого робочого дня від дня отримання звернення письмово повідомляє споживача про результати розгляду заяви. Пропозиції споживача щодо коригування договірних величин є пріоритетними за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів та отримання постачальником заяви споживача не пізніше ніж за пять робочих днів до закінчення розрахункового періоду (п.4.4. ПКЕЕ).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач у своєму відзиві на позовну заяву (вх.№33136/16 від 11.08.2016 р.) зазначив, що повідомив позивача у встановлені п.4.4. ПКЕЕ строки про збільшення лімітів місячного споживання електроенергії на лютий місяць 2016 р. до 70 тис. кВт згідно факс-повідомлення №72 від 17.02.2016 р. на номер 239-24-51. 29.02.2016 р. відповідачем скеровано повідомлення №92 для підтвердження збільшення договірної величини та підтвердження отримання коштів, яке зареєстроване у ПАТ «Львівобленерго» 01.03.2016 р. та розглянуте 09.03.2016 р. вих..№137-775/2. Позивачем у повідомленні від 01.03.2016 р. №137-708/2 повідомляється про перевищення договірних величин споживання, а 11.03.2016 р. вих.№137-809/2 повідомляється про розгляд заяви від 17.02.2016 №72, яка відправлена 17.02.2016., а зареєстрована лише 03.03.2016 р., після скерування повідомлення №92 від 29.02.2016 р. На думку відповідача, вказані факти свідчать про халатність працівників, які відповідають за отримання та реєстрацію вхідної кореспонденції та відсутність вини відповідача в недотриманні порядку звернення до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом із заявою щодо коригування договірної величини споживання електроенергії

Відповідно до платіжного доручення №55 від 17.02.2016 р. було здійснено оплату додатково заявлених обсягів електричної енергії.

Відповідно до Додатку №2 до Договору розрахунковим періодом вважається період з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електричної енергії.

Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором (п.6.11. ПКЕЕ).

Відповідно до Додатку№9 до Договору покази засобів обліку фіксуються 25 числа кожного місяця та оформлюються Актом про обсяги переданої споживачу електроенергії.

Згідно з п.6.14. ПКЕЕ перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається під час підбиття підсутків розрахункового періоду на основі підтверджених сторонами даних розрахункового обліку електричної енергії або акта прийняття-передавання електричної енергії.

Відповідно до рахунку за активну електроенергію за лютий 2016 р. відповідачем спожито 58813 кВт/год, що перевищує договірну величину споживання електроенергії на 23813 кВт/год.

Як зазначив позивач у додаткових поясненнях (вх..№36777/16 від 15.09.2016 р.), ПАТ «Львівобленерго» не отримувало заяви споживача про коригування, відповідно такого коригування не відбулось, про що було повідомлено відповідача 09.03.2016 р. та одночасно зазначено, що з призначенням проведеного відповідачем платежу не вбачається, що останній є попередньою оплатою додатково заявлених обсягів споживання. Лист-факс від 17.02.2016 р., на який посилається відповідач, фактично був отриманий ПАТ «Львівобленерго» 03.03.2016 р., тобто, поза межами періоду для проведення коригування.

Відповідачем не надано доказів фактичного надсилання факсу-повідомлення №72 від 17.02.2016 р. Долучена відповідачем копія розшифровки послуг міжміського та міжнародного телефонного звязку, контент-послуг за лютий 2016 р. не підтверджує факту надсилання позивачу 17.02.2016 р. факсу-повідомлення №72.

Як вбачається з матеріалів справи, заяву відповідача про коригування договірної величини споживання електроенергії на лютий 2016 р. було отримано позивачем 03.03.2016 р., тобто, після закінчення терміну коригування, у звязку з чим відповідачу було відмолено в коригуванні.

Таким чином, встановленою договірною величиною споживання електроенергії на лютий 2016 р. є 35000 кВт/год. у відповідності до Додатку №1 до Договору.

Відповідно до рахунку за активну електроенергію за лютий 2016 р. відповідачем спожито 58813 кВт/год, що перевищує договірну величину споживання електроенергії на 23813 кВт/год.

Таким чином, відповідачем порушено вимоги щодо дотримання обсягів споживання електричної енергії.

У відповідності до ч.5 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживачі у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Пунктом 4.2.2. Договору встановлено, що за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього Договору, Споживач сплачує Постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величини. При цьому плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50000 кВт/год і більше.

З огляду на викладене, суд вважає підставними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 37848,38 грн. заборгованості за понаддоговірне споживання електричної енергії.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судові витрати в сумі 1378,00 грн. слід покласти на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись Конституцією України, Законом України «Про електроенергетику», Цивільним Кодексом України, Господарським кодеком України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» (80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Львівська, 36; ідентифікаційний код 22405526) на користь Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3, ідентифікаційний код 00131587) 37848,38 грн. заборгованості за понаддоговірне споживання електричної енергії та 1378,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

У відповідності до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 26.09.2016 р.

Суддя Кидисюк Р.А