ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.09.2016р. Справа №905/2077/16

за позовом: Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ,

до відповідача: ОСОБА_1 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ,

про стягнення 3969687,77 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_2 гол. юрисконс.

від відповідача: ОСОБА_3 за дов.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ про стягнення суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у розмірі 3663221,79 грн, 3% річних від простроченої суми основного боргу у розмірі 306465,98 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №06/11-526-47/1192 від 30.08.2011р. поставки природного газу в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати товару, що стало підставою для нарахування 3% річних та інфляційних збитків.

Відповідач надав клопотання №17/712-1260 від 13.07.2016р., за змістом якого зазначав, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.05.2016р. виконання рішення суду від 22.04.2015р. по справі №905/570/14 було розстрочено на один рік та шість місяців. Водночас, як зазначає Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь», останнім було сплачено на користь позивача 400000 грн, відповідно до встановленого графіку розстрочки.

У клопотанні №17/873 від 08.09.2016р. відповідач просив відстрочити виконання рішення суду у справі на 3 роки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.712 вказаного нормативно-правового акту за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За змістом ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи, 30.08.2011р. між Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (постачальник) та ОСОБА_1 акціонерним товариством «Енергомашспецсталь» (покупець) було підписано договір №06/11-526-47/1192 поставки природного газу.

За приписами п.1.1 вказаного договору постачальник зобовязується поставити покупцеві імпортований природний газ за кодом згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, ввезений на митну територію України ОСОБА_1 акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», а покупець зобовязується прийняти і оплатити природний газ в обсязі зазначеному у п.1.2 цього договору.

За правилами п.1.2 договору №06/11-526-47/1192 від 30.08.2011р. постачальник передає покупцеві в період з 06.08.2011р. по 30.09.2011р. природний газ з урахуванням вартості його транспортування в обсязі до 6829,789 тис. куб. м, у тому числі у серпні 3029,789 тис. куб. м, вересні 3800 тис. куб. м.

За змістом п.3.1 укладеного сторонами правочину до сплати за 1000 куб. м газу належить 3425,97 грн з ПДВ.

Відповідно до п.10.1 договору №06/11-526-47/1192 від 30.08.2011р. останній набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та сріплення печатками сторін, поширює дію на відносини, які склались між сторонами з 06.08.2011р. і діє у частині поставки газу по 30.09.2011р. включно, а у частині розрахунків за газ до їх повного здійснення.

На підставі договору №06/11-526-47/1192 від 30.08.2011р. позивачем та відповідачем було підписано наступні акти прийому-передачі природного газу (з урахуванням послуги на транспортування) на загальну суму 22376380,47 грн:

- б/н від 31.08.2011р. у серпні 2011 року на суму 10379966,22 грн,

- б/н від 30.09.2011р. у вересні 2011 року на суму 11996414,25 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 22.04.2015р. по справі №905/570/14 позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» про стягнення 12824188,26 грн задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 7933339,22 грн, пеню - 1573263,31 грн, 3% річних 1174504,38 грн, інфляційні витрати 2113016,13 грн, судовий збір 72908,67 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

При цьому, у мотивувальній частині рішення суд дослідив обставини укладання договору №06/11-526-47/1192 від 30.08.2011р., здійснення позивачем поставки товару на суму 22376380,47 грн, а також невиконання відповідачем власних платіжних зобовязань на суму 7933339,22 грн.

Крім того, відповідно до відомостей, які наявні у матеріалах справи, підтверджуються сторонами та даними Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення від 22.04.2015р. по справі №905/570/14 переглядалось в апеляційному та касаційному порядках.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 26.08.2015р. вказане рішення залишено без змін.

Згідно із постановою Вищого господарського суду України від 20.01.2016р. постанову суду апеляційної інстанції у справі №905/570/14 залишено без змін.

Враховуючи приписи ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.35 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд дійшов висновку, що рішення від 22.04.2015р. господарського суду Запорізької області по справі №905/570/14 (яке у встановленому законом порядку не скасовано та є дійсним), має преюдиціальне значення, а встановлені ним факти повторного доведення не потребують.

Виходячи з того, що відповідач після прийняття рішення у справі №905/570/14 за отриманий протягом серпня-вересня 2011 року товар у повному обсязі не розрахувався, позивач здійснив нарахування 3% річних (з 17.02.2015р. по 31.05.2016р.) та інфляційних збитків (з лютого 2015 року по травень 2016 року) за періоди, які не були предметом розгляду у справі №905/570/14, та звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Слід зазначити, що у рішенні господарського суду Запорізької області від 22.04.2015р. по справі №905/570/14 відсутні посилання на конкретні періоди нарахованих та стягнутих судом 3% річних, інфляційних втрат. При цьому, відомості про такі періоди наявні у копії заяви №31/13-630 від 17.02.2015р., з урахуванням якої розглядалась справа №905/570/14.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п.5.1 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

У п.7.1 вказаної постанови розяснено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних за період з 17.02.2015р. по 31.05.2016р. в розмірі 306465,98 грн, інфляційну складову боргу за період з лютого 2015 року по травень 2016 року у розмірі 3663221,79 грн.

Водночас, відповідно до ухвали господарського суду Запорізької області від 10.05.2016р. по справі №905/570/14 сплату коштів у розмірі 12867031,71 грн, присуджених до стягнення згідно з рішенням господарського суду Запорізької області від 22.04.2015р. у справі №905/570/14, було розстрочено на один рік та шість місяців з погашенням відповідачем заборгованості щомісячно наступними частинами: до 30.06.2016р. 200000 грн, до 31.07.2016р. 200000 грн, до 31.08.2016р. 200000 грн., до 30.09.2016р. 200000 грн, до 31.10.2016р. 200000 грн, до 30.11.2016р. 200000 грн, до 31.12.2016р. 200000 грн, до 31.01.2017р. 200000 грн, до 28.02.2017р. 200000 грн, до 31.03.2017р. 1229670,19 грн, до 30.04.2017р. - 1229670,19 грн, до 31.05.2017р. - 1229670,19 грн, 30.06.2017р. - 1229670,19 грн, до 31.07.2017р. - 1229670,19 грн, до 31.08.2017р. - 1229670,19 грн, до 30.09.2017р. - 1 229670,19 грн, до 31.10.2017р. - 1229670,19 грн, до 30.11.2017р. - 1229670,19 грн.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові №3-1276г15 від 17.02.2016р. (справа №905/3137/14-908/5775/14), та в силу норм ст.111-28 Господарського процесуального кодексу України підлягає врахуванню, невиконання грошового зобов'язання за наявності судового рішення про задоволення вимог кредитора з розстроченням або відстроченням не призводить до наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, за період такого розстрочення або відстрочення.

При цьому, з огляду на застосоване судом формулювання щодо розстрочки виконання рішення, незважаючи на те, що вказана ухвала була прийнята 10.05.2016р. та набрала чинності у день її прийняття, перший платіж мав бути здійснений в період з 01.06.2016р. по 30.06.2016р. Тобто, фактично, розстрочка була надана з 01.06.2016р.

Відтак, за висновками суду, позивач мав право на нарахування 3% річних, в тому числі за період з 10.05.2016р. по 31.05.2016р., а інфляційних у травні 2016 року.

Здійснивши перевірку розрахунків позивача в частині нарахування 3% річних та інфляційних збитків за зобовязаннями серпня, вересня 2011 року виходячи з боргу у розмірі 7933339,22 грн, суд дійшов висновку, що здійснені позивачем розрахунки є арифметично вірними.

Наразі, пояснення відповідача щодо наявності обставин здійснення оплат на суму 400000 грн за договором №06/11-526-47/1192 від 30.08.2011р. не впливають на правильність розрахунків, здійснених Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», виходячи з того, що ці оплати відбулись у червні та серпні 2016 року, тоді як позивачем відповідні нарахування проведені по травень 2016 року включно.

Крім того, судом враховано зміст письмових пояснень б/н від 30.08.2016р. позивача щодо фактичного нарахування та заявлення до стягнення при розгляді справи №905/570/14/ 3% річних за період до 16.02.2015р. включно.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, зясувавши обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення інфляційних втрат та процентів річних підлягають задоволенню на визначені позивачем суми.

Відносно клопотання №17/873 від 08.09.2016р. відповідача про відстрочку виконання рішення суду на 3 роки, суд зазначає про наступне:

Відповідно до п.6 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити його виконання.

Підставою для вчинення вказаних дій є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Пунктом 7.2 постанови №9 від 17.10.2012р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» встановлено, що вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Одночасно, судом також повинні прийматися до уваги можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом.

Обґрунтовуючи подану заяву відповідач посилається: на важке фінансове становище підприємства, зменшення замовлень на вироблену продукцію, велику кредиторську заборгованість контрагентів ОСОБА_1 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», внаслідок чого зменшились оборотні кошти підприємства, результатом чого є неможливість погашення всієї заборгованості, термін оплати якої настав; відсутність прибутку, понесення значних збитків, неможливість здійснення господарської діяльності у повному, належному обсязі у зв?язку з проведенням на території Донецької області антитерористичної операції, що суттєво відобразилось на фінансовому стані підприємства; наявність обставин, що мають непередбачуваний, надзвичайний та невідворотній характер. Крім того, відповідачем зауважено, що негайне виконання судового рішення призведе до неможливості виконання ОСОБА_1 акціонерним товариством «Енергомашспецсталь» всіх своїх зобов?язань, у тому числі, і в сфері оподаткування.

На підтвердження своєї заяви відповідачем представлено до матеріалів справи лист-відповідь №14.13-9/16636 від 18.07.2016р. відділу Державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області на запит №17/708 від 11.07.2016р.; баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2015р., 31.03.2016р.; звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015р., за І квартал 2016р.; звіт про взаєморозрахунки з нерезидентами станом на 31.12.2015р., 31.03.2016р.; довідку №17/709 від 12.07.2016р.; лист №47/156 від 20.06.2014р. адресований ПАТ «Донецькоблгаз» щодо надання інформації по датам та причинам відсутності подачі природного газу до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» у звязку з пошкодженням трубопровода та запобіганням вибуху під час обстрілів м.Краматорськ; лист-відповідь ОСОБА_1 акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на запит №47/156 від 20.06.2014р. зі змісту якого вбачається, що 18.05.2014р. було припинено газопостачання до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» внаслідок пошкодження наземного газопроводу високого тиску через бойові дії та відновлення газопостачання 20.05.2015р.; довідку керівника ПДО від 01.04.2015р. щодо виконання виробничого плану 1 квартала 2015р.; розпорядження №127 від 07.04.2014р. виконавчого директора першого заступника генерального директора «Про оплату електроенергії та газу»; довідку по контрактам на поставку продукції; лист №17/321 від 02.04.2016р.; лист-відповідь №517/12.12-03 від 03.04.2015р Донецької торгово-промислової палати., сертифікат №3891 Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (вих. №1527/05-4 від 03.04.2015р.); лист №20-9-2/2015/1203 від 07.05.2015р. ОСОБА_1 акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»; рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України АС №34г/2016 від 08.06.2016р., АС №85ч/2015 від 11.05.2015р., АС №717ч/2015 від 29.02.2016р., АС №643ч/2015 від 12.01.2016р., позовні заяви №17/1378 від 15.10.2015р., №17/433 від 30.03.2016р., №17/485 від 11.04.2016р., №17/514 від 20.05.2016р. з доказами направлення на адресу Арбітражного суду м.Москви; позовна заява №17/966 від 04.08.2015р. з доказами направлення на адресу Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації.

З представлених до матеріалів справи документів дійсно вбачається наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення у справі, зокрема, відповідно до звітів про взаєморозрахунки з нерезидентами станом на 31.12.2015р. кредиторська заборгованість підприємства становить 1039204,9 тис. грн, з яких прострочена 858759,5 тис. грн. Станом на 31.03.2016р. кредиторська заборгованість 1100787,5 тис. грн, з яких прострочена 1039232,6 тис. грн. При цьому, дебіторська заборгованість ОСОБА_1 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» станом на 31.12.2015р. складала 187251,5 тис. грн, з яких прострочена 60529,6 тис. грн, станом на 31.03.2016р. 254615,3 тис. грн, з яких прострочена 100266,3 тис. грн.

Виходячи зі змісту звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) відповідача за 2015 рік чистий фінансовий результат: прибуток відсутній, збитки товариства за звітний період становлять 3210126 тис. грн; 1 квартал 2016 року чистий фінансовий результат: прибуток відсутній, збитки товариства за звітний період становлять 815686 тис. грн.

Згідно з балансами підприємства поточні зобовязання та забезпечення складають: станом на 31.12.2015р. 7061936 тис. грн, станом на 31.03.2016р. 7948882 тис. грн.

У відповідності до листа №14.13-9/16636 від 18.07.2016р. відділу Державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, у відділі знаходиться зведене виконавче провадження (в яке входить 172 виконавчих проваджень) про стягнення з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» боргу на користь юридичних осіб на загальну суму 40339611,96 грн.

Як визначено у довідці №17/709 від 12.07.2016р. ОСОБА_1 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», заробітна плата працівникам підприємства в період з січня по червень 2016 року виплачувалась несвоєчасно.

Суд прийняв до уваги усні заперечення позивача, які були надані у судовому засіданні 13.09.2016р. Проте, вважає, що негайне виконання рішення суду від 13.09.2016р. може призвести до блокування роботи відповідача, призупинення діяльності щодо стягнення заборгованості з осіб, які є боржниками ОСОБА_1 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» що, в свою чергу, може мати наслідком загрозу повного виконання відповідного судового акту.

Посилання позивача на існування власних фінансових труднощів є підставою для встановлення відповідного балансу інтересів сторін при вирішенні питання щодо відстрочення, але за змістом ст.121 Господарського процесуального кодексу України не забороняє відстрочку в принципі. Крім того, судом враховано, що промислові потужності відповідача знаходяться на території Донецької області.

У клопотанні №17/873 від 08.09.2016р. Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» просило відстрочити виконання рішення на три роки. Проте, з урахуванням матеріальних інтересів стягувача, а також з огляду на те, що обставини, які слугують підставою для відстрочки, можуть змінитись значно раніше цього строку, суд вважає можливим відстрочити виконання рішення на один рік.

Таким чином, з огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги, що негайне виконання рішення є ускладненим, враховуючи матеріальні інтереси позивача, суд вважає можливим надання відстрочки виконання рішення господарського суду Донецької області від 13.09.2016р. по справі №905/2077/16 на один рік, починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили, внаслідок чого клопотання №17/873 від 08.09.2016р. ОСОБА_1 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 59545,32 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ про стягнення суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у розмірі 3663221,79 грн, 3% річних від простроченої суми основного боргу у розмірі 306465,98 грн, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» (84306, Донецька область, м.Краматорськ, ) на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 1, ) суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, 3663221,79 грн, 3% річних 306465,98 грн, а також судовий збір в сумі 59545,32 грн.

Відстрочити виконання рішення господарського суду Донецької області від 13.09.2016р. по справі №905/2077/16 на один рік, починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

У судовому засіданні 13.09.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 19.09.2016р.

Суддя Ю.О.Паляниця