ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2016 р.Справа № 916/851/16
ОСОБА_1 апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Будішевської Л.О.,

суддів Мишкіної М.А., Поліщук Л.В.,

(Склад судової колегії змінений відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду №756 від 26.09.2016р. щодо повторного автоматизованого розподілу справи та протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 26.09.2016р.)

при секретарі судового засідання Шитря О.М.

за участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНВУГЛЕРЕСУРСИ»

на рішення господарського суду Одеської області від 13 червня 2016 року

у справі №916/851/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНВУГЛЕРЕСУРСИ»

до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» ПАТ «Українська залізниця»

про стягнення 8240,00 грн.

встановив:

У квітні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «ДОНВУГЛЕРЕСУРСИ» (далі позивач, ТОВ «ДОНВУГЛЕРЕСУРСИ») звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (далі відповідач, ПАТ «Українська залізниця») про стягнення 8240,00 грн. збитків від нестачі вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст.307 ГК України, ст.909 ЦК України, ст.ст.6, 24, 110, 115 Статуту залізниць України, ст.ст.12, 26 Закону України «Про залізничний транспорт» та мотивовані тим, що вантажовідправником - ПАТ «ЦЗФ «РОСІЯ» зі станції відправлення Росія Донецької залізниці на адресу ТОВ «ДОНВУГЛЕРЕСУРСИ», станція призначення ОСОБА_1 залізниці, у вагоні №65945172 за накладною №50227370 від 26.11.2015р. було відправлено вугілля камяне марки ДГ 13-100 у кількості 56000 кг.

29.11.2015р. на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці була виявлена у вагоні №65945172 нестача вантажу вугілля камяного марки ДГ 13-100 у кількості 5150 кг, який прибув до станції за відправкою №50227370 від 26.11.2015р., про що складено комерційний акт РА №011911/989/15. За викладених обставин, позивач звернувся до господарського суду першої інстанції з позовом про стягнення з відповідача збитків від нестачі вантажу в сумі 8240,00 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 13.06.2016р. (суддя Бездоля Д.О.) в задоволенні позову ТОВ «ДОНВУГЛЕРЕСУРСИ» відмовлено повністю.

Рішення суду обґрунтовано положеннями ст.ст.307, 314 ГК України, ст.ст.115, 130 Статуту залізниць України, ст.26 ЗУ «Про залізничний транспорт» та мотивовано недоведеністю позивачем належними документальними доказами своїх позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник наголошує на наступному: - судом безпідставно визнано неналежним документальним доказом довідку №54 від 14.03.2016р., оскільки вантажовідправник ПАТ «ЦБФ «РОСІЯ» не має будь-якого відношення до спірного вантажу; - судом, в порушення ст.65 ГПК України, не здійснено відповідних дій по підготовці справи до розгляду шляхом витребування у сторін необхідних документальних доказів для правильного вирішення господарського спору.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що оскаржуване рішення суду є таким, що прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, у звязку з чим просить рішення суду від 13.06.2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

12.09.2016р. та 20.09.2016р. до господарського суду апеляційної інстанції надійшли клопотання від ТОВ «ДОНВУГЛЕРЕСУРСИ» про здійснення розгляду справи за відсутністю представника товариства.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, надавши оцінку всім обставинам справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів дійшла до висновків про відсутність законних підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Місцевим господарським судом встановлено та підтверджено в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, що 30.10.2015р. між ТОВ «ДОНВУГЛЕРЕСУРСИ» (Покупець) та ТОВ «ПЕРША ТРЕЙДІНГОВА КОМПАНІЯ» (Постачальник) укладено договір поставки №7/10, згідно з яким постачальник зобовязався поставити покупцю товар у кількості та за цінами, зазначеними у додатках, специфікаціях, що є невідємною частиною договору, а покупець зобовязався прийняти товар та оплати його вартість, відповідно до умов цього договору.

Згідно специфікації №2/1 від 19.11.2015р. до договору №7/10 від 30.10.2015р. ТОВ «ДОНВУГЛЕРЕСУРСИ» (Покупець) та ТОВ «ПЕРША ТРЕЙДІНГОВА КОМПАНІЯ» (Постачальник) узгодили поставку вугілля камяного марки ДГ 13-100 у кількості 240 тонн, загальною вартістю 319999,20 грн. без врахування ПДВ. Вантажовідправником являється ПАТ «ЦЗФ «РОСІЯ», станція відправлення Росія Донецька залізниця.

Із змісту позовної заяви за вх.№ 916/16 від 05.04.2016 р. вбачається, що на виконання умов договору №7/10 від 30.10.2015р., зі станції відправлення (Росія Донецька залізниця) вантажовідправником ПАТ «ЦЗФ «РОСІЯ» здійснено відправлення на адресу ТОВ «ДОНВУГЛЕРЕСУРСИ», станція призначення (ОСОБА_1 залізниця) вантажу з вугіллям камяним марки ДГ 13-100 у кількості 56000 кг. у вагоні №65945172 за відправкою №50227370 від 26.11.2015р., а 29.11.2015р. на станції Нижньодніпровськ Вузол Придніпровської залізниці виявлено нестачу вантажу у кількості 5150 кг, внаслідок чого, відповідною станцією залізниці було складено комерційний акт РА №011911/989/15 від 29.11.2015р.

Частиною 2 ст. 908 ЦК України, що кореспондується з вимогами ч.5 ст.307 ГК України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно ст.2 Статуту залізниць України статут залізниць України (далі - Статут) визначає обовязки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Колегія суддів апеляційної інстанції відмічає, що із змісту вищенаведених положень чинного законодавства випливає, що залізнична накладна свідчить про укладення між вантажовідправником та перевізником договору перевезення вантажу на користь вантажоодержувача.

Згідно ст.130 Статуту залізниць України право на предявлення до залізниці претензій та позовів мають, зокрема, у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу: одержувач - за умови предявлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову. Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Пунктом 3.2 Розяснень Президії Вищого господарського суду України «Про внесення змін та доповнень до розяснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. №04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» від 29.09.2008р. №04-5/225 встановлено, що статтею 34 ГПК передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Стосовно спорів, пов'язаних з перевезенням вантажів залізницею, перелік таких доказів установлено статтями 130 і 133 Статуту. При цьому накладна, вантажна (квитанція про приймання вантажу до перевезення), багажна, вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Зважаючи на обставину звернення ТОВ «ДОНВУГЛЕРЕСУРСИ» з позовними вимогами до залізниці з врахуванням вищенаведених законодавчих положень, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що розгляд даного спору по суті має здійснюватись тільки за наявністю в матеріалах справи оригіналів накладної №50227370 від 26.11.2015р. та комерційного акта РА №011911/989/15 від 29.11.2015р. Проте матеріали справи свідчать, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог до позову додані тільки копії накладної №50227370 від 26.11.2015р. та комерційного акта РА №011911/989/15 від 29.11.2015р., що у відповідності до приписів ст.130 Статуту залізниць України не являються належними документальними доказами на підтвердження позовних вимог.

Серед доводів апеляційної скарги, скаржник наголошує на тому, що місцевим господарським судом, в порушення норм ст.65 ГПК України, не здійснено відповідних дій по підготовці справи до розгляду задля забезпечення правильного вирішення господарського спору, зокрема, не витребувані судом у сторін необхідні документальні докази.

Пунктом 4 ч.1 ст.65 ГПК України встановлено, що з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду, зокрема, зобов'язує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії (звірити розрахунки, провести огляд доказів у місці їх знаходження тощо); витребує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомиться з такими матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження.

З наявних в матеріалах справи ухвал господарського суду Одеської області по справі №916/851/16 від 07.04.2016р., від 27.04.2016р., від 20.05.2016р. вбачається, що місцевим господарським судом неодноразово було зобовязано ТОВ «ДОНВУГЛЕРЕСУРСИ» надати суду оригінали доданих до позовної заяви документів, втім, такі вимоги суду позивачем не були виконані.

Виходячи з викладеного, твердження скаржника про порушення місцевим господарським судом вимог ст.65 ГПК України колегією суддів апеляційної інстанції відхиляються, як безпідставні.

Крім цього, скаржник наполягає в апеляційній скарзі на тому, що місцевим господарським судом безпідставно визнано довідку №54 від 14.03.2016р. в якості неналежного документального доказу, на підтвердження вартості вантажу, що перевозився за відправкою №50227370 від 26.11.2015р.

Зважаючи на положення діючого законодавства та відсутність в матеріалах справи належних документальних доказів, на підтвердження позову, а саме, оригіналів накладної №50227370 від 26.11.2015р. та комерційного акта РА №011911/989/15 від 29.11.2015р., розгляд вищенаведеного твердження скаржника втрачає сенс, проте, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність законних підстав вважати довідку №54 від 14.03.2016р. належним документальним доказом, на підтвердження вартості та кількості відправленого вугілля камяного марки ДГ 13-100, що перевозився за відправкою №50227370 від 26.11.2015р. з огляду на наступне.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Положенням п.2.7 Розяснень Президії Вищого господарського суду України «Про внесення змін та доповнень до розяснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. №04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» від 29.09.2008р. №04-5/225 передбачено, що згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Вартість вантажу, що перевозиться з оголошеною вартістю, визначається у такому ж порядку (пункт 4 Правил перевезення вантажів з оголошеною вартістю).

Отже, виходячи з вищенаведених законодавчих положень, належним документальним доказом на підтвердження дійсної вартості вантажу за накладною №50227370 від 26.11.2015р. являється довідка вантажовідправника - ПАТ «ЦЗФ «РОСІЯ» і місцевий господарський суд правильно зазначив в оскаржуваному рішенні суду, що наявна в матеріалах справи довідка №54 від 14.03.2016р. не може вважатись належним документальним доказом, на підтвердження вартості та кількості відправленого вантажу, оскільки вона складена вантажоотримувачем - ТОВ «ДОНВУГЛЕРЕСУРСИ».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає будь-яких законних підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду від 13.06.2016р., а доводи апеляційної скарги вважає безпідставними.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105

Господарського процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Рішення господарського суду Одеської області від 13 червня 2016 року у справі №916/851/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНВУГЛЕРЕСУРСИ» без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 03.10.2016 року.

Головуючий суддя: Будішевська Л.О.

Судді: Мишкіна М.А.

ОСОБА_4