ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

20.09.2016 р. Справа № 904/4431/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Науменка І.М. (доповідач)

суддів: Євстигнеєва О.С., Кузнецова В.О.,

Секретар судового засідання: Петровська А.В.

Учасники судового процесу:

від скаржника: Волошин А.А., довіреність №9459/10/04-67-10-36 від 23.05.16р.;

ліквідатор: Яковлєва А.В., посвідчення №0822 від 11.11.03р.;

Інші учасники провадження по справі в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2016р. у справі №904/4431/16

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнефтехім", м.Дніпропетровськ

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнефтехім", м.Дніпропетровськ

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2016р. у справі №904/4431/16 (суддя Полєв Д.М.) Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрнефтехім" визнано банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на шість місяців, до 05.01.2017р. Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнефтехім" призначено голову ліквідаційної комісії Яковлєву Анастасію Вікторівну.

З метою виявлення кредиторів банкрута, в порядку ч.ч.3,4 ст.38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оприлюднено повідомлення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнефтехім" банкрутом на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Не погодившись із вказаною вище постановою, ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська звернулась до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2016р. - скасувати, як необґрунтовану та передчасну, провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнефтехім" - припинити.

В апеляційній скарзі податковий орган наполягає на передчасності визнання боржника банкрутом, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження неплатоспроможності боржника, доказів дотримання боржником передбаченої законом ліквідаційної процедури, доказів на підтвердження чи/або спростування факту наявності у боржника активів та їхньої оцінки, порушення прав контролюючого органу щодо проведення позапланової перевірки боржника на предмет дотримання ним вимог податкового законодавства України тощо.

Зокрема, наполягаючи на наявності у нього правових підстав для оскарження процесуальних документів у даній справі про банкрутство, апелянт стверджує, що статус податкової інспекції, як контролюючого органу, передбачений нормами цивільного та податкового законодавства; звертає увагу суду на той факт, що ліквідаційна комісія не забезпечила надання ДПІ необхідних первинних документів для перевірки дотримання боржником вимог чинного законодавства щодо сплати встановлених податків та зборів, з огляду на що право скаржника (податкового органу) підлягає захисту.

В свою чергу, у відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор боржника викладені в апеляційній скарзі доводи повністю відхиляє, наполягає на виконанні боржником всіх передбачених ст.95 Закону про банкрутство вимог; стверджує, що оскаржувана постанова містить всі необхідні докази реального майнового стану боржника; про початок процедури припинення боржника апелянт був неодноразово та належним чином повідомлений, у тому числі шляхом публікації і офіційних друкованих засобах масової інформації; в матеріалах справи наявний лист апелянта на підтвердження відсутності у боржника податкової заборгованості.

Разом з цим, голова ліквідаційної комісії зауважує на тому, що не дивлячись на зазначені вище докази інформування податкового органу про стан підприємства-боржника, докази вчинення податковим органом дій з метою проведення позапланової перевірки боржника чи/або докази звернення до господарського суду з грошовими вимогами до ТОВ "Укрнефтехім" у встановлений чинним законодавством України місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом - в матеріалах справи відсутні. Відтак, права апеляційного оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство ТОВ "Укрнефтехім" апелянт не набув.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши доводи присутніх у судовому засіданні учасників судового процесу, колегія суддів вважає за необхідне припинити апеляційне провадження у даній справі з урахуванням наступного.

Так, ст.55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження. Пункт 8 ч.3 ст.129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст.14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Відповідно до ч.1 ст.91 ГПК України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Між тим, згідно з ч.6 ст.106 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі про банкрутство.

Враховуючи те, що у справах про банкрутство, окрім судових рішень у формі ухвал, в одному випадку, у разі визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, виноситься постанова, оскарження такої постанови відбувається з урахуванням особливостей, передбачених Законом про банкрутство.

Відтак, в силу особливостей справи про банкрутство (ст. 41 ГПК України), коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, чинним законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

У відповідності до абз.16 ст.1 Закону про банкрутство, учасниками провадження у справі про банкрутство визнано таких осіб: сторони (конкурсні кредитори та боржник), забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що вищевказаний перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство названа стаття відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених Законом про банкрутство, беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Однак, інші випадки участі органу доходів і зборів у справі про банкрутство платника податків Законом про банкрутство не передбачені. Таким чином, орган доходів і зборів до інших, окрім кредиторів, учасників справи про банкрутство чинним законодавством України не віднесений.

Провадження у даній справі про банкрутство здійснюється за ст.95 Закону про банкрутство, де виявлення кредиторів боржника відбувається у ліквідаційній процедурі шляхом офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом. Кредитори повинні заявити свої вимоги до боржника в місячний строк із дня такого оприлюднення.

При цьому, необхідно зазначити, що виходячи з аналізу норм ст.ст.10, 11 Закону про банкрутство, особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу кредитора - сторони (учасника провадження у справі про банкрутство) з моменту визнання її грошових вимог до боржника чи/або надання господарським судом правової оцінки змісту заявлених вимог та прийняття за результатами їх розгляду відповідної ухвали. (Аналогічна правова позиція висвітлена в постановах ВГСУ від 15.06.2016р. у справі №904/194/16; від 20.07.2016р. у справі №904/1512/16).

Отже, як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2015р. загальними зборами учасників ТОВ "Укрнефтехім" було прийнято рішення про припинення юридичної особи шляхом ліквідації, головою ліквідаційної комісії призначено Дробота А.А., а згодом - Яковлєву А.В. (протоколи №23/12-15 від 23.12.2015р., №16/06-16 від 16.06.2016р.).

Відповідно до вимог ч.4 ст.105 Цивільного кодексу України, ліквідатором боржника в Бюлетені державної реєстрації №340 (35) від 31.12.2015р. опубліковане оголошення про припинення ТОВ "Укрнефтехім" шляхом ліквідації та зазначено граничний строк заявлення кредиторських вимог - 02.03.2016р. З дня ж офіційного оприлюднення відповідного оголошення зазначені в ньому відомості набувають загальновідомого значення.

Більш того, 24.12.2015р. в адресу апелянта (ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська) було направлено лист з повідомленням про припинення боржника та доданими наступними документами: заяви форми 8-ОПП від 24.12.2015р. №24/12-15/1; копії протоколу загальних зборів №23/12-15 від 23.12.2015р.

З метою виявлення кредиторських вимог до боржника, 25.12.2015р. до ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська головою ліквідаційної комісії було направлено лист-запит №25-12-15/4; 10.03.2016р. відповідно лист-запит №10-03-15/1. (а.с.13-19 том 1).

Також, апелянт повідомлявся про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Укрнефтехім" також відповідною ухвалою господарського суду першої інстанції від 09.06.2016р. у даній справі №904/4431/16, якою, зокрема, податковий орган було зобов'язано розглянути питання щодо проведення позапланової перевірки боржника. Поштове повідомлення про отримання ДПІ даного процесуального документу наявне в матеріалах справи (а.с.17 том 1).

У підсумку слід зазначити, що в матеріалах справи наявний лист-відповідь ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська від 18.04.2016р. №7509/10/04-67-17, в якому зазначено, що станом на 18.04.2016р. податкова заборгованість у ТОВ "Укрнефтехім" зі сплати податків та зборів - відсутня. (а.с.31 том 1).

В той же час, не дивлячись на наявність в матеріалах справи належних доказів поінформованості апелянта про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Укрнефтехім" з зазначенням граничного строку звернення з кредиторськими вимогами, до теперішнього часу докази набуття ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська статусу сторони у справі суду не представлені.

Докази вжиття податковим органом заходів з проведення позапланової перевірки боржника з метою виявлення факту дотримання/недотримання останнім вимог податкового законодавства України (відповідні накази про проведення перевірки, акти про недопущення чи/або відсутність боржника за податковою адресою тощо) колегії суддів також не представлено.

Докази звернення апелянта до суду з відповідними скаргами на неправомірні дії ліквідатора, зокрема, щодо перешкоджання у здійсненні податкової перевірки боржника шляхом ненадання первинних документів та таке інше, в матеріалах справи відсутні. В апеляційній скарзі ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська про наявність у ТОВ "Укрнефтехім" податкової заборгованості теж не зазначає.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про недотримання податковим органом (апелянтом) вимог Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011р. (надалі - порядок), згідно яких позапланова документальна перевірка боржника призначається та розпочинається протягом десяти робочих днів з дати публікації повідомлення про рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи, у разі ліквідації юридичної особи за рішенням засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; протягом місяця після одержання того документа, що надійшов до органу державної податкової служби першим, в інших випадках.

Як вже зазначалось вище, згідно ст.ст.10, 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу кредитора - сторони (учасника провадження у справі про банкрутство), з моменту визнання господарським судом її грошових вимог до боржника чи/або надання останнім правової оцінки змісту вказаних вимог та прийняттям відповідної ухвали.

Проте, доказів звернення податкового органу (апелянта) з кредиторськими вимогами до боржника (ТОВ "Укрнефтехім") протягом встановленого в оголошенні офіційного видання - Бюлетені державної реєстрації №340 (35) від 31.12.2015р. граничного строку заявлення кредиторських вимог - 02.03.2016р., - не надано. Доказів звернення податкового органу до господарскього суду у місячний строк з дати офіційного оприлюднення на офіційному сайті ВГСУ оголошення про визнання ТОВ "Укрнефтехім" банкрутом - 07.07.2016р. за №33202 (а.с.29 том 2), суду апеляційної інстанції також надано не було. Факт прийняття місцевим господарським судом ухвали про визнання грошових вимог апелянта до боржника чи/або факт надання судом першої інстанції правової оцінки змісту даним вимогам та прийняття відповідної ухвали - матеріалами справи не підтверджений.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині такого рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб.

Натомість, оскаржуючи до апеляційного господарського суду постанову про визнання ТОВ "Укрнефтехім" банкрутом, ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська факт вирішення зазначеним вище процесуальним документом питання про його (скаржника) права та обов'язки не довела. Матеріалами справи даний факт не підтверджений.

Відповідно до вимог ст.ст.33,34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належність і допустимість доказів Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, з огляду на встановлені вище обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська на момент звернення з апеляційною скаргою статусу кредитора ТОВ "Укрнефтехім" або статусу іншого учасника у даній справі про банкрутство - не набула, відтак, стороною у справі про банкрутство ТОВ "Укрнефтехім" в розумінні норм ст.1 Закону України «про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не являється.

Оскаржувана в апеляційному порядку постанова від 05.07.2016р. про визнання ТОВ "Укрнефтехім" банкрутом прав та обов'язків ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська - не стосується, з огляду на що остання права апеляційного оскарження прийнятої у справі постанови відповідно до положень ст. 91 ГПК України не має.

Слід зазначити також, що перехід боржника до ліквідаційної процедури не перешкоджає податковій інспекції у можливості вжити заходів щодо перевірки діяльності боржника на предмет ведення ним фіктивної підприємницької діяльності, а також, наявності (відсутності) у нього заборгованості зі сплати податкових платежів, оскільки податковим законодавством України не визначається стадія процедури банкрутства, у якій така перевірка повинна бути проведена, а суб'єктивні фактори, пов'язані з невиконанням (неналежним виконанням) контролюючими органами своїх повноважень, підставою для відмови у визнанні боржника банкрутом за наявності доказів дотримання останнім визначених Законом про банкрутство умов - бути не можуть.

Таким чином, колегія суддів вважає, що обґрунтованість звернення до суду з апеляційною скаргою податковим органом не доведена, відтак апеляційне провадження у справі про банкрутство ТОВ "Укрнефтехім" підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України. (Відповідна правова позиція підтверджується судовою практикою Вищого господарського суду України, зокрема, постановами від 17.03.2015р. у справі №904/8204/14; від 18.03.2015р. у справі №904/6780/14; від 04.08.2015р. у справі №904/10436/14; від 15.06.2016р. у справі №904/194/16; від 20.07.2016р. у справі №904/1512/16).

У підсумку, слід зауважити, що відповідно до ст.107 ГПК України, сторони у справі мають право подати касаційну скаргу на: рішення місцевого господарського суду після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду; ухвали місцевого господарського суду, зазначені в частині першій статті 106 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Отже, судові рішення місцевих господарських судів можуть бути предметом касаційного оскарження лише після їх перегляду по суті в апеляційному порядку.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011р. №11 "Про деякі питання практики застосування розділу XII-1 Господарського процесуального кодексу України" касаційне провадження у справі може бути припинено з підстав, зазначених у п.1 ст.80 ГПК України, у тому числі, якщо буде встановлено, що особа, яка подала касаційну скаргу, не мала права на таке подання. Таким чином, враховуючи, що постанова господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2016р. у справі №904/4431/16 не була предметом розгляду по суті господарського суду апеляційної інстанції, то відповідне право на її оскарження в касаційній інстанції у скаржника відсутнє. (Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд в постанові від 04.11.2014р. у справі №904/3670/14).

Керуючись п.1 ч.1 ст.80, ст.ст.86, 91, 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2016р. у справі №904/4431/16 - припинити.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.М. Науменко

Суддя О.С. Євстигнеєв

Суддя В.О. Кузнецов