ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

"28" вересня 2016 р.Справа № 916/2068/16

За позовом: Військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

До відповідачів: ОСОБА_1 комітету Одеської міської ради, Одеської міської ради

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача: Концерн „Військторгсервіс, в особі філії „Одеське управління військової торгівлі Концерну „Військторгсервіс

Про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності

Суддя Дяченко Т.Г.

Представники:

Від Прокуратури: ОСОБА_2 представник за посвідченням

Від позивача: ОСОБА_3, представник за довіреністю

Від відповідачів: ОСОБА_4, представник за довіреностями

Від 3-ої особи: ОСОБА_5, представник за довіреністю

Суть спору: Військовий прокурор Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до господарського суду Одеської області із позовної заявою (вх. № ГСОО 2216/16 від 29.07.2016р.) до ОСОБА_1 комітету Одеської міської ради та Одеської міської ради, у якій просить суд:

- визнати незаконним та скасувати п.1 рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.07.2009 року №824 „Про реєстрацію обєктів комунальної власності м.Одеси щодо включення у Перелік обєктів нерухомого майна, що підлягають реєстрації за Одеської міською радою, приміщення першого поверху №501, загальною площею 35,8 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 80 (п.10 Переліку);

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності від 20.08.2009 серії САС №427126 на нежитлові приміщення першого поверху №501 площею 35,8 кв.м. будівлі, розташованої за адресою: м.Одеса, вул. Велика Арнаутська, 80, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради територіальній громаді м. Одеси Одеської міської ради.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Військовим прокурором Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України було зазначено в позовній заяві, зокрема, що Державне підприємство Міністерства оборони України „Одеський комбінат побутового обслуговування та Держане підприємство Міністерства оборони України „Управління торгівлі Південного оперативного командування входять до складу Концерну „Військторгсервіс, як учасники Концерну. Відповідно до наказу Міністерства оборони України №125 від 05.04.2007 року діяльність Державного підприємства Міністерства оборони України „Управління торгівлі Південного оперативного командування було припинено, у звязку з його реорганізацією шляхом приєднання до концерну „Військторгсервіс, як його відокремленого структурного підрозділу, за яким і було закріплено на права господарського відання все майно реорганізованого підприємства, у тому числі будівля №80 по вул. Велика Арнаутська у м. Одеса.

Таким чином, як зазначає прокурор, вказана будівля перебуває у державній власності та протягом тривалого часу використовується державними підприємствами Міністерства оборони України, і на підставі свідоцтва про право власності від 20.08.2009 року серія САС №427403 будівля, розташована за адресою: м.Одеса, вул. Велика Арнаутська, 80, в цілому належить Державі Україна в особі Міністерства оборони України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.08.2016р. порушено провадження у справі №916/2068/16, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на сторона позивача: Концерн „Військторгсервіс в особі філії „Одеське управління військової торгівлі Концерну „Військторгсервіс та призначено розгляд справи у судовому засіданні.

12.09.2016р. представником ОСОБА_1 комітету Одеської міської ради надано до суду клопотання про припинення провадження у справі, в якому він просив суд припинити провадження у справі №916/2068/16 в частині вимоги про скасування п. 1 рішення виконавчого комітету Одеської міської ради „Про реєстрацію обєктів комунальної власності м. Одеси від 28.07.2009р. №824, у звязку з неналежністю вирішення спору у даній частині в порядку господарського судочинства.

Клопотання представника ОСОБА_1 комітету Одеської міської ради про припинення провадження у справі в частині вимоги про скасування п. 1 рішення ОСОБА_1 комітету ОМР „Про реєстрацію обєктів комунальної власності м.Одеси від 28.07.2009р. №824 залишено судом без задоволення, оскільки відповідно до положень Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам № 10 від 24.10.2011р. (зі змінами та доповненнями) зазначено, що господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з захистом права власності, в тому числі з визнанням цього права, тобто до таких справ належать усі справи у спорах про право, що виникають з відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства.

19.09.2016р. представником Одеської міської ради до господарського суду Одеської області надано клопотання про залишення позову прокурора без розгляду, однак, у судовому засіданні, яке відбулось 28.09.2016р., повноважним представником відповідача дане клопотання підтримано не було.

Оглянувши матеріали позовної заяви, вислухавши до початку розгляду справи по суті усні пояснення присутніх в судових засіданнях представників, проаналізувавши доводи, викладені в позові прокурора та в додатково наданих суду поясненнях з боку усіх учасників судового процесу, суд дійшов до висновку щодо залишення позову Військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до відповідачів ОСОБА_1 комітету Одеської міської ради, Одеської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 123 Конституції України організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.

Положеннями ст. 121 Конституції України визначено, що прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються: підтримання державного обвинувачення в суді; представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом; нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян; нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.

Зазначене конституційне положення знайшло своє відображення в ст.5 Закону України "Про прокуратуру", де зазначено, зокрема, що прокуратура виконує функцію представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 ГПК України, господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Положеннями ч. 3 ст. 2 ГПК України визначено, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в господарському суді має наслідком повернення поданої ним позовної заяви в порядку, встановленому статтею 63 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам №7 від 23.03.2012р. (зі змінами та доповненнями), господарський суд повинен оцінювати правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов'язаних із захистом інтересів держави.

Інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися прокурором.

Звертаючись до суду, прокурор повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва у порядку, передбаченому частиною другою або третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру". Слід враховувати, що прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду із представництвом інтересів держави або громадянина, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. Зазначені обставини повинні перевірятися судом при зверненні прокурора з відповідною заявою або скаргою до суду. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб'єктом владних повноважень.

У випадках неправильного визначення прокурором позивача, тобто органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, господарський суд на підставі пункту 1 частини першої статті 63 ГПК повертає таку позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Якщо господарський суд помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, в якій неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави, такий позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до пункту 1 частини першої статті 81 ГПК України.

Як зазначено в п.5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999р. №3-рп/99 (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді), поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", що міститься в частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

Відповідно до п.2 резолютивної частини зазначеного Рішення Конституційного Суду України під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій ст.2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Як вбачається з позовної заяви Військового прокурора Одеського гарнізону, даний позов подано в інтересах держави в особі Міністерства оборони України.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України „Про деякі питання застосування положень Закону України "Про прокуратуру" щодо представництва прокуратурою інтересів держави в господарському суді від 23.02.2016 р. №01-06/348/16, відповідно до чинної редакції ст. 29 ГПК України прокурор для представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво) повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва.

Підстави представництва прокурором інтересів держави визначені статтею 23 Закону України „Про прокуратуру, в якій зазначено, зокрема, що у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Слід зазначити, що згідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами Указу Президента України „Про положення про Міністерство оборони України та Положення про Генеральний штаб Збройних Сил України від 06.04.2011р. визначено, зокрема, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 5 п. 6 вищезгаданого Наказу, Міністерство оборони України для виконання покладених на нього завдань має право в установленому порядку: здійснювати захист своїх законних прав та інтересів у судах та інших юрисдикційних органах, у тому числі міжнародних.

З наведеного вбачається, і суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у Міністерства оборони України є достатній обсяг прав і повноважень щодо вжиття заходів, направлених на захист свого порушеного права.

Як вбачається з наданої суду копії листа від 25.07.2016р. №6606вих.16, прокурором перед поданням позовної заяви до суду в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, здійснювалось звернення до Міністерства оборони України з повідомленням позивача щодо звернення Прокуратурою до суду з відповідним позовом.

Дослідивши позовну заяву, судом встановлено, що Військовий прокурор Одеського гарнізону визначає підставу представництва інтересів держави в особі визначеного Позивача, яка полягає у порушенні Позивачем вимог „Інструкції з представництва інтересів Міністерства оборони України, органів військового зєднання, армійський корпусів, повітряних командувань, обєднань, зєднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних сил України під час розгляду справ судами загальної юрисдикції, ведення претензійної роботи та виконання рішень судів, затвердженої наказом Міністерства оборони України №686 від 14.12.2007р., та зазначає, що Міністерство оборони України не здійснює заходи представницького характеру з питань захисту інтересів держави щодо прав на обєкти нерухомого державного майна.

Однак, в порушення п. 3 ст. 23 ЗУ „Про прокуратуру, відповідно до якого, Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу, Військовим прокурором Одеського гарнізону не підтверджено відповідними доказами невиконання, або неналежне здійснення функцій, покладених на Позивача щодо захисту інтересів Держави у спірних відносинах, не доведено неналежного здійснення Міністерством такого захисту.

Навпаки, наявність права самостійно у встановленому порядку здійснювати захист своїх законних прав та інтересів у судах, підтверджується представником Позивача у наданих до суду письмових поясненнях від 27.09.2016р., а відповідні заходи реагування на лист Прокурора від 25.07.2016р., мали своє відображення з боку Міністерства, що усно було зазначено на запит суду в судовому засіданні 26.09.2016р. повноважним представником позивача, з повідомленням суду, що Міністерством розпочато службове розслідування стосовно фактів і обставин, викладених в листі від 25.07.2016р. №6606вих.16 Військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України.

Згідно з ч. 4 статті 23 Закону України „Про прокуратуру, прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Підсумовуючи усе вищевикладене, з огляду на те, що прокурором не надано достатньо обґрунтованих підтверджень наявності підстав для здійснення представництва інтересів Міністерства оборони України, позов Військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України у даній справі підлягає залишенню без розгляду відповідно до пункту 1 частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Надана 26.09.2016р. до відділу документального забезпечення господарського суду Одеської області Товариством з обмеженою відповідальністю „Юридична фірма „Бонум заява в порядку ст. 27 ГПК України про залучення заявника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача, залишена судом без задоволення у звязку з тим, що судом не встановлювались фактичні обставини справи, розгляд справи по суті судом не розпочинався.

Керуючись п.1 ч.1 ст.81, ст.86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України у справі № 916/2068/16 - залишити без розгляду.

Суддя Т.Г. Д'яченко