РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2016Справа №910/12419/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж Трейдінг»
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «Елтікс»
Простягнення 13 587,47 грн.
суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 по дов. №б/н від 23.10.2014

від відповідача: ОСОБА_2 по дов. № 1 від 21.09.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтікс" 15 087, 47 грн., із яких: 10 500 грн. основний борг, 1953, 74 грн. пеня, 1811,45 грн. - штраф., 681, 05 грн. - інфляційні, 141, 23 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушені умови договору поставки №42С від 01.01.2015р. в частині оплати вартості отриманого товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 порушено провадження у справі № 910/12419/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 01.08.2016, зобов'язано сторін надати певні документи.

29.07.2016р. від позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до даної заяви позивач просить стягнути з відповідача 9 000 грн. основний борг, 1953, 74 грн. пеня, 1811,45 грн. - штраф, 681, 05 грн. - інфляційні, 141, 23 грн. - 3% річних.

Через відділ діловодства суду 26.07.2016 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з необхідністю надати суду значну кількість доказів по справі, а також провести звірку взаєморозрахунків.

В судовому засіданні представником позивача подана заява про продовження строку вирішення спору, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Судом було продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 21.09.2016.

04.08.2016 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові документи у справі.

21.09.2016 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю ознайомитись з матеріалами справи представнику, який отримав довіреність на представництво інтересів 21.09.2016.

Представник позивача проти даного клопотання заперечував.

Суд, розглянувши клопотання відповідача, не знаходить підстав для його задоволення, оскільки підстави, викладені у клопотанні, не є підставою для відкладення розгляду справи в розумінні ст. 77 Господарського процесуального кодексу.

Крім того, розглянувши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до даної заяви позивач просить стягнути з відповідача 9 000 грн. основний борг, 1953, 74 грн. пеня, 1811,45 грн. - штраф, 681, 05 грн. - інфляційні, 141, 23 грн. -3% річних, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення у справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Вказану заяву про зменшення розміру позовних вимог прийнято судом, внаслідок чого має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

Представник позивача в судовому засідання надав усні пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримав.

Представники відповідача проти позовних вимог заперечував.

Суд, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, здійснював розгляд справи виключно за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши позов, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та вивчивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представник позивача, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши надані докази та оглянувши їх оригінали в судових засіданнях, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

З матеріалів справи вбачається, що 01.01.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Елтікс» (далі - покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж Трейдінг» було укладено договір поставки № 42 С (у подальшому - Договір).

Відповідно до п. 1 Договору постачальник зобов'язується поставляти, а покупець зобов'язується приймати, розміщувати в торговій мережі, реалізовувати кінцевому покупцю (споживачу) і оплачувати продукцію (у подальшому - товар) на умовах даного Договору.

Ціна і асортимент товару, який поставляється постачальником, затверджується специфікацією товару на основі пропозиції постачальника. Специфікація є невід'ємною частинного даного Договору (абз. 1 п. 2.1. Договору).

Поставка товару здійснюється партіями. Підставою для поставки товару є замовлення, отримане від покупця (абз. 1 п. 2.2. Договору).

Відповідно до п. 2.5. Договору прийом товару здійснюється представником покупця по кількісним, якісним показникам, вказаним у супровідних документах.

Згідно з п. 3.1. Договору (викладений у Додатковій угоді № 1 від 31.12.2015 до Договору у новій редакції) покупець здійснює оплату кожної партії товару з відстрочкою 60 календарних днів від дати поставки товару шляхом перерахування покупцем грошових коштів у національній валюті України на розрахунковий рахунок постачальника тільки в розрахункові дні покупця - робочі вівторок та п'ятницю. Датою поставки товару вважається дата підписання товарної накладної представником покупця. Датою оплати вважається день, у який сума коштів, що підлягають до сплати, списуються з рахунків покупця і зараховується на рахунок постачальника.

Відповідно до п. 3.5. Договору сума, яка підлягає до сплати покупцем, може бути зменшена на суму штрафних санкцій та обов'язкових платежів відповідно до цього Договору, в розмірі, передбаченому Договором. У випадку повернення товару постачальнику сума оплати зменшується на відповідну суму повернення.

У п.п. 5.1., 5.2.,сторони узгодили, що покупець зобов'язується приймати товар у передбаченому Договором порядку та здійснювати оплату товару на умовах Договору чи його доповнень.

Постачальник зобов'язується поставляти товар покупцеві в асортименті і кількості відповідно до Специфікації на основі замовлення. Поставляти товар за цінами, що не перевищують ціни, узгоджені сторонами у Специфікації (п.п. 5.3., 5.4. Договору).

За доводами позивача, ТОВ "Істерн Беверідж Трейдінг" за період дії договору на виконання умов договору поставив відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними, копії яких долучено до матеріалів справи.

Відповідачем, в свою чергу, товар було прийнято та частково оплачено, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача, а також частково повернуто. Однак, у повному обсязі зобов'язання щодо оплати товару за договором відповідачем не виконано, зокрема, не оплачено у повному обсязі за товар, поставлений за видатковими накладними № РН-60-259321 від 23.12.2015 на суму 14 758,20 грн. та № РН-60-059950 від 25.12.2015 на суму 3 356,28 грн., у зв'язку з чим у останнього, відповідно до акту звірки взаєморозрахунків, підписаного з обох сторін, станом на 31.03.2016 існувала заборгованість в сумі 11 498,28 грн.

У подальшому, відповідачем було сплачено заборгованість в сумі 2 498,28 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками.

На день розгляду справи відповідач зобов'язання щодо оплати поставленого товару у повному обсязі не здійснив, у зв'язку з чим у останнього існує заборгованість у розмірі 9000,00 грн.

Зважаючи на зазначене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 9 000,00 грн. основного боргу, 1953, 74 грн. пеня, 1811,45 грн. - штраф, 681, 05 грн. - інфляційні, 141, 23 грн. - 3% річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 266 ГК України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як свідчать матеріали справи (виписки з банківського рахунку позивача) відповідач здійснював часткову оплату за товар, поставлений за весь період дії договору. Частину товару відповідачем було повернуто позивачеві, що підтверджується накладними на повернення, копії яки містяться в матеріалах справи.

У зв'язку з викладеним, відповідача виникла заборгованість за видатковими накладними №РН-60-059321 на суму 14 758,20 грн. та № РН-60059950 від 25.12.2015 на суму 3 356,28 грн.

У подальшому відповідачем було здійснено часткову оплату за поставлений товар за Договором, а саме: 14.07.2016 - 500,00 грн. та 18.07.2016 - 1000,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем був поставлений товар, що підтверджується транспортними накладними, підписаними сторонами, копії яких містяться в матеріалах справи. Проте відповідач, в порушення дійсних домовленостей, не у повному обсязі розрахувався за поставлений товар, у зв'язку з чим його заборгованість складає на момент вирішення спору 9 000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання за договором поставки.

Враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення суми основного боргу в сумі 9 000,00 грн. нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивач просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 1 953,74 грн. та штраф у розмірі 1 811,45 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6.4. Договору у випадку невиконання покупцем п. 3.1. Договору, за умови відсутності порушень, перерахованих в п. 3.4. зі сторони постачальника, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 5.6. Договору (в редакції протоколу розбіжностей) якщо прострочення оплати товару триває більше 30 календарних днів, то покупець зобов'язаний виплатити постачальнику 10 % від суми простроченої оплати за партію товару.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (нарахування пені) відповідно до пункту 6.4. договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.

Суд, здійснивши перевірку нарахування штрафу та пені, дійшов висновку, що до стягнення підлягають пеня в сумі 1 953,74 грн. та штраф у розмірі 1 811,45 грн.

Крім того, у зв'язку з простроченням відповідачем своїх грошових зобов'язань відповідно до Договору позивач нарахував та просить стягнути 681,05 грн. інфляційних нарахувань та 141,23 грн. - 3% річних за період з 22.02.2016 по 15.06.2016.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При перевірці правильності обчислення позивачем 3 % річних та інфляційних нарахувань суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, відсутність у нього заборгованості станом на день розгляду справи не довів.

За таких обставин, вимоги позивача підлягають повному задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтікс" (02068, м. Київ, вул. Драгоманова, 29; ідентифікаційний код 23730511) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 5-А; ідентифікаційний код 38679874) заборгованість у розмірі 9000 (дев'ять тисяч) грн. 00 коп. - заборгованості, 1 953 (одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят три) грн. 74 коп., 1 811 (одна тисяча вісімсот одинадцять) грн. 45 коп. - штрафу, 681 (шістсот вісімдесят одна) грн. 05 коп. - інфляційних втрат, 141 (сто сорок одна) грн. 23 коп. - 3 % річних та 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.09.2016.

Суддя Трофименко Т.Ю.