ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016 Справа №917/1178/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії, 39601, м. Кременчук, пр-т Свободи, 8

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елкон ЛТД", 39600, м. Кременчук, вул. Молодіжна, б.13/1

про стягнення суми основного боргу, пені, інфляційних та річних

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 10-73/2143 від 22.02.2016

від відповідача: не з'явились

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про стягнення заборгованості за договором постачання теплової енергії у вигляді гарячої води № 278 від 01.12.2012 у розмірі 13 071,72 грн, з яких: заборгованість за спожиту теплову енергію - 11 131,86 грн; пеня - 1 292,08 грн; інфляційні - 551,42 грн; 3% річних - 96,36 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та наполягав на його задоволенні, в обґрунтування позову посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору в частині оплати за спожиту теплову енергію.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав. Ухвали господарського суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи, направлені відповідачу рекомендованими листами за адресою, зазначеною в позовній заяві повернулися до суду з відміткою поштового відділення: "за закінченням терміну зберігання".

Згідно з п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, відповідно до ст. 64 ГПК України, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Оскільки, необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, і господарський суд повідомив належним чином позивача та відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання, згідно з п. 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Вищого господарського суду України (від 10.12.2002 №75), а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, тому справа розглядається за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Елкон ЛТД" уклали договір на постачання теплової енергії в гарячій воді за № 278.

Згідно з п. 1 договору теплопостачальна організація (позивач у справі) бере на себе зобов'язання постачати споживачеві (відповідач у справі) теплову енергію в гарячій воді в визначених договором обсягах, а відповідач зобов'язувався сплачувати за одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені договором.

Згідно з п. 5.1. договору облік спожитої теплової енергії проводиться по приладах обліку, а в разі їх відсутності або несправного стану - розрахунковим методом.

Відповідно до п. 6.3 договору Споживач зобов'язувався за три дні до початку розрахункового періоду сплачувати Енергопостачальній організації вартість зазначеної кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться до 10-го числа місяця наступного за розрахунковим на підставі виписаних рахунків „Енергопостачальної організації" (п. 6.4 договору).

Порушуючи договірні зобов'язання, відповідач в повному обсязі не розрахувався за теплову енергію, спожиту в період з жовтня 2015 року по квітень 2016 рік, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 11 131,86 грн.

Вказану суму основного боргу позивач просить стягнути з відповідача.

Згідно з ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші право чини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться (ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

Згідно з ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов'язань з боку відповідача щодо здійснення розрахунків за спожиту теплову енергію, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу сумі 11131,86 грн. є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 1292,08 грн пені.

Відповідно до ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.

Частиною 2 ст. 217 ГК України встановлено, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Водночас, до штрафних санкцій ст. 230 ГК Українивідносить господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань, відповідно до ст.ст. 546 та 549 ЦК України та ст. 199 ГК України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Згідно п. 6.5. договору, у випадку несвоєчасної сплати рахунків за спожиту теплову енергію, споживач сплачує енергопостачальній організації пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, починаючи з дня, наступного за датою остаточного розрахунку.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 1292,08 грн за період з 13.11.2015 16.05.2016.

Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов'язання боржник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 551,42 грн інфляційних та 96,36 грн - 3% річних за період 13.11.2015 16.05.2016.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

Судом перевірено розмір річних та інфляційних. Суд задовольняє позовні вимоги у цій частині.

Судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються йому за рахунок відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елкон ЛТД" (39600, м. Кременчук, вул. Молодіжна, б. 13/1, р/р 26009740 в АКБ "МТ-Банк", код 13966997, МФО 331304 на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5) в особі Кременчуцької філії (39601, м. Кременчук, пр-т Свободи, 8) заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 11131,86 грн - на р/р №

0, в ВАТ "Ощадбанк" м. Полтава, МФО 331467, код 25717118;

- пеню в сумі 1292,08 грн, 551,42 грн інфляційних, 96,36 грн - 3% річних на р/р 1124 в Полт. ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк" м. Полтава, МФО 331401, код 25717118,

- судовий збір у розмірі 1378,00 грн на р/р 1124 в Полт. ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк" м. Полтава, МФО 331401, код 25717118.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.10.2016.

Суддя Д.М. Сірош