РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016Справа №910/14872/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інвестбанк»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Фінансовий

експерт»

про стягнення 241 504,84 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Цвігун Н.Ф. - по дов. № 2016/08/15/140 від 15.08.2016

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інвестбанк» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Фінансовий експерт» про стягнення 241 504,84 грн., з яких: 199 111,66 грн. боргу за кредитом, 5 091,68 грн. заборгованість за відсотками за період з 21.06.2016 по 26.07.2016, 6 503,97 грн. заборгованість за простроченими відсотками за період з 06.05.2016 по 20.06.2016, 10 652,33 грн. пені за прострочення кредиту, 234,03 грн. пені за прострочення відсотків, 19 911,17 грн. штрафу внаслідок неналежного виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно кредитного договору № 19-16/ОД від 05.05.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2016 порушено провадження у справі № 910/14872/16 та призначено справу до розгляду на 29.08.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/14872/16 від 29.08.2016, у зв'язку з не з'явленям в судове засідання представника відповідача та не виконанням відповідачем вимог ухвали про порушення провадження у справі від 16.08.2016, розгляд справи був відкладений на 27.09.2016.

Позивач в судовому засіданні 27.09.2016 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 27.09.2016 не з'явився, письмовий відзив на позов не подав, вимог ухвали про порушення провадження у справі від 16.08.2016 та ухвали від 29.08.2016 не виконав.

Відповідачем 26.09.2016 до відділу діловодства суду подано клопотання про відкладення розгляду справи та зобов'язання позивача надіслати копію позовної заяви та додані до неї документи відповідачу. Відповідач зазначає, що отримав ухвали суду від 16.08.2016 та від 29.08.2016, проте виконати їх вимоги щодо надання відзиву не має можливості, оскільки відповідач не отримав копії позовної заяви та додані до неї документи. Вказує на те, що взагалі не має жодних відомостей про причини виникнення вимог позивача та про суть спору.

Розглянувши подане клопотання суд відзначає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне

Позивачем, на виконання вимог ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, в якості доказу надіслання позивачу копії позовної заяви та доданих до неї документів надано поштову квитанцію № 0049 від 10.08.2016.

Належним доказом направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві з дотриманням вимог ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, є бланк опису вкладення у цінний лист.

В матеріалах справи міститься відповідний опис вкладення у цінний лист від 10.08.2016, який свідчить про надіслання відповідачу копії позовної заяви № 1291 від 03.08.2016, поданої до суду, та додані до неї документи.

Таким чином, в матеріалах справи № 910/14872/16 містяться належні докази надіслання позивачем на адресу відповідача копії позовної заяви та додані до неї документи.

Крім того, отримавши ухвали суду від 16.08.2016 та від 29.08.2016 відповідач не був позбавлений можливості скористатись правами, наданими сторонам у справі згідно статті 22 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії…

Зазначені відповідачем обставини не є підставою для відкладення розгляду справи в розумінні ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 27.09.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.05.2016 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Інвестбанк» (банк, позивач) та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Фінансовий експерт» (позичальник, відповідач) та було укладено кредитний договір № 19-16/ОД (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору банк надає позичальнику кредит на умовах овердрафту у вигляді відновлювальної кредитної лінії з щоденним лімітом кредитування та граничним розміром заборгованості у сумі 200 000,00 грн. на покриття витрат поточної діяльності шляхом здійснення платежів понад залишок власних коштів на поточному рахунку позивальника у ПАТ «КБ «Інвестбанк», а позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі, на умовах і в строки, визначені в даному договорі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 1.2. договору строк повернення кредиту встановлений - 03.10.2016.

Відповідно до п. 1.3. договору за користування кредитом позичальник щомісяця сплачує банку відсотки з розрахунку 26% річних.

Свої зобов'язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по особовому рахунку за період з 05.05.2016 по 25.07.2016.

Згідно п. 2.1. договору відсотки за користування кредитом нараховуються щомісяця, у перший робочий день після 20 числа поточного місяця, за період з 21 числа попереднього місяця по 20 число поточного місяця включно та на дату повернення кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у році, місяці (метод нарахування «факт/факт»)

Відповідно до п. 2.2. договору позичальник сплачує відсотки щомісяця не пізніше 28 числа поточного місяця та на дату повернення кредиту. Сплата відсотків здійснюється на рахунок банку по нарахованих доходах, зазначений у даному договорі. Якщо кінцева дата сплати нарахованих відсотків припадає на неробочий день, позичальник сплачує відсотки у робочий день, наступний за таким неробочим днем.

Згідно з п. 5.22. позичальник зобов'язався не рідше одного разу на місяць сплачувати заборгованість за кредитом у повному обсязі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту, сплаті процентів за користування кредитними коштами в передбачені кредитним договором строки не виконав, а відтак, заборгованість відповідача перед позивачем становить: 199 111,66 грн. боргу за кредитом, 5 091,68 грн. заборгованість за відсотками за період з 21.06.2016 по 26.07.2016, 6 503,97 грн. заборгованість за простроченими відсотками за період з 06.05.2016 по 20.06.2016.

Згідно з п. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості, що складається з 199 111,66 грн. боргу за кредитом, 5 091,68 грн. заборгованість за відсотками за період з 21.06.2016 по 26.07.2016, 6 503,97 грн. заборгованість за простроченими відсотками за період з 06.05.2016 по 20.06.2016 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов кредитного договору, у визначені строки оплату по погашенню кредиту та сплаті процентів не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 6.8. договору передбачено, що при порушенні позичальником строків сплати заборгованості за кредитом чи відсотками за користування кредитом, банк вправі стягнути пеню, виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України, за кожен день прострочення платежу.

Згідно з п. 6.3.2. договору за невиконання п. 5.22, 5.27 цього договору банк справі стягнути з позичальника штраф у розмірі 10% від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, але не більш ніж 50 000,00 грн.

В зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по сплаті кредиту та процентів відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу, пеню розмір якої, за обґрунтованими розрахунками становить 10 652,33 грн. пені за прострочення кредиту, 234,03 грн. пені за прострочення відсотків.

Вимоги позивача в частині стягнення 10 652,33 грн. пені за прострочення кредиту, 234,03 грн. пені за прострочення відсотків обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Оскільки, матеріали справи свідчать, що прострочення оплати кредиту мало місце (порушення п. 5.22. договору), суд приходить до висновку про задоволення вимог про стягнення з відповідача загальної суми штрафу в розмірі 19 911,17 грн. (за обґрунтованим розрахунком).

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інвестбанк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Фінансовий експерт» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інвестбанк» (65125, м. Одеса, вул. В.Арнаутська, 2-Б, ) 199 111 (сто дев'яносто дев'ять тисяч сто одинадцять) грн. 66 коп. боргу за кредитом, 5 091 (п'ять тисяч дев'яносту одну) грн. 68 коп. заборгованості за відсотками за період з 01.06.2016 по 26.07.2016, 6 503 (шість тисяч п'ятсот три) грн. 97 коп. заборгованості за простроченими відсотками за період з 06.05.2016 по 20.06.2016, 10 652 (десять тисяч шістсот п'ятдесят дві) грн. 33 коп. пені за прострочення кредиту, 234 (двісті тридцять чотири) грн. 03 коп. пені за прострочення відсотків, 19 911 (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот одинадцять) грн. 17 коп. штрафу, 3 622 (три тисячі шістсот двадцять дві) грн. 57 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 29.09.2016.

СуддяВ.В.Сівакова