РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2016Справа №910/11959/16

За позовомПублічної акціонерної компанії "Кіївобленерго"
до Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області
про стягнення 9 592,02 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача - Бабенко І.С., за довіреністю;

Від відповідача - не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічна акціонерна компанія "Кіївобленерго" звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про стягнення заборгованості в сумі 9 592,02 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між Позивачем та Відповідачем було укладено договір від 07.02.2006р. №406 про постачання електричної енергії, на виконання умов якого Позивач поставив Відповідачу електричну енергію, однак Відповідач свої зобов'язання не виконав у повному обсязі, у зв'язку з чим, за період з 01 листопада 2015-по березень 2016 рахується заборгованість за використану електричну енергію в сумі 8 388,99 грн. У зв'язку з простроченням сплати боргу позивачем нараховані 3% річних у розмірі 64,12 грн., інфляційні втрати в сумі 302,30 грн. та пеня в розмірі 836,61 грн.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи були надіслані за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Відповідно до ст. 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

На призначені судові засідання 25.08.2016 та 13.09.2016 представник відповідача не з'являвся, витребуваних судом доказів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення судового засідання з зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив, хоча про дату та час їх проведення повідомлений належним чином, про що зокрема свідчать наявні у матеріалах справи оригінали поштових відправлень, з яких слідує, що поштова кореспонденція з ухвалами суду про призначення судового засідання була вручена відповідачу 29.07.2016р., ухвала про відкладення розгляду справи - 05.09.2016р.

Отже, відповідач завчасно був повідомлений про місце, дату та час судових засідань, і у разі наміру подати відзив на позовну заяву, письмові пояснення, додаткові документи, мав достатньо часу для цього.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, дослідивши оригінали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

07 лютого 2006р. між позивачем та Управлінням державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області було укладено Договір про постачання електричної енергії №406, за яким Позивач являється постачальником електричної енергії, а Відповідач споживачем.

Відповідно до п.1.1 Договору Постачальник електричної енергії продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

Згідно п. 2.3.3 Договору Відповідач зобов'язався оплачувати Позивачу вартість електричної енергії згідно з умовами Додатку 2 "Порядок розрахунків" та Додатку 4 "Зняття показів засобів обліку електричної енергії", яким встановлено розрахунковий період з 15 числа календарного місяця до 15 числа наступного місяця.

Відповідно до п.3.2 Додатку 2 "Порядок розрахунків" Відповідач зобов'язався сплачувати поточну плату за електроенергію до 20 числа поточного періоду.

Пунктом 3.3 Додатку 2 "Порядок розрахунків" сторонами врегульовано, що оплата заборгованості за електричну енергію здійснюється в п'ятиденний термін після дати, зазначеної в рахунку на оплату.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивач, в період з 01 листопада 2015р. - по березень 2016р., надавав відповідачу послуги з постачання електричної енергії.

Так, 28.11.2015 р. Відповідачу було виставлено рахунок № за листопад 2015р. за активну електроенергію у розмірі 6 400,12 грн. Відповідач повинен був здійснити оплату по вказаному рахунку на протязі 5 днів з дати, зазначеної в рахунку на оплату, тобто до 03 грудня 2015р. Однак, відповідач по вказаному рахунку в строк передбачений договором оплату не здійснив.

30.12.2015р. Відповідачу було виставлено рахунок № за грудень 2015р. за активну електроенергію у розмірі 6 832,65 грн. (з врахуванням заборгованості за листопад 2015). Відповідач повинен був здійснити оплату по вказаному рахунку на протязі 5 днів з дати, зазначеної в рахунку на оплату, тобто до 01 січня 2016р. Однак, відповідач по вказаному рахунку в строк передбачений договором оплату не здійснив.

18.03.2016р. Відповідачу було виставлено рахунок №812876399 за березень 2016р. за активну електроенергію у розмірі 8 388,99 грн. (з врахуванням заборгованості за листопад 2015, січень 2016). Відповідач повинен був здійснити оплату по вказаному рахунку на протязі 5 днів з дати, зазначеної в рахунку на оплату, тобто до 23 березня 2016р. Однак, відповідач по вказаному рахунку в строк передбачений договором оплату не здійснив.

Таким чином, Відповідач свої зобов'язання за Договором, в частині оплати за зазначений період, належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 8 388,99 грн., що також підтверджується Актами звіряння розрахунків від 12.03.2016р. та від 24.03.2016р.

Вказаними доказами стверджується, а Відповідачем не заперечується факт постачання позивачем відповідачу протягом листопада 2015 - березня 2016 років електричної енергії.

Договір на постачання електричної енергії є договором енергопостачання, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями параграфу 3 глави 30 ГК України.

Відповідно до частини 1 статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до пункту 2 статті 32 закону України "Про житлово-комунальні послуги" розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Частинами 1, 3, 6 та 7 ст. 276 ГК України визначено, що загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. У разі, якщо енергія виділяється в рахунок замовлення на пріоритетні державні потреби (ліміту), енергопостачальник не має права зменшувати абоненту цей ліміт без його згоди.

Показники якості енергії узгоджуються сторонами на підставі державних стандартів або технічних умов шляхом погодження переліку (величини) показників, підтримання яких є обов'язком для сторін договору.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що постачання електричної енергії підтверджується матеріалами справи за вказаний період, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З огляду на наявність прострочення грошового зобов'язання, позивач також правомірно нарахував відповідачу суму боргу з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат від простроченої суми за період з лютого 2015 року до листопада 2015 року, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, який складено арифметично вірно, прийшов до висновку про його обґрунтованість та наявність підстав для стягнення за період з 24.03. 2016 року до 24.06. 2016 року 302,30 грн. інфляційних втрат та 64,12 грн. 3% річних.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 836,61 грн.

Як встановлено ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 4.2.1 Договору, за внесення платежів передбачених пунктами 2.2.3 -2.2.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених Додатком 2 "Порядок розрахунків" Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії пеню за кожний день прострочення платежу, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд погоджується з розрахунком пені, у зв'язку з чим суд задовольняє вимогу позивача про стягнення 836,61 грн. пені.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з вищенаведених норм закону, Відповідачем належним чином протягом розгляду справи не було надано належних доказів по справі на спростування позовних вимог.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи Позивач довів, що його вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (03148, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, 2-Б, ) 8 388 (вісім тисяч триста вісімдесят вісім) грн. 99 коп. основного боргу, 302 (три дві) грн. 30 коп. інфляційних втрат, 64 (шістдесят чотири) грн. 12 коп. 3% річних, 836 (вісімсот тридцять шість) грн. 61 коп. пені, 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 22.09.2016

Суддя І.І.Борисенко