РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2016Справа №910/13664/16

За позовом Комунального підприємства «Ватутінськінвестбуд»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про дострокове розірвання договору та виселення

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Стовбан Н.І. - за довіреністю №102/46-1 від 04.01.2016 року;

від відповідача: ОСОБА_1 (особисто); ОСОБА_3 - за договором про надання правової допомоги від 31.08.2016 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Ватутінськінвестбуд" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору та виселення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності внесення орендної плати згідно умов Договору №1435 про передачу майна комунальної власності територіальної громади Деснянського району міста Києва в оренду від 01.01.2010 року.

З цих підстав, позивач просив задовольнити позов:

1) достроково розірвавши Договір№1435 про передачу майна комунальної власності територіальної громади Деснянського району міста Києва в оренду від 01.01.2010 року, укладений між позивачем та відповідачем;

2) виселивши відповідача з займаного нежитлового приміщення та передавши орендоване приміщення по акту позивачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2016 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 17.08.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2016 року відкладено розгляд справи на 31.08.2016 року.

31.08.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 31.08.2016 року представники позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив суд в їх задоволенні відмовити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 30.08.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2010 року між Комунальним підприємством «Ватутінськінвестбуд» (далі по тексту - Орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ФОП) укладено Договір №1435 про передачу майна комунальної власності територіальної громади Деснянського району міста Києва в оренду (далі по тексту - договір), за умовами якого орендодавець на підставі розпорядження Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації від 31.12.2009 р. № 1229 передає, а орендар приймає в оренду нежитлове приміщення (будівлю, споруду), за адресою: м. Київ просп. Маяковського, 60/10, загальною площею 45,70 кв.м. для складу.

Відповідно до п. 2.1 Договору, об'єктом оренди є: нежитлове приміщення (будівля, споруда) загальною площею 45,70 кв.м., в тому числі, підвал - 45,70 кв.м.; а також устаткування, інвентар та інше майно (за наявності).

Згідно з п. 3.1 Договору, за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади Деснянського району, затвердженої рішенням № 7 Деснянської райради від 07.12.2006 р., місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною до даного договору, на дату підписання договору становить 1 017,73 грн.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць (п. 3.2. Договору).

Пунктами 3.5, 3.6 договору, передбачено, що орендна плата сплачується відповідачем починаючи з дати підписання акту приймання передачі об'єкта оренди (при укладанні договору вперше). При поверненні об'єкта оренди позивачеві останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акту приймання передачі. Орендна плата сплачується відповідачем незалежно від наслідків господарської діяльності відповідача, щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 3.7 Договору, вартість комунальних послуг, витрат на утримання прибудинкової території, вартість послуг по технічному обслуговуванню інженерного обладнання та внутрішньо будинкових мереж спільного використання не входить до складу орендної плати та сплачується орендарем окремо на підставі розрахунків вартості послуг, визначеному в додатку-2 до цього договору.

Пунктом 4.1.1 Договору сторони передбачили, що відповідач зобов'язаний прийняти по акту приймання-передачі об'єкт оренди (при умові укладення договору оренди вперше) не пізніше 3-х днів після підписання договору оренди. У разі невиконання даного пункту, договір оренди вважається недійсним.

Даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє з 01.01.2010 р. до 31.12.2010 р. (п. 9.1. договору).

01.01.2010 року на виконання умов Договору позивачем передано, а відповідачем прийнято об'єкт оренди, що підтверджується підписаним між сторонами актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 01.01.2010 року.

У подальшому строк дії Договору продовжено до 31.03.2012 року (додаткова угода № 1 від 01.11.2011 р.).

Відповідно до п. 9.3 Договору, після закінчення строку його дії орендоване приміщення (будинок) має бути звільненим і передано позивачу за актом. За час фактичного користування об'єктом оренди після припинення дії даного договору до передачі приміщення за актом відповідач зобов'язаний внести плату за користування приміщення в розмірі орендної плати та комунальних платежів.

В зв'язку з відсутністю заяви сторін про припинення дії Договору, він вважається пролонгованим до 31.12.2016 року.

Суду не надано жодного доказу повернення відповідачем позивачу об'єкту оренди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що відповідач в порушення умов Договору за період з січня 2015р. по липень 2016 року взагалі не сплачує орендні платежі, а за період з грудня 2011р. по липень 2016р. у відповідача перед позивачем станом на 20.07.2016р. вникла заборгованість зі сплати орендної плати в розмірі 39 194,55 грн., в зв'язку з чим позивач просить суд розірвати договір, виселити відповідача з об'єкту оренди та повернути його за актом приймання-передачі позивачу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760 ЦК України).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до с. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів сплати заборгованості в розмірі 39 194,55 грн., в зв'язку з чим суд дійшов до висновку про неналежне виконання відповідачем обов'язків за Договором в частині своєчасності та повноти сплати орендних платежів за період з січня 2015р. по липень 2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно п. 4.1.2. Договору, орендар зобов'язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.

Пунктом 9.9. Договору передбачено, що договір припиняється в разі несплати орендарем боргу протягом 3 місяців, а також невиконанні істотних умов договору або його порушення.

Згідно з п. 9.7. Договору, на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірвано за рішенням господарського суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно з ч. 1 ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Орендна плата є однією з істотних умов договору оренди (ст. 284 ГК України), і зобов'язання відповідача щодо її сплати встановлено безпосередньо в Договорі та закріплено ст.ст. 18, 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Отже, істотне порушення Орендарем такої умови договору оренди державного (комунального) майна, як внесення орендної плати, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору оренди в судовому порядку (аналогічної правової позиції притримується Верховний Суд України в Постанові від 08.05.2012 року №3-26гс12).

Згідно частини першої статті 96 ЦК юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Так, як факт прострочення орендних платежів більше ніж на 3-и місяці підряд встановлено судом, що є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору оренди, а тому позовні вимоги про дострокове розірвання Договору №1435 про передачу майна комунальної власності територіальної громади Деснянського району міста Києва в оренду від 01.01.2010 року - є нормативно та документально доведені та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про виселення відповідача з об'єкту оренди та повернення його по акту приймання-передачі позивачу, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Пунктом 9.22. Договору передбачено, що після закінчення строку дії Договору оренди орендоване приміщення (будинок) має бути звільненим і передано орендодавцю за актом.

Враховуючи те, що Договір №1435 про передачу майна комунальної власності територіальної громади Деснянського району міста Києва в оренду від 01.01.2010 року є таким що припинив свою дію (розірвано судом), то відповідач на підставі приписів ч. 1 ст. 785 ЦК України та ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» зобов'язаний повернути об'єкт оренди позивачу та звільнити об'єкт оренди, а тому позовні вимоги про виселення відповідача з об'єкту оренди та передача його по акту позивачу - є нормативно та документально доведені та підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача .

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати Договір №1435 про передачу майна комунальної власності територіальної громади Деснянського району міста Києва в оренду від 01.01.2010 року, укладений між Комунальним підприємством «Ватутінськінвестбуд» (02217, м. Київ, ВУЛИЦЯ ЕЛЕКТРОТЕХНІЧНА, будинок 11; ) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (02097, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1).

3. Виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (02097, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) з нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, проспект Маяковського 60/10, загальною площею 45,70 кв.м., та передати вказане нежитлове приміщення по акту приймання-передачі Комунальному підприємству «Ватутінськінвестбуд» (02217, м. Київ, ВУЛИЦЯ ЕЛЕКТРОТЕХНІЧНА, будинок 11; ).

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (02097, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства «Ватутінськінвестбуд» (02217, м. Київ, ВУЛИЦЯ ЕЛЕКТРОТЕХНІЧНА, будинок 11; ) 2 756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 00 коп. - судового збору.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 23.09.2016 року.