КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р. Справа№ 910/20004/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від позивача: Швед Я.О. - за дов.

від відповідача: Савченко Н.О. - за дов.

від третьої особи: Костюк О.М. - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДА»

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2016

у справі №910/20004/15 (суддя Нечай О.В.)

за позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДА»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА)

про виселення

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Київський метрополітен» (далі, позивач або КП «Київський метрополітен») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом (із урахуванням заяви про зміну предмету позову від 08.10.2015; том 1, а.с. 55) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДА» (далі, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (далі, третя особа) про виселення з орендованого майна, а саме: частини переходу загальною площею 115,5 кв.м., що знаходиться за адресою: станція метро «Нивки» (східний вестибюль №1) та зобов'язання відповідача демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції Товариства з обмеженою відповідальністю «ДА», що знаходяться в частині переходу за адресою: станція метро «Нивки» (східний вестибюль №1) загальною площею 115,5 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовані припиненням строку дії укладеного між сторонами Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №518 від 20.07.2012.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 у справі №910/20004/15 позов Комунального підприємства «Київський метрополітен» задоволено у повному обсязі.

Вирішено виселити Товариство з обмеженою відповідальністю «ДА» з орендованого майна, а саме: частини переходу загальною площею 115,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, станція метро «Нивки» (східний вестибюль № 1).

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ДА» демонтувати свої тимчасові огороджуючі конструкції, що знаходяться в частині переходу за адресою: м. Київ, станція метро «Нивки» (східний вестибюль № 1), загальною площею 115,5 кв.м.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДА» на користь Комунального підприємства «Київський метрополітен» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 436 грн. 00 коп.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що строк дії Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №518 від 20.07.2012 припинився 03.05.2015, а тому у відповідача відсутні правові підстави для продовження користування комунальним майном.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДА» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 у справі №910/20004/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За твердженнями скаржника, він звертався до позивача та третьої особи з листами про продовження строку дії договору оренди, однак вони безпідставно не продовжують договір оренди, посилаючись на лист від 05.05.2015 за №397-НДД.

Також, апелянт наголошує на тому, що Комунальне підприємство «Київський метрополітен» не є належним позивачем у даній справі, оскільки належними позивачами за позовом, що стосується питань оренди нерухомого майна територіальної громади міста Києва може виступати або сама Київська міська рада - як власник зазначеного майна, або Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради - як орган, наділений власником повноваженнями бути орендодавцем зазначеного майна та здійснювати повноваження щодо розпорядження і управління зазначеним майном.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДА» у справі №910/20004/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2016 апеляційну скаргу

відповідача прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 04.08.2016.

04.08.2016 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДА» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 у справі №910/20004/15 - без змін.

Представник відповідача у судове засідання, призначене на 04.08.2016, не з'явився та 02.08.2016 подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням на лікарняному, а також клопотання про продовження строку вирішення спору.

Представник третьої особи у судове засідання, призначене на 04.08.2016, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.08.2016 продовжено строк вирішення спору, розгляд справи відкладено на 22.09.2016.

У судовому засіданні 22.09.2016 судом було оголошено перерву до 04.10.2016.

У судовому засіданні 04.10.2016 представники позивача та третьої особи просили суд у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДА» відмовити, рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 у справі №910/20004/15 залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 у справі №910/20004/15 скасувати, у позові відмовити.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, 20.07.2012 між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської Ради (КМДА) (в подальшому перейменовано на Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), далі - орендодавець, третя особа), Товариством з обмеженою відповідальністю «ДА» (далі - орендар, відповідач) та Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (далі - позивач, підприємство) було укладено Договір про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду №518 (далі - Договір), згідно з умовами якого орендодавець, на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 03.07.2012 №122 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу), що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря (далі - об'єкт оренди), що знаходиться за адресою: м. Київ, станція метро «Нивки» (східний вестибюль №1), Б/Н, для торгівлі непродовольчими товарами.

Відповідно до пункту 2.1. Договору об'єктом оренди є: частина переходу, визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 115,5 кв.м. та зазначена в викопіюванні з Схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього Договору.

Згідно пункту 2.4. Договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП «Київський метрополітен».

Пунктом 4.15. Договору сторони визначили обов'язок орендаря після припинення дії договору оренди протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю. Акт приймання-передачі об'єкта оренди підписується відповідним орендодавцем, орендарем та підприємством.

Відповідно до пункту 7.6. Договору у разі закінчення строку дії Договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди підприємству у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

Цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 05.05.2012 до 03.05.2015 (пункт 9.1. Договору).

Пунктом 9.4. Договору визначено, що договір припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з пунктом 9.7. Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору.

На виконання умов даного Договору орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування згідно з договором оренди від 20.07.2012 №518 частину переходу, що перебуває на балансі позивача, загальною площею 115,5 кв.м., розташовану за адресою: м. Київ, станція метро «Нивки» (східний вестибюль №1).

Як вбачається із матеріалів справи, листом від 05.05.2015 №397-НДД КП «Київський метрополітен» повідомило відповідача про закінчення терміну дії Договору 03.05.2015 та вимагало в терміни, визначені пунктом 4.15. Договору, привести об'єкт оренди у первинний стан та передати орендодавцю за актом приймання-передачі (у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду).

Зазначений лист було направлено на адресу відповідача та отримано останнім 27.05.2015, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія повідомлення про вручення поштового відправлення №266.

Також, листом від 29.04.2015 №062/07/17-4822 Департамент комунальної власності міста Києва повідомив позивача про закінчення терміну дії договору та, відповідно, обов'язок останнього виселитися з об'єкту оренди та передати його КП «Київський метрополітен» у належному стані.

Однак, вимоги зазначених листів відповідачем виконані не були.

Позовні вимоги КП «Київський метрополітен» мотивовані тим, що укладений між сторонами Договір припинив свою дію у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено, а тому позивач просив суд примусово виселити орендаря з займаного ним орендованого майна та демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог КП «Київський метрополітен», виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором найму (оренди).

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічні приписи містяться у частині 2 статті 291 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічна норма міститься в частині 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

При цьому, такі заперечення мають бути висловлені ним як до закінчення терміну дії договору оренди, так і протягом одного місяця після закінчення цього строку.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 05.11.2015 у справі №910/26000/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2016, відмовлено у задоволенні позову ТОВ «ДА» до Комунального підприємства «Київський метрополітен» та Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання договору оренди №518 від 20.07.2012 продовженим.

Суди у справі №910/26000/15 встановили, що позивач відповідно до вимог законодавства та положень договору своєчасно повідомив відповідача про припинення терміну дії договору, відмову від продовження його дії та необхідність повернення орендованого майна, а тому відсутні правові підстави для продовження договору оренди №518 від 20.07.2012, строк дії якого закінчився 03.05.2015.

Таким чином, факт закінчення строку дії Договору №518 від 20.07.2012 та відсутності правових підстав для його продовження підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 05.11.2015 у справі №910/26000/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2016, та не підлягає повторному доказуванню.

Норми статті 124 Конституції України визначають обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, визначених договором оренди.

Аналогічний обов'язок орендаря щодо повернення орендованого майна передбачено також пунктами 4.15., 7.6. Договору оренди.

З огляду на припинення дії Договору оренди у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено, відсутні правові підстави для продовження користування відповідачем комунальним майном.

Враховуючи зазначене, правомірним є висновок місцевого господарського суду про те, що вимога позивача про виселення відповідача з орендованого майна, а саме: частини переходу загальною площею 115,5 кв.м., що знаходиться за адресою: станція метро «Нивки» (східний вестибюль №1), підлягає задоволенню, оскільки з моменту припинення Договору відповідач втратив статус орендаря.

Крім того, позивачем було заявлено вимогу про зобов'язання відповідача демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції Товариства з обмеженою відповідальністю «ДА», що знаходяться в частині переходу за адресою: станція метро «Нивки» (східний вестибюль №1) загальною площею 115,5 кв.м.

Згідно пункту 8.5.6. Договору у разі припинення дії цього договору орендар звільняє орендовану частину приміщення переходу станції метро «Нивки» в термін, визначений пунктом 4.15. цього Договору від своїх огороджуючих конструкцій.

Отже, оскільки умовами Договору прямо передбачений обов'язок відповідача звільнити орендовану частину приміщення від своїх тимчасових огороджуючих конструкцій, то вимога позивача про зобов'язання відповідача демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції є обґрунтованою та правомірно задоволена місцевим господарським судом.

Суд апеляційної інстанції зазначає про безпідставність доводів відповідача в частині того, що КП «Київський метрополітен» є неналежним позивачем у даній справі (які сторона обґрунтовує тим, що у вказаної особи відсутнє право на розпорядження комунальним майном територіальної громади міста, зокрема, повноваження на укладення договорів оренди такого майна, тощо), враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальними громадами сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» встановлено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування у місті Києві є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності громади міста або знаходяться в її управлінні.

Так, на підставі Наказу Головного управління комунальної власності м. Києва № 98 від 23.04.2003 за Комунальним підприємством «Київський метрополітен» на праві повного господарського відання було закріплено, в тому числі, підземний перехід станції метро «Нивки».

Пунктом 5.2. Статуту КП «Київський метрополітен» передбачено, що майно підприємства є комунальною власністю територіальної громади міста Києва і закріплено за ним на праві господарського відання.

Відповідно до статті 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб'єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства. Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Тобто, право господарського відання є правовою формою реалізації права державної і комунальної власності спеціально створеними суб'єктами різних організаційно-правових форм, які у встановленому порядку набувають статусу юридичної особи. Дані юридичні особи отримують певну сукупність прав та обов'язків, які дають їм змогу здійснювати функції власника.

Таким чином, КП «Київський метрополітен» діяло в межах наданих йому повноважень щодо розпорядження спірним об'єктом оренди та є належним позивачем у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, а заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймає до уваги, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ДА» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДА» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2016 у справі №910/20004/15 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2016 у справі №910/20004/15 залишити без змін.

Матеріали справи №910/20004/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко