РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2016Справа №910/12660/16
За позовом Приватного акціонерного товариства "МТС Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Елемент"

про стягнення 9 463,54 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Федорів І.Я. (довіреність № 0047/16 від 22.01.2016)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "МТС Україна" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Елемент" (відповідач) про стягнення 9 463,54 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договорами № 6002245 від 22.03.2007, № 6002514 від 23.03.2006, № 6002519 від 01.03.2012, № 6002527 від 16.07.2004, № 6002536 від 09.08.2005, № 6002545 від 19.03.2009, № 6002555 від 22.03.2007, № 6002469 від 31.10.2012 в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги мобільного зв'язку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2016 порушено провадження у справі № 910/12660/16 та призначено її до розгляду на 28.07.2016.

20.07.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

27.07.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі та письмові пояснення щодо направлення відповідачу рахунків на оплату.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2016 розгляд справи №910/12660/16 відкладено на 30.08.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

В судове засідання 30.08.2016 з'явився представник позивача, надав суду пояснення щодо обставин справи та подав клопотання про продовження строку вирішення спору, а також документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.08.2016 продовжено строк вирішення спору у справі №910/12660/16, розгляд справи відкладено на 20.09.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

15.09.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення.

У судове засідання 20.09.2016 з'явився представник позивача, надав усні пояснення по суті спору, підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 20.09.2016 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав, про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до п.п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи надсилались на юридичну адресу відповідача (вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), а відтак, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Водночас, судом, враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 20.09.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "МТС Україна" (далі - оператор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Елемент" (далі - абонент) були укладені договори про надання послуг мобільного зв'язку:

№ 6002245 від 22.03.2007,

№ 6002514 від 23.03.2006,

№6002519 від 01.03.2012,

№ 6002527 від 16.07.2004,

№ 6002536 від 09.08.2005,

№ 6002545 від 19.03.2009,

№ 6002555 від 22.03.2007,

№ 602469 від 24.10.2012 (далі - договори), відповідно до п. 1.1 яких оператор надає абоненту згідно з договорами послуги мобільного зв'язку в межах України; міжнародний телефонний зв'язок здійснюється з країнами, що визначаються за вибором оператора.

Відповідно до п. п. 1.2. та 1.3. договорів, загальні умови надання послуг у повному обсязі визначаються Умовами користування, мережами мобільного зв'язку оператора, які є невід'ємною частиною договору. Надання послуг за даними договорами починається після внесення абонентом на підставі відповідного рахунку оператора повної суми первинного авансу та його зарахування на особовий рахунок абонента.

Положеннями п. 3.1 (6.1) договорів встановлено, що нарахування за надані послуги здійснюється згідно з тарифами оператора, які є невід'ємною частиною договорів. Розрахунковий період становить один календарний місяць. Кожному абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у абонента номерами телефонів.

Згідно з умовами договорів відповідачу був присвоєний номер особового рахунку 1.12440606.

Відповідно до п. 3.3. (6.3) договорів, розрахунки за надані послуги та авансові внески абонент сплачує готівкою, перерахуванням на поточний рахунок оператора або кредитною карткою в національній валюті України, або поповнює рахунок свого мобільного номеру за допомогою карток оплати . За наявності авансу рахунки повинні бути сплаченими в строк до п'ятнадцятого числа місяця, наступного за розрахунковим, але в будь-якому разі до моменту фактичного використання авансу.

У разі неодержання рахунків до 15 числа місяця, наступного за розрахунком, відповідач зобов'язаний звернутися до позивача для одержання інформації щодо подальших розрахунків (п. 2.4.6, 5.3 договорів).

Умовами договорів встановлено, що останні набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами. Строк дії договорів складає один рік з моменту набуття ним чинності. Якщо за 30 днів до закінчення строку договорів жодна із сторін письмово не заявить про намір розірвати договір, то він вважається продовженим (пролонгованим) ще на один календарний рік на таких самих умовах. Така пролонгація строку договорів можлива без обмеження терміну.

За доводами позивача, останнім належним чином виконані свої зобов'язання за договорами та надані відповідачу послуги мобільного зв'язку.

На підтвердження зазначеного факту позивач надав суду належним чином засвідчену довідку про баланс особового рахунку абонента за спірний період, рахунок за телекомунікаційні послуги, який направлявся на електронну адресу відповідача, деталізовану інформацію про розрахунки за телекомунікаційні послуги по кожному з договорів.

Проте, відповідач не виконав свої зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати отриманих послуг мобільного зв'язку, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 9 463,54 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією від 25.05.2014 № С.1.12440606/05, у якій вимагав погасити існуючу заборгованість.

Оскільки вимога позивача виконана не була, позивач звернувся з даним позовом до суду, у якому простить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 9 463,54 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що укладені між сторонами договори за своєю правовою природою є договорами про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 63 Закону України «Про телекомунікації» врегульовано порядок надання та отримання телекомунікаційних послуг. Положеннями цієї статті визначено, що телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Також визначено умови надання зазначених послуг, якими є укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації; та наявність оплати замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Згідно з частиною 5 статті 33 Закону України «Про телекомунікації» споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Як встановлено судом, згідно довідки про поточний баланс абонента по особовому рахунку відповідача № 1.12440606 за період з 01.03.2014 по 13.06.2016 за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 9 463,54 грн.

Факт існування заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується також рахунком за телекомунікаційні послуги, який позивачем направлявся на електронну адресу відповідача (що не суперечить умовам укладених договорів) на суму 9 463,54 грн.

Доказів звернення відповідача до позивача щодо нетримання рахунку, матеріали справи не містять.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідач у строки, визначені пунктами 3.3, 6.3 договорів, наданих позивачем послуг мобільного зв'язку не здійснив, у зв'язку з чим, заборгованість відповідача перед позивачем за договорами № 6002245 від 22.03.2007, № 6002514 від 23.03.2006, №6002519 від 01.03.2012, № 6002527 від 16.07.2004, № 6002536 від 09.08.2005, № 6002545 від 19.03.2009, № 6002555 від 22.03.2007, № 602469 від 24.10.2012 по особовому рахунку № 1.12440606 складає 9 463,54 грн.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за договорами № 6002245 від 22.03.2007, № 6002514 від 23.03.2006, №6002519 від 01.03.2012, № 6002527 від 16.07.2004, № 6002536 від 09.08.2005, № 6002545 від 19.03.2009, № 6002555 від 22.03.2007, № 602469 від 24.10.2012 по особовому рахунку № 1.12440606 у розмірі 9 463,54 грн. належним чином доведена та документально підтверджена. Доказів сплати боргу у сумі 9 463,54 грн. відповідачем суду не надано.

Згідно із ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на те, що невиконане відповідачем зобов'язання у розмірі 9 463,54 грн. підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідачем не надано, то позовні вимоги про стягнення 9 463,54 грн. заборгованості визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "МТС Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Елемент" про стягнення 9 463,54 грн. повністю.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Елемент" (03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 1/49, код 37817119) на користь Приватного акціонерного товариства "МТС Україна" (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 15, код 14333937) 9 463,54 грн. заборгованості та 1378,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 26.09.2016.

Суддя С.О. Турчин