номер провадження справи 27/70/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2016 Справа № 908/2153/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Запорізької філії ПАТ Укртелеком (69005 м. Запоріжжя, пр. Соборний, 133)

до Запорізького слідчого ізолятору Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (Слідчий ізолятор) (69002 м. Запоріжжя, вул. Перша Ливарна, буд 36)

про стягнення 38 965 грн. 58 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. № 2224 від 28.12.2015р.

Від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 2 від 03.10.2016р., ОСОБА_3, дов. б/н від 03.10.2016р.

Господарським судом Запорізької області розглядається позов Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Запорізької філії ПАТ Укртелеком, м. Запоріжжя до Запорізького слідчого ізолятору Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (Слідчий ізолятор), м. Запоріжжя про стягнення 35 117 грн. 72 коп. основного боргу за період з квітня 2015 року по червень 2016р., 981 грн. 52 коп. пені, 745 грн. 74 коп. 3 % річних, 2 120 грн. 60 коп. втрат від інфляції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2016р., справу № 908/2153/16 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 18.08.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/2153/16, присвоєно справі номер провадження 27/70/16 та призначено судове засідання на 12.09.2016р.

Ухвалою суду від 12.09.2016р. розгляд справи відкладався на 03.10.2016р., у звязку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

03.10.2016р. продовжено судовий розгляд справи № 908/2153/16.

До початку розгляду справи представники позивача та відповідача заявили клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз'яснено представникам сторін, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 03.10.2016р. представник позивача надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, у звязку з частковою оплатою відповідачем основного боргу у розмірі 14 136 грн. 30 коп., в іншій частині позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Заява позивача про зменшення розміру позовних вимог прийнята судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, оскільки позивач у справі вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Розгляду підлягають позовні вимоги про стягнення з відповідача 20 981 грн. 42 коп. основного боргу, 981 грн. 52 коп. пені, 745 грн. 74 коп. 3 % річних, 2 120 грн. 60 коп. втрат від інфляції.

Представник відповідача у судовому засіданні, відкритому 03.10.2016р., позовні вимоги визнав частково, підтвердив сплату заборгованості в сумі 14 136 грн. 30 коп., на підтвердження надав платіжне доручення № 616 від 27.09.2016р. (копія міститься в матеріалах справи). В іншій частині позовні вимоги визнав.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, заслухавши представників позивача та відповідача, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 4-1 ГПК України господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження.

Позов це вимога позивача про захист порушеного або оспорюваного субєктивного права чи охоронюваного законом інтересу, яка здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Згідно з господарським процесуальним законодавством предмет позову це матеріально правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен винести рішення. Матеріальноправова вимога позивача повинна опиратися на певні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме на підставу позову.

Згідно з ст. 20 ГК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється субєктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Запорізька філія ПАТ «Укртелеком» є відокремленим підрозділом ПАТ «Укртелеком», який не має статусу юридичної особи, діє на підставі Положення про Запорізьку філію ПАТ «Укртелеком» та здійснює від імені ПАТ «Укртелеком» частину його господарської та іншої діяльності, а також функції представництва в межах повноважень, закріплених Положенням.

Господарським судом встановлено, що на підставі Закону України «Про телекомунікації» від 18.11.2003р., договору від 29.03.2016р. № 300000790/Г-47 «Про надання телекомунікаційних послуг споживачам, які здійснюють їх закупівлю за державні кошти» позивач надав Запорізькому слідчому ізолятору Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (замовник) телекомунікаційні послуги, які згідно зі ст. 33 Закону України «Про телекомунікації», п.п. 6 п. 36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою КМУ від 11.04.2012 № 295, п. 1.1 договору від 29.03.2016р. № 300000790/Г-47 повинні вчасно оплачуватись.

Відповідно до 1.1 договору виконавець зобов'язується у 2016 році надавати замовнику послуги з передавання даних і повідомлень (телекомунікаційні послуги), а також послуги, пов'язані технологічно з телекомунікаційними послугами, що визначаються у замовленні послуг та у відповідних додатках до цього договору, а замовник зобов'язується своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до вимог цього договору і Умов та порядку надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелеком» (затверджені виконавцем та опубліковані на офіційному веб-сайті ПАТ «Укртелеком» http://ukrtelecom.ua).

Отже, сторони домовились, що Умови та порядок надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелеком» є невід'ємною частиною відповідного договору, які встановлюють відповідні права та обов'язки.

Умови та порядок надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелеком» визначають основні правила та порядок надання ПАТ «Укртелеком» телекомунікаційних послуг та послуг, пов'язаних технологічно з телекомунікаційними послугами. Умови регулюють відносини між Укртелекомом та Абонентом, порядок укладання, зміни, припинення дії Договору та/або Додатка(ів)/Угод(и) до Договору, та/або Додаткової (-их) угоди до Договору, права та обов'язки сторін, умови розрахунків, відповідальність сторін тощо. Укртелеком за Договором може виступати як Оператор або Виконавець.

Умови, зміни та доповнення до них доводяться до відома Абонентів шляхом розміщення у місцях продажу телекомунікаційних послуг та обслуговування споживачів, на веб-сайті Укртелекому: 1тйр:////'/у/у.икітеіесот.иа. Ці Умови надаються в паперовому вигляді лише на вимогу Абонента.

Умови є складовою частиною укладеного між Укртелекомом та Абонентом Договору. Підпис Абонента на Договорі, або укладання Договору в інший спосіб, не заборонений чинним законодавством України, свідчить про ознайомлення та надання згоди Абонента з цими Умовами і взяття Абонентом зобов'язань щодо виконання укладеного Договору та цих Умов.

Відповідно до п. 8.2 договору усі документи, на підставі яких виконується договір (Умови Укртелекому, Додатки, Таблиці, додаткові угоди, акти, листи тощо) є його невід'ємною частиною.

Згідно п. 8.6 договору відносини сторін, не врегульовані цим Договором, регулюються Умова Укртелекому, з якими замовник ознайомлений, погоджується та зобов'язується "їх виконувати в повному обсязі. Укладаючи цей Договір Замовник своїм підписом підтверджує, що він ознайомлений із положеннями Закону України «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг та Умовами Укртелекому, що є складовою частиною цього Договору. Кожна зі Сторін самостійно організовує з діючим законодавством України та Умовами Укртелекому.

Пунктом 3.7 договору передбачено, що у разі перевищення ціни договору замовник сплачує фактично отримані послуги згідно з діючими тарифами Виконавця.

Частиною 3 ст. 631 Цивільного кодексу визначено, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Відповідно до п. 7.3 договору сторони домовились, що дія цього договору розповсюджується на відносини, які виникли між сторонами з квітня 2015 року, а частині розрахунків - до повного їх виконання.

Відповідно до п. 3.2 договору порядок оплати наданих телекомунікаційних Послуг

кредит.

Відповідно до п. 5.3 Умов Укртелекому у разі здійснення розрахунків за отримані Послуги на умовах наступної (кредитної) форми оплати рахунок за телекомунікаційні послуги оплачується Абонентом не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом якщо інше не передбачено договором.

У зв'язку з тим, що відповідач є бюджетною установою, п. 3.3 договору було встановлено спеціальний порядок розрахунку за Послуги, які були надані у грудні - авансовий. Таким чином у грудні поточного року проводиться передплата за Послуги у сумі, яка розраховується за показником споживання Послуг у листопаді поточного року. Рахунок на передплату телекомунікаційних Послуг виконавець надає Замовнику до 10 грудня поточного року та замовник сплачує його до кінця поточного року.

Згідно п. 3.6 договору система розрахунків, що застосовується виконавцем: з надсиланням рахунків у попередньому вигляді.

Щомісяця, простою кореспонденцією позивачем направлялись відповідачу рахунки для оплати наданих послуг. Повторно рахунки за період надання послуг з квітня 2015 по червень 2016 року, а також Акт взаємозвірки розрахунків були надіслані позивачем відповідачу рекомендованим листом від 07.07.2016р. № 33р/3-2429 на юридичну адресу відповідача (69002 м. Запоріжжя, вул. Перша Ливарна, буд. 36) (копія листа та докази відправлення містяться в матеріалах справи).

Відповідно до п. 5.6 Умов та порядку надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелеком» у разі неотримання рахунка до десятого числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, або здійснення розрахунків без рахунка Абонент може звернутися до Укртелекому для отримання інформації про належну до сплати суму та в разі потреби отримати рахунок. Неотримання рахунка не звільняє Абонента від зобов'язань щодо оплати Послуг.

Свої обов'язки за договором позивач виконав в повному обсязі, щомісячно надаючи відповідачу телекомунікаційні послуги.

Відповідач не виконав передбачені договором зобов'язання по оплаті за надані послуги в повному обсязі, внаслідок чого за період квітня 2015 по червень 2016 року включно утворилась заборгованість за надані послуги у розмірі 35 117 грн. 72 коп., а саме: за квітень 2015 року сума в розмірі 2 943 грн. 32 коп., за травень 2015 року сума в розмірі 2 808 грн. 91 коп., за червень 2015 року сума в розмірі 3 230 грн. 80 коп., за липень 2015 року сума в розмірі 3 366 грн. 17 коп., за серпень 2015 року сума в розмірі 2 273 грн. 28 коп., за вересень 2015 року сума в розмірі 3 257 грн. 35 коп., за жовтень 2015 року сума в розмірі 2 783 грн. 30 коп., за листопад 2015 року сума в розмірі 2 752 грн. 39 коп., за грудень 2015 року сума в розмірі 2 771 грн. 29 коп., за січень 2016 року сума в розмірі 2 710 грн. 94 коп., за лютий 2016 року сума в розмірі 2 766 грн. 89 коп., за березень 2016 року сума в розмірі 2 573 грн. 41 коп., за квітень 2016 року сума в розмірі 944 грн. 51 коп., за травень 2016 року сума в розмірі 954 грн. 01 коп., за червень 2016 року сума в розмірі 663 грн. 96 коп.

Відповідач частково сплачував послуги, за борги, що виникли у попередніх періодах, про що свідчить виписка з банківського рахунку (копія виписки додається), однак у зв'язку з тим, що сума оплати виявилася більшою за суму, належну до сплати, грошові кошти було зараховано в рахунок погашення поточної заборгованості: за квітень 2015 року 04.12.2015 сплачено суму в розмірі 2 658 грн. 39 коп. (загальна сума оплати 5 219 грн. 59 коп.).

Отже, в порушення умов договору відповідач не здійснив оплату за надані позивачем послуг, в результаті чого сума боргу склала 35 117 грн. 72 коп.

Під час розгляду справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач частково сплатив суму основного боргу у розмірі 14 136 грн. 30 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 616 від 27.09.2016р. (після звернення позивача з позовом до суду).

Сума основного боргу у розмірі 20 981 грн. 42 коп. залишилася відповідачем не сплаченою.

До правовідносин сторін застосовуються положення Цивільного кодексу України, Закону України Про телекомунікації. Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою КМУ від 11.04.2012 р. № 295, Умов та порядку надання телекомунікаційних послуг ПАТ Укртелеком, прийнятих відповідно до Закону України Про телекомунікації, Закону України Про захист прав споживачів, що відповідає пунктам 1.2., 8.6. договору.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як свідчать надані суду документи, між сторонами склалися господарські відносини, що породили взаємні обовязки.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідачем не надано доказів, в підтвердження відсутності вини та доказів вжиття всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання у повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 20 981 грн. 42 коп. основного боргу.

Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача 745 грн. 74 коп. 3 % річних за період з 21.05.2015р. по 30.06.2016р., 2 120 грн. 60 коп. втрат від інфляції за період з 01.06.2015р. по 30.06.2016р.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобовязання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться 3 % річних та інфляційні втрати.

Зокрема, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт виконання зобовязань за вищевказаним договором належним чином відповідач не довів.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення інфляційних нарахувань є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Індекс інфляції є щомісячним показником знецінення грошових коштів і розраховується він не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Відповідно до Рекомендацій Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ викладених у листі №62-97р. від 03.04.1997, індекс інфляції є змінною величиною, позивач, який бажає стягнути збитки з урахуванням цього індексу, повинен у кожному конкретному випадку подати господарському суду обґрунтований розрахунок відповідної суми. При здійсненні розрахунку індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

За змістом пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Згідно п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р., інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Відповідно до п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Перевіривши розрахунок індексу інфляції позивача, суд дійшов висновку, що він складений невірно, в розрахунку позивач не вірно визначив індекс інфляції за кожен місяць.

За повідомленнями Державної служби статистики України індекс інфляції за червень 2015р. складає 100,4, липень 2015р. 99,00, серпень - 99,2, вересень 102,3, жовтень 2015р. 98,07, листопад 2015р. 102, грудень 2015р. 100,7, січень 2016р. 100,9, лютий 2016р. 99,6, березень 2016р. 101, квітень 2016р. 103,5, травень 2016р. 100,1, червень 2016р. 99,8.

Враховуючи вищевикладене та за розрахунком суду, здійсненого за допомогою компютерної юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство з відповідача підлягає стягненню сума втрат від інфляції у розмірі 205 грн. 00 коп. В частині стягнення 1 915 грн. 60 коп. інфляційних втрат слід відмовити.

Перевіривши розрахунок 3% річних, здійснений позивачем, судом встановлено, що позивачем допущено арифметичні помилки при розрахунку за кожен період окремо.

Згідно розрахунку суду, здійсненого за допомогою компютерної юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство з відповідача підлягає стягненню сума 3 % річних у розмірі 744 грн. 64 коп. В частині стягнення 1 грн. 10 коп. слід відмовити.

За порушення відповідачем строків оплати наданих послуг, позивач, враховуючи положення ст. 36 Закону України Про телекомунікації, просить суд стягнути з відповідача 981 грн. 52 коп. пені за період з 21.12.2015р. по 30.06.2016р.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 36 Закону України Про телекомунікації встановлено, що споживачі телекомунікаційних послуг несуть відповідальність за порушення норм цього Закону, Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг відповідно до закону. У разі затримки плати за надані оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Як визначено ст. 230 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню) у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ст. 231 ГК України, законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобовязань, зазначених у частині другій цієї статті.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Згідно ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно з ст. 549 цього Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до вимог Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтями 1, 3 Закону України Про несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22.11.96р. за № 543/96 ВР передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Тобто, порушення субєктом господарювання своїх договірних грошових зобовязань дійсно передбачає можливість притягнення його до відповідальності шляхом застосування неустойки у вигляді пені, проте розмір пені, належний до стягнення, встановлюється за згодою сторін (має бути узгоджений ними в Договорі), за винятком випадків, коли певний розмір пені визначений безпосередньо в законі.

Частина 2 статті 343 ГК України прямо зазначається на те, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.2.1 Умов Укртелекому визначається, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань за договором Абонент сплачує Укртелекому штрафні санкції, передбачені договором та чинним законодавством України. Аналогічні умови містяться і у п. 6.1 договору.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про телекомунікації», п. 7.2.2 Умов та порядку надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелеком» у разі затримки оплати за надані Послуги Абонент сплачує пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених Послуг, у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення оплати.

Перевіривши розрахунок пені за допомогою компютерної юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство, господарський суд дійшов висновку, що він складений обґрунтовано. Стягненню підлягає пеня у розмірі 981 грн. 52 коп. (в межах заявлених позовних вимог).

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями усім належним їй майном.

Відповідно до вимог ст.ст. 22, 33 ГПК України сторони зобов'язані вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобовязання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобовязань. Якщо учасники зобовязання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобовязання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обовязки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обовязків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобовязання в натурі. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобовязання, воно вважатиметься припиненим.

Виконання, яке припиняє зобовязання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

Ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 6 від 23.03.12р. «Про судове рішення», якщо про зміну предмета або підстав позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, якщо відповідну заяву прийнято господарським судом, зазначається в описовій частині рішення, і подальший виклад рішення, в тому числі його резолютивної частини, здійснюється з урахуванням такої заяви. При цьому у господарського суду відсутні підстави для припинення провадження у справі в частині, на яку зменшився розмір позовних вимог.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги.

На підставі статті 85 ГПК України 03.10.2016року прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір при частковому задоволенні позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Запорізької філії ПАТ Укртелеком, м. Запоріжжя до Запорізького слідчого ізолятору Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (Слідчий ізолятор), м. Запоріжжя задовольнити частково.

Стягнути з Запорізького слідчого ізолятору Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (Слідчий ізолятор) (69002 м. Запоріжжя, вул. Перша Ливарна, буд 36, ) на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Запорізької філії ПАТ Укртелеком (69005 м. Запоріжжя, пр. Соборний, 133, ) 20 981 (двадцять тисяч девятсот вісімдесят одна) грн. 42 коп. основного боргу, 981 (девятсот вісімдесят одна) грн. 52 коп. пені, 744 (сімсот сорок чотири) грн. 64 коп. 3 % річних, 205 (двісті пять) грн. 00 коп. інфляційних втрат, 810 (вісімсот десять) грн. 29 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 05.10.2016р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.