РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року Справа № 906/1232/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. , суддя Філіпова Т.Л.

при секретарі судового засідання Першко А.А.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з'явився

відповідача: ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_4, від 29.09.2006р.

ОСОБА_2, посвідчення № 04, від 15.09.2010р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Житомирської області від 27.10.14р. у справі № 906/1232/14 (суддя Кудряшова Ю.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

за участю третьої особи , яка не заявляє самостійни х вимог на предмет спору, на стороні позивача: ТОВ "КТ Україна"

про стягнення 44810,01 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (надалі - позивач) звернулась в господарський суд Житомирської області з позовною заявою (а.с. 2-4) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі -відповідач), в якій просить стягнути з відповідача 44810,01 грн. заборгованості, з яких: 39914,23 грн. - основний борг, 1725,61 грн. - пеня, 2793,99 грн. - штраф, 216,52 грн. - 3% річних, 159,66 грн. - інфляційні втрати.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 27.10.2014 (а.с.43-44) позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 44810,01 грн. заборгованості, з яких: 39914,23 грн. - основного боргу, 1725,61 грн. - пені, 2793,99 грн. - штрафу, 216,52 грн. - 3% річних, 159,66 грн. - інфляційних втрат, а також 1827,00 грн. сплаченого судового збору.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що обставини невиконання умов договору купівлі-продажу №21114 є доведеними, тому заборгованість по даному договору в сумі 44810,01 грн. підлягає стягненню на підставі ст.ст. 629, 549 Цивільного кодексу України та ст.625 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою (а.с.49-51) до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду Житомирської області від 27.10.2014 року у даній справі скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Обгрунтовуючи свої вимоги, апелянт посилається на порушення господарським судом Житомирської області норм матеріального та процесуального права.

Скаржник зокрема зазначає, що судом першої інстанції, в порушення вимог статей 4,4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, порушено його право як відповідача щодо належного захисту своїх інтересів в суді.

В підтвердження викладеного посилається, зокрема, на те, що місцевим господарським судом жодного разу не повідомлено про розгляд справи за адресою місця проживання АДРЕСА_2.

Крім того, апелянт вказує, що заявки на отримання товару згідно договору купівлі-продажу №21114 нею не оформлялись, товар, вказаний у видаткових накладних, що містяться у матеріалах справи, не отримувався. Зокрема вказує, що підпис, виконаний на видаткових накладних, виконано іншою особою.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.11.2014 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р.(а.с.47), розгляд справи призначено на 02.12.2014 на 10 год. 30 хв.

21.11.2014р. на електронну адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшло клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з визначенням Харківського апеляційного господарського суду як відповідального за її проведення (а.с.55-56).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2014 р. клопотання позивача задоволено, проведення розгляду справи 2 грудня 2014 року визначено в режимі відео конференції, доручено Харківському апеляційному господарському суду забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції в приміщенні даного суду (а.с.57-58).

02 грудня 2014 року на електронну адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції таким, що повно і всебічно відображає обставини справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема позивач зазначає, що відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, так як позовна заява та інші процесуальні документи направлялись за податковою адресою, що вказана у свідоцтві платника єдиного податку відповідача, а також у електронній базі ЄДРПОУ.

Крім того, позивач посилається на наявність відтиску печатки відповідача на видаткових накладних, що підтверджує отримання відповідачем товару.

В судовому засіданні від 02.12.14 р. відповідач заперечив поставку товару по накладним № ТА-ЖИ0010250 від 10.06.14 р. на суму 8178,69 грн., № ТА-ЖИ0010299 від 10.06.14 р. на суму 2296,01 грн., № ТА-ЖИ0010568 від 13.06.14 р. на суму 17356,23 грн., № ТА-ЖИ0011134 від 20.06.14 р. на суму 12083,30 грн., зазначаючи, що на накладних містяться не її підпис.

Водночас, ОСОБА_1 пояснила, що заявка на поставку товару по Договору купівлі-продажу №21/14 подавалась відповідачем представнику ТОВ "КТ Україна", яким і здійснювалась поставка замовленого товару.

Крім того, відповідач звернув увагу на те, що дійсно відтиски печатки на оскаржуваних накладних належать відповідачу, однак поставлені вони були представником ТОВ "КТ Україна", який, скориставшись довірою відповідача, мав доступ до печатки.

В судовому засіданні від 02.12.14 р. представник відповідача заявив клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, на вирішення якої пропонує поставити наступні питання:

- чи виконано підпис в графі "получил (а)" у видаткових накладних № ТА-ЖИ0010250 від 10.06.14 р. на суму 8178,69 грн., № ТА-ЖИ0010299 від 10.06.14 р. на суму 2296,01 грн., № ТА-ЖИ0010568 від 13.06.14 р. на суму 17356,23 грн., № ТА-ЖИ0011134 від 20.06.14 р. на суму 12083,30 грн. і розрахункових квитанціях до них від імені ОСОБА_1, самою ОСОБА_1, чи іншою особою.

При цьому, представник позивача повідомив, що між ТОВ "КТ Україна" та ФОП ОСОБА_4 укладено дистриб'юторський договір, відповідно до якого ОСОБА_4 є офіційним представником ТОВ "КТ Україна" в Житомирській області.

У відповідності до ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Крім цього, постановою пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування розділу ГПК України судами першої інстанції" роз'яснено, що процесуальний закон не обмежує можливості допущення особи до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на підставі її заяви про вступ у справу в процесі повторного розгляду останньої в апеляційному порядку, а також залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі за клопотанням сторони, прокурора або з ініціативи апеляційного господарського суду; відповідні дії можуть мати місце до прийняття апеляційною інстанцією судового рішення зі справи.

Оцінивши матеріали справи, враховуючи той факт, що позивач є офіційним представником ТОВ "КТ Україна" в Житомирській області, з яким відповідач мав безпосередньо господарський відносини з поставки оскаржуваного товару, суд прийшов до висновку про залучення ТОВ "КТ Україна" до участі у справи, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Водночас, позивач не виконав вимог Ухвали від 12.11.14 р. в частині подання документів, а саме: оригінал Договору № 21/14 від 01.01.14 р. та оригінали видаткових накладних, що підтверджують поставку товару відповідачу.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.12.2014 розгляд справи відкладено на 24 грудня 2014 року, залучено ТОВ "КТ Україна" до участі у справи, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (а.с.115-117).

05.12.2014 від позивача електронною поштою до Рівненського апеляційного господарського суду надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з визначенням Харківського апеляційного господарського суду як відповідального за її проведення (а.с.118-119).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 08.12.2014 р. клопотання позивача задоволено, проведення розгляду справи 24 грудня 2014 року визначено в режимі відео конференції на 12 год. 15 хв., доручено Харківському апеляційному господарському суду забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції в приміщенні даного суду (а.с.122).

23.12.2014р. на електронну адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення від директора ТОВ "КТ Україна" - Звягінцева Т.С., який вважає, що товар відповідач отримувала, а отже має за нього розрахуватися, тому просить залишити рішення Житомирського господарського суду по справі № 906/1232/14 від 27.10.2014р. без змін.

В судовому засіданні від 24.12.2014р. представник відповідача та ФОП ОСОБА_1 підтримали подане клопотання від 02.12.14р. про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та для проведення експертизи просять долучити до матеріалів справи оригінали документів, які містять вільні зразки підписів ФОП ОСОБА_1, а саме: видаткова накладна № 19483 від 24.07.2014; видаткова накладна № 12527 від 26.05.2014; видаткова накладна № 12526 від 26.05.2014; накладна-отгрузка № ВН- від 28.07.14; накладна-отгрузка № ВН- від 23.07.14; накладна-отгрузка № ВН- від 20.06.14; накладна-отгрузка № ВН- від 28.05.14; накладна-отгрузка № ВН- від 07.05.14; акт надання послуг по договору оренди (08.02.2013р.) від 31.05.2014; акт надання послуг по договору оренди (08.02.2013р.) від 30.04.2014; акт надання послуг по договору оренди (08.02.2013р.) від 31.03.2014; акт надання послуг по договору оренди (08.02.2013р.) від 28.02.2014; акт надання послуг по договору оренди (08.02.2013р.) від 31.01.2014; видаткова накладна № 17859 від 10.07.2014; видаткова накладна № 17860 від 10.07.2014; видаткова накладна № 11661 від 16.05.2014; видаткова накладна № 11670 від 16.05.2014; видаткова накладна № 16273 від 26.06.2014; видаткова накладна № 17989 від 11.07.2014; видаткова накладна № ТА-ЖИ0023021 від 27.09.2013; видаткова накладна № ТА-ЖИ0016043 від 12.07.2013; видаткова накладна № ТА-ЖИ0010082 від 14.05.2013; видаткова накладна № ТА-ЖИ0005120 від 19.03.2013; видаткова накладна № ТА-ЖИ0022824 від 09.10.2012; видаткова накладна № ТА-ЖИ0004562 від 18.03.2014; видаткова накладна № ТА-ЖИ0003507 від 04.03.2014.

Разом з тим відповідач просить, проведення експертизи доручити науково-дослідному експертно- криміналістичному центру при УМВС України в Рівненській області (м. Рівне, вул. Гагаріна, 39) .

Позивачем в клопотанні від 22.12.2014р. запропоновано питання, які на його думку, мають бути поставлені перед експертом. Окрім цього згідно супровідного листа від 18.12.14р. надано до суду оригінали документів, які є об'єктами дослідження а саме: договір купівлі-продажу № 21/14 від 01.01.2014; видаткові накладні: № ТА-ЖИ0010250 від 10.06.2014; №ТА-ЖИ0010299 від 10.06.2014; № ТА-ЖИ0010568 від 13.06.2014; № ТА-ЖИ0011134 від 20.06.2014.

При вирішені клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи судом приймається до уваги наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, підпис який міститься в графі "отримав(ла)" на видаткових накладних: № ТА-ЖИ0010250 від 10.06.14 р. на суму 8178,69 грн., № ТА-ЖИ0010299 від 10.06.14 р. на суму 2296,01 грн., № ТА-ЖИ0010568 від 13.06.14 р. на суму 17356,23 грн., № ТА-ЖИ0011134 від 20.06.14 р. на суму 12083,30 грн. і розрахункових квитанціях до них (а.с. 13-16), суттєво відрізняється від підпису поставленого на договорі купівлі-продажу 21/14 від 01.01.2014р., укладеного між позивачем та відповідачем.

Враховуючи те, що відповідач, заперечила справжність її підписів на накладних і розрахункових квитанціях, для вирішення справи необхідні спеціальні знання щодо встановлення особи, яка підписала видаткові накладні: № ТА-ЖИ0010250 від 10.06.14 р. на суму 8178,69 грн., № ТА-ЖИ0010299 від 10.06.14 р. на суму 2296,01 грн., № ТА-ЖИ0010568 від 13.06.14 р. на суму 17356,23 грн., № ТА-ЖИ0011134 від 20.06.14 р. на суму 12083,30 грн. і розрахункові квитанції до них,що підтверджують отримання товару, і той факт, що не проведення судової експертизи залишить без належної оцінки надані сторонами докази, тобто призведе до порушення принципу всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає за необхідне задоволити клопотання відповідача та призначити судову почеркознавчу експертизу у справі № 906/1232/14.

Відповідно до ст. 41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Призначення експертизи можливе за клопотанням сторін, третіх осіб, прокурора та з власної ініціативи суду.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23.03.2012р. № 4 (надалі - Постанова № 4), судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Абзацом 2 п. 6 Постанови № 4 встановлено, що за змістом статті 101 ГПК апеляційний господарський суд, яким приймаються додаткові докази і перевіряється законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, вправі призначити судову експертизу на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку.

Судова експертиза призначається з урахуванням норм Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.98р. у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.12 р. № 1950/5, а також - науково-медичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз, затверджених наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.98р.

В судовому засіданні 24.12.14 р. відповідач ФОП ОСОБА_1 на вимогу колегії суддів надала експериментальні зразки підпису.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 24 грудня 2014 року призначено у справі № 906/1232/14 судову-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при УМВС України в Рівненській області (м. Рівне, вул. Гагаріна, 39), на дослідження експертизи поставлено наступні питання:

- чи виконано підпис на видаткових накладних: № ТА-ЖИ0010250 від 10.06.14 р., № ТА-ЖИ0010299 від 10.06.14 р., № ТА-ЖИ0010568 від 13.06.14 р., № ТА-ЖИ0011134 від 20.06.14 р. і розрахункових квитанції до них в графі "Отримав (ла)", ОСОБА_1? (оригінали видаткових накладних а.с. 151-154)

- чи виконано підпис на видаткових накладних: № ТА-ЖИ0010250 від 10.06.14 р., № ТА-ЖИ0010299 від 10.06.14 р., № ТА-ЖИ0010568 від 13.06.14 р., № ТА-ЖИ0011134 від 20.06.14 р. і розрахункових квитанції до них в графі "Отримав (ла)", ОСОБА_1 навмисно зміненим почерком?

- у незвичних умовах?

- під впливом збиваючих факторів? (оригінали видаткових накладних а.с.151-154)

Крім того, вищевказаною ухвалою провадження у справі № 906/1232/14 зупинено до надходження в Рівненський апеляційний господарський суд висновку судової - почеркознавчої експертизи та матеріалів справи.

18.08.2016 до Рівненського апеляційного господарського суду Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при Управлінні МВС України в Рівненській області супровідним листом № 26/3-1164 від 03.03.2015 направлено висновок експерта №1-43 від 03.03.2015 за результатами судової почеркознавчої експертизи у справі №906/1232/14 (а.с.225-231).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.08.2016 провадження у справі поновлено, розгляд апеляційної скарги призначено на 30 серпня 2016 року на 11 годину 00 хв. (а.с.233).

В судове засідання, яке відбулось 30 серпня 2016 року, з»явився відповідач та представник відповідача.

Представник позивача не реалізував процесуальне право на участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції. Водночас у суду на час слухання відсутні дані про повідомлення сторони про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні 30.08.16р.

В судовому засіданні від 30.08.16р. представник відповідача ОСОБА_2 подав клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги на п'ятнадцять днів.

Згідно статті 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.08.2016 клопотання представника відповідача задоволено, продовжено строк розгляду апеляційної скарги на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено на 20 вересня 2016 року на 11 годину 30 хв. (а.с.237-238).

В судове засідання, яке відбулось 20 вересня 2016 року, з»явився відповідач та представник відповідача.

Представник позивача не реалізував процесуальне право на участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Представник відповідача:ОСОБА_2, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задоволити в повному обсязі.

Враховуючи приписи статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів визнала за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний суд не зв»язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення відповідача, представників сторін, розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, а оскаржуване рішення - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанцій та вбачається з матеріалів справи , 01.01.2014 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (продавець/позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець/відповідач) було укладено договір купівлі-продажу №21114 (оптової партії товарів з відстроченням платежу) (а.с. 10-12).

Пізніше позивачем було змінено прізвище на ОСОБА_4, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 02.09.2014 року (а.с. 19-20).

Відповідно до п.п. 1.1. договору продавець зобов'язується поставити та передати у власність покупцеві товар (партію товару) в кількості і в строки згідно умов цього договору, а покупець зобов'язується прийняти та своєчасно оплатити товар (партію товару) в порядку і на умовах цього договору.

Предметом поставки є товар (партія товару) найменування, асортимент та кількість якого вказується у видатковій накладній, що є невід'ємною частиною цього договору (п.п. 1.2. договору).

Згідно п.п. 3.8. договору перехід права власності на товар відбувається в момент передачі товару покупцю за видатковою накладною, що підписується сторонами.

Пунктами 5.3.-5.5. договору встановлено, що ціна товару, що входить у партію поставки, вказана у видатковій накладній на поставку партії товару, є остаточною. Сума договору складається з суми вартості партій товарів, поставлених продавцем на протязі строку дії цього договору. Ціни встановлюються у національній валюті України.

Також сторони погодили, що покупець повинен сплатити за поставлений товар не пізніше 14 календарного дня з дати поставки товару, оплата здійснюється у розмірі повної вартості партії поставки товару у готівковому порядку (п.п. 6.1., 6.2. договору).

Відповідно до п.п. 7.2. договору у разі прострочення покупцем оплати або неповної оплати за поставлену партію товару продавець має право вимагати, а покупець зобов'язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару за кожний день прострочення платежу.

Крім цього згідно п.п. 7.2.1. за прострочення строків виконання зобов'язання понад 30 днів покупець додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання зобов'язання.

Договір діє до 31 грудня 2014 року включно, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами грошових зобов'язань за цим договором (п.п. 9.1. договору).

Позивач поставку відповідачу товару підтверджує видатковими накладними, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 13-16), на загальну суму 39914,23 грн., стверджуючи, що відповідач свої зобов'язання по оплаті поставленої йому продукції не виконав, у зв"язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на день розгляду справи становить 39914,23 грн.

Відповідач заперечує наявність у нього заборгованості з підстави неотримання товару, у зв"язку з чим судом призначала експертиза підписів на накладних.

Згідно висновку експерта №1-43 від 03.03.2015 за результатами судової почеркознавчої експертизи у справі №906/1232/14

- підписи у графі «отримав(ла)» у видатковій накладній № ТА-ЖИ0011134 від 20.06.14 р. та у графі «ОСОБА_1» у розрахунковій квитанції до неї виконані не ОСОБА_1, а іншою особою;

- підписи у графі «отримав(ла)» у видатковій накладній № ТА-ЖИ0010250 від 10.06.14 р., № ТА-ЖИ0010299 від 10.06.14 р., № ТА-ЖИ0010568 від 13.06.14 р. та у графі «ОСОБА_1» у розрахункових квитанціях до них виконані не ОСОБА_1, а іншою особою;

- ознак, які б вказували на виконання підписів у графі «отримав(ла)» у видаткових накладних № ТА-ЖИ0010250 від 10.06.14 р., № ТА-ЖИ0010299 від 10.06.14 р., № ТА-ЖИ0010568 від 13.06.14 р. № ТА-ЖИ0011134 від 20.06.14 р. та у графі «ОСОБА_1» у розрахункових квитанціях до видаткових накладних № ТА-ЖИ0010250 від 10.06.14 р., № ТА-ЖИ0010299 від 10.06.14 р., № ТА-ЖИ0010568 від 13.06.14 р. № ТА-ЖИ0011134 від 20.06.14 р., навмисно зміненим почерком, у незвичних умовах та під впливом збиваючих факторів, виявлено не було.

Оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/70, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов'язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

У накладних № ТА-ЖИ0010250 від 10.06.14 р., № ТА-ЖИ0010299 від 10.06.14 р., № ТА-ЖИ0010568 від 13.06.14 р. № ТА-ЖИ0011134 від 20.06.14 р. покупцем зазначено ФОП ОСОБА_1, у графі "отримав" не зазначено особи, відповідальної за отримання товару, а тому слід вважати, що цією особою є безпосередньо відповідач. Матеріалами справи не доведено, що від імені ФОП ОСОБА_1 їх підписувала інша уповноважена особа.

Водночас еспертизою встановлено, що ОСОБА_1 не підписувала видаткових накладних № ТА-ЖИ0010250 від 10.06.14 р., № ТА-ЖИ0010299 від 10.06.14 р., № ТА-ЖИ0010568 від 13.06.14 р. № ТА-ЖИ0011134 від 20.06.14 р., підпис на даних накладних вчинено іншою особою.

Вищевказаний висновок експертизи відповідає вимогам частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу, а тому приймається судом як належний та допустимий доказ.

Підпунктом 2.5 пункту 2 Положення передбачено, що підпис на документі може бути скріплений печаткою. Отже скріплення підпису печаткою є правом, а не обов"язком сторони господарської операції.

Дослідивши накладні, які наявні у матеріалах справи і на які посилається позивач, судом встановлено, що підпис особи, яка отримала товар, не скріплено печаткою, оскільки відтиск печатки міситься не на накладній, а в частині розрахункової квитанції.

Колегією суддів також береться до уваги обставина звернення відповідача до правоохоронних органів, яка підтверджена повідомленням про початок досудового розслідування Житомирського міського відділу УМВС України у Житомирській області від 21.11.2014 року. Так, згідно даного повідомлення, заява ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення розглянута та за нею встановлено, що ОСОБА_7 в червні 2014 року, шляхом обману та зловживання довірою, привласнив товарно-матеріальні цінності, що належать ОСОБА_4, шляхом підробки документів на відпуск товарів на ім»я ОСОБА_1; попередня кваліфікація кримінального правопорушення: ст..190 ч.1 Кримінального кодексу України, відомості про кримінальне правопорушення внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000 від 21.11.2014 року. (а.с.96).

Тому, колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердженя факту отримання відповідачем товару по зазначених видаткових накладних, у зв"язку з чим вимоги позивача щодо стягнення заборгованості в сумі 44810,01 грн., з яких: 39914,23 грн. - основний борг, 1725,61 грн. - пеня, 2793,99 грн. - штраф, 216,52 грн. - 3% річних, 159,66 грн. - інфляційні втрати, є безпідставними.

А відтак, вирішуючи спір, суд першої інстанції безпідставно врахував положення ст.ст. 173, 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 527 ЦК України щодо законодавчого визначення поняття зобов'язання, його порушення відповідачем та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язання.

Щодо твердження відповідача про неповідомлення судом першої інстанції про розгляд справи .

Відповідно до вимог статті 4-3 Господарського процесуального кодексу, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (надалі - Постанова), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців"); порядок доступу судів загальної юрисдикції до відомостей названого реєстру визначено відповідним Положенням, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2013 № 1556/5 (з подальшими змінами).

Пунктом 3.9 Постанови визначено, що розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Відповідно до пункту 3.9.1 Постанови, за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Колегією суддів встановлено, що місцевим господарським судом повідомлення відповідачу про розгляд справи направлялись на адресу реєстрації фізичної особи підприємця та повернуте на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання", що спростовує твердження апелянта про неповідомлення чи неналежне повідомлення сторони про розгляд справи.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам позивач не подав до суду доказів в спростування доводів апеляційної скарги відповідача щодо неотримання товару за договором купівлі-продажу.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, документально обґрунтованими, доведеними та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, у зв"язку з чим апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення суду підлягає скасуванню. У задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача згідно ст.49 ГПК.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 05.11.14р. задоволити.

Рішення господарського суду Житомирської області від 27 жовтня 2014 року у справі №906/1232/14 скасувати. Прийняти нове рішення. У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (61058, АДРЕСА_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) 1814 грн. 48 коп.. судових витрат.

Доручити господарському суду Житомирської області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №906/1232/14 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.