РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2016Справа №910/11653/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ"

до Державного підприємства "Укржитлосервіс"

про стягнення 541 631, 00 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: Мельник Н.В. (дов.№09/1326 від 19.07.2016)

від відповідача: Хіміч Б.С. (дов. від 29.09.2014)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 14.09.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Укржитлосервіс", в якому просить суд стягнути з відповідача 288 063,27 грн. боргу за спожиту теплову енергію, 212 005,23 грн. - інфляційної складової боргу, 3% річних у розмірі 24 574,66 грн. та пеню у розмірі 16 987,84 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2016 р. порушено провадження у справі № 910/11653/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 20.07.2016 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У дане судове засідання представник відповідача не з'явився.

Вимог суду в повному обсязі не виконано.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2016 розгляд справи було відкладено на 15.08.2016 та зобов'язано сторони виконати вимоги ухвали про порушення провадження.

У зв'язку із неможливістю здійснювати правосуддя суддею Пригуновою А.Б. Відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/11653/16.

За результатом повторного автоматичного розподілу справу передано судді Лиськову М.О.

04.08.2016 ухвалою Суддя Лиськов М.О. прийняв до свого провадження справу № 910/11653/16 та призначив до розгляд на 29.08.2016.

29.08.2016 в судовому засіданні оголошено перерву до 14.09.2016.

В судове засідання призначене на 14.09.2016 з'явились представники сторін та надали пояснення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2012 між позивачем (надалі - енергопостачальна організація) та відповідачем (далі по тексту - покупець) (разом - сторони), було укладено договір №460106 на постачання теплової енергії у горячій воді (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, надалі - Договір або Договір послуг).

Відповідно до п.1.1 енергопостачальна організація зобов'язується виробляти, систематично поставляти та передавати у власність покупцю теплову енергію (товар) у вигляді гарячої води.

Пунктом 1.2 договору покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно здійснити оплату за нього на умовах даного договору.

Відповідно до п. 6.4. Договору всі розрахунки по цьому договору виконуються на підставі рахунків, які покупець отримує від енергопостачальної організації, виключно у грошовій форму. Пунктом 6.6 Договору передбачено, що самостійно сплачує за прийняту теплову енергію згідно з отриманим рахунком-фактурою не пізніше 15 числа поточного місяця.

Однак, відповідач в порушення умов договору, не виконав основного обов'язку за договором, плату за надані послуги повністю не вніс, в результаті чого виникла заборгованість і яка, за розрахунками позивача та неоспореними відповідачем, в період з 01.10.2013 по 01.02.2016 складає 288 063,27 грн.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З урахуванням викладеного, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку відповідача, а також те, що будь-яких відповідач лише частково сплатив суму боргу, суд дійшов висновку, що обґрунтованими є позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за договором №460106 на постачання теплової енергії у горячій воді в сумі 288 063,27 грн.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 288 063,27 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати послуг, у відповідності до п. 6.6 Договору є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 288 063,27 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача 16 987,84 грн. пені належної до сплати суми за кожен день прострочення, відповідно до п. 9.2 Договору.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій передбачений ст. 231 Господарського кодексу України. Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Разом з тим, відповідач просить до частини суми пені застосувати строк позовної давності. Таким чином, враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені в розмірі 21 255,80 грн. за перерахунком суду.10 807,81

Крім того, позивач на підставі п. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України просить суд стягнути з відповідача на свою користь 24 574,66 грн. трьох відсотків річних та 212 005,23 грн. індексу інфляції нарахованого на суму боргу за весь час прострочення.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу України та ст.625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача індексу інфляції нарахованого на суму боргу та 3 % річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних та індексу інфляції нарахованого на суму боргу підлягають задоволенню відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку. При здійсненні перевірки розрахунку 3% річних та індексу інфляції, нарахованих позивачем, судом встановлено, що ним не правильно здійснено вказаний розрахунок, який становить 23 644 грн.27 коп. трьох відсотків річних та 221 885 грн. 46 коп. інфляційних втрат. Разом з тим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 23 644 грн.27 коп. трьох відсотків річних 212 005 грн. 23 коп. інфляційних втрат у зв'язку з тим, що суд не має права виходити за межі позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Укржитлосервіс" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки , будинок 24-А; ідентифікаційний код: 32207896) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (02152, м. Київ, вул. Червоногвардійська, буд. 20; ідентифікаційний код 37739041) 288 063 грн. 27 коп. - основного боргу, 212 005 грн. 23 коп. - інфляційних втрат, 23544 грн. 27 коп. - 3 % річних, 10 807 грн. 81 коп. - пені та 8 018 грн. 80коп. - суму судового збору.

3. В іншій частини позовних вимог - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 19.09.2016

Суддя М.О. Лиськов