КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"29" вересня 2016 р. Справа №910/22867/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

розглянувши апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України

на рішення господарського суду міста Києва від 30.08.2016 (повне рішення складено 05.09.2016)

у справі №910/22867/15 (суддя Демидов В.О.)

за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі:

1) Міністерства освіти і науки України

2) Головного управління охорони культурної спадщини Київської міської державної адміністрації

до 1) Фонду державного майна України

2) Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

3) товариства з обмеженою відповідальністю "Ріотрейд"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1) державної наукової установи "Інститут інноваційних технологій і змісту освіти"

2) державного підприємства "Інфоресурс"

3) Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання недійсним договору оренди та договору купівлі-продажу, визнання незаконними та скасування наказів, повернення нежитлових приміщень загальною площею 485,80 кв м.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.08.2016 у справі №910/22867/15 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду Міністерство освіти і науки України звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 30.08.2016 у справі №910/22867/15 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким позовні вимоги задовольнити.

Під час вивчення матеріалів справи та апеляційної скарги заявника, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до ст. 94 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати; за подання до суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Статтею 4 названого Закону, встановлено розмір ставок судового збору, які підлягають сплаті при зверненні до господарського суду. Зокрема, за подання до господарського суду ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем пред`явлено до відповідачів позов, який містить, зокрема, одну вимогу майнового характеру, а також 9 вимог немайнового характеру.

Згідно із п. 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. За подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах (п.п. 3, 5 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»).

При цьому, додатково слід наголосити на тому, що згідно роз`яснення, викладеного у п. 2.15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013, Законом України «Про судовий збір» передбачено сплату судового збору з апеляційної та касаційної скарг на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина.

Оскільки, Міністерство освіти і науки України оскаржує прийняте у даній справі судове рішення, предметом якого є декілька вимог, то, відповідно, судовий збір має сплачуватися по кожній із заявлених вимог окремо.

Таким чином, враховуючи положення п. п. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання апеляційної скарги у справі №910/22867/15 становить 92 446,20 грн., з яких, 80 388,00 грн. за одну вимогу майнового характеру та 12 058,20 грн. за дев'ять вимог немайнового характеру.

Однак, всупереч вимогам ч. 3 ст. 94 ГПК України, до апеляційної скарги Міністерства освіти і науки України не додано доказів сплати судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 93 ГПК України апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до абз. 2, п. 6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» відповідну заяву (клопотання) може бути викладено в апеляційній скарзі чи в окремому документі, і в останньому випадку її має бути подано одночасно з апеляційною скаргою. Заява розглядається, якщо вона надійшла до винесення ухвали про повернення апеляційної скарги.

До апеляційної скарги Міністерства освіти і науки України не додано заяви чи клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про відновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Згідно з абз. 7 п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України», якщо апеляційну скаргу подано повторно з пропуском передбаченого ч. 1 ст. 93 ГПК України строку, то її подання без клопотання про відновлення відповідного строку є підставою для повернення повторно поданої скарги згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для прийняття апеляційної скарги Міністерства освіти і науки України на рішення господарського суду міста Києва від 30.08.2016 у справі №910/22867/15 до розгляду, а відтак апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

У разі усунення зазначених вище недоліків, які стали підставою повернення апеляційної скарги, Міністерство освіти і науки України може повторно подати до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу у загальному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 97, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України на рішення господарського суду міста Києва від 30.08.2016 у справі №910/22867/15 повернути без розгляду.

2. Копію ухвали Київського апеляційного господарського суду надіслати учасникам провадження.

3. Матеріали справи №910/22867/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім