ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"26" вересня 2016 р. Справа № 903/492/16
Господарський суд Волинської області в складі судді Якушевої І.О., при секретарі судового засідання Касьяновій К.М., розглянувши

заяву державного комунального підприємства "Луцьктепло"

про відстрочку виконання рішення суду від 17.08.2014р.

у справі № 903/492/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Західна теплоенергетична група", м. Луцьк

до державного комунального підприємства "Луцьктепло", м. Луцьк

про стягнення 4646268,40 грн.,

за участю представників:

від заявника (боржника): ОСОБА_1 (дов. №1813/08 від 19.04.2016р.),

від стягувача: ОСОБА_2П.(дов. б/н від 11.02.2016р.),

в с т а н о в и в:

рішенням господарського суду Волинської області від 17.08.2016р. у справі №903/492/16 позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Західна теплоенергетична група" було задоволено повністю: постановлено стягнути з державного комунального підприємства "Луцьктепло" на користь ТзОВ "Західна теплоенергетична група" 4646268 грн. 40 коп. заборгованості, 69694 грн. 03 коп. витрат, повязаних з оплатою судового збору.

На виконання рішення господарського суду Волинської області від 17.08.2016р. у справі №903/492/16 було видано наказ №903/492/16-1 від 02.09.2016р.

12.09.2016 року державне комунальне підприємство "Луцьктепло" звернулося до господарського суду із заявою №4247/08 від 02.09.2016р. про відстрочку виконання рішення суду від 17.08.2016р. до 01.08.2017р.

На обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення суду заявник посилається на таке:

- ДКП "Луцьктепло" перебуває у безпрецедентно важкому фінансово економічному становищі.

Вартість послуг з переробки давальницької сировини (природного газу), що використовується для виробництва 1 Гкал теплової енергії за договором становить 88,63 грн., крім того ПДВ 17,73 грн., що загалом становить 106,36 грн.

Згідно постанови НКРЕКП від 30.04.2015 року № 1413 (в редакції постанови від 28.01.2016 року № 54) вартість послуг з переробки природного газу у теплову енергію для ДКП «Луцьктепло» не мала б перевищувати 76 грн. 01 коп. за Гкал., від якої НКРЕКП розрахована відповідна складова витрат у структурі тарифу державного комунального підприємства.

За таких умов, у підприємства відсутні джерела для покриття додаткових витрат на переробку.

Всупереч вимогам ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, не забезпечують відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, тобто не покривають дійсних фактичних затрат, понесених комунальним підприємством.

У зв'язку з цим, ДКП «Луцьктепло» є збитковим підприємством. Так, станом на 30.06.2016 року непокриті збитки підприємства склали 79546 тис. грн.

Основним джерелом надходження грошових коштів на комунальне підприємство є оплата теплової енергії та послуг з теплопостачання споживачами, які, в свою чергу, не в повному обсязі та несвоєчасно здійснюють розрахунки з підприємством, що зумовлене низькою платоспроможністю населення, державних організацій та установ, що фінансуються з державних та місцевих бюджетів.

Станом на 01.08.2016 р. дебіторська заборгованість споживачів за теплову енергію та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води становить 46728,3 тис. грн. Заборгованість державного бюджету з різниці в тарифах на теплову енергію по населенню становить 19 289,3 тис. грн.

Крім того, в бюджеті України на 2016 рік взагалі не передбачено відшкодування різниці в тарифах на теплову енергію.

ДКП «Луцьктепло» вживає усіх можливих заходів, передбачених законодавством по стягненню заборгованості зі своїх боржників, однак з незалежних від підприємства причин до повного погашення дебіторської заборгованості такі заходи не призводять.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання», постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014 року, якою затверджено порядок, який визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки, всі кошти від споживачів послуг комунального підприємства надходять на рахунки зі спеціальним режимом використання виключно для проведення розрахунків з гарантованим постачальником газу. Усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або падання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальною організацією в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів, а саме ПАТ «Державний ощадний банк України». Кошти, що надходять на рахунки із спеціальним режимом використання, самостійно перераховуються банком в автоматичному режимі згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, на рахунок гарантованого постачальника -ПАТ «МАК «Нафтогаз України», теплогенеруючої організації, теплопостачальної організації, теплотранспортуючої організації.

Комунальне підприємство може розпоряджатися лише коштами, які залишилися після розподілу та відрахувань па користь гарантованого постачальника газу, теплогенеруючих організацій, і які перераховуються банком на поточний рахунок. Проте, цих коштів не вистачає не тільки для погашення зобов'язань перед кредиторами, які утворилися за попередні періоди, а й для виконання поточних зобов'язання по виплаті заробітної плати, сплаті податків та внесків до бюджету, оплати спожитих енергоносіїв, закупівлі матеріальних ресурсів для ремонту теплових мереж, котелень та ін.

Загальна сума кредиторської заборгованості боржника станом на 01.08.2016 р. складає 128 435,8 тис. грн. Заборгованість по заробітній платі становить 3 264,7 тис. грн., зі сплати податків до бюджету - 489,4 тис. грн., зі сплати єдиного соціального внеску - 512,9 тис. грн.

Крім того, на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувають накази господарського суд Волинської області №903/336/14-1 від 11.08.2014 р. про стягнення з ДКП «Луцьктепло» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 21 468 128,76 грн.. наказ №07/138-1 від 03.03.2011 р. про стягнення з ДКГІ «Луцьктепло» на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» 20 411734,9 грн. та наказ №5004/165/12-1 від 27.03.2012 р. про стягнення з ДКП «Луцьктепло» на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» 21 244 844,64 грн.

Постановами відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при примусовому виконанні вище вказаних виконавчих документів накладено арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках ДКП «Луцьктепло», відповідно у підприємства відсутня можливість здійснювати будь-які господарські операції та проводити розрахунки.

Враховуючи наведене вище, боржник не в змозі виконати зобов'язання ТзОВ «Західна теплоенергетична група» через відсутність таких джерел.

Боржник є комунальним та соціально значимим підприємством, яке є власністю територіальної громади міста Луцька, оскільки забезпечує теплом та гарячою водою 55 тис. житлових помешкань споживачів, майже тисячу юридичних осіб та бюджетних установ. На підприємстві працює більше дев'ятисот працівників.

Застосування заходів примусового виконання судового рішення органом ДВС, зокрема, накладення арешту на грошові кошти, які залишилися після розподілу та відрахувань на користь гарантованого постачальника газу не тільки не сприятиме скорішому та оперативному виконанню рішення, а значно утруднить його виконання через відсутність достатніх грошових коштів на рахунках Боржника. При цьому, це лише паралізує роботу комунального підприємства, що може призвести до його банкрутства та поставити під загрозу безперебійне проходження опалювального сезону. Що, в свою чергу, потягне порушення прав та законних інтересів переважної більшості мешканців обласного центру, а також юридичних осіб, зокрема, бюджетних установ та організацій, серед яких комунальні заклади соціальної сфери (дитячі садочки, школи, лікарні, будинки-інтернати тощо).

Припинення централізованого постачання тепла та гарячої води в осінньо-зимовий період призведе до непрогнозованих техногенних та соціально-економічних наслідків.

Аналіз фінансово-економічної ситуації, що склалася на підприємстві, прогноз надходжень грошових коштів від господарської діяльності підприємства, періодичність (сезонність) таких надходжень та витрат підприємства дозволяє стверджувати, що судове рішення по даній справі може бути виконано ДКП «Луцьктепло» не раніше 01.08.2017 року.

На підтвердження важкого матеріального становища заявником до заяви про відстрочку виконання рішення суду додано довідку про кредиторську заборгованість, копію постанови про поновлення виконавчого провадження від 06.10.2015р., копію постанови про поновлення виконавчого провадження від 23.02.2016р., копію постанови про поновлення виконавчого провадження від 22.06.2015р., копію балансу (звіту про фінансовий стан) на 30.06.2016р.

Ухвалою від 15.09.2016р. заяву державного комунального підприємства "Луцьктепло" №4247/08 від 02.09.2016р. про відстрочку виконання рішення суду від 17.08.2016р. було прийнято до розгляду, розгляд заяви призначено на 26.09.2016р., було зобовязано стягувача подати суду письмові пояснення на заяву про відстрочку виконання рішення суду.

23.09.2016р. стягувач через канцелярію суду подав письмові пояснення №318 від 23.09.2016р.

В судовому засіданні 26.09.2016р. представник заявника заяву про відстрочку виконання рішення суду підтримала, просила її задовольнити.

В судовому засіданні 26.09.2016р. представник стягувача проти задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду заперечила.

Заява ДКП «Луцьктепло» не підлягає до задоволення.

У відповідності із ч.4 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 статті 116 ГПК України передбачено, що виконання рішення господарського суду здійснюється на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Із змісту норми ст. 121 ГПК України випливає, що задоволення заяви про відстрочку виконання рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Зазначена стаття не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може відстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Згідно з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003р."Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Як розяснив Пленум Вищого господарського суду України в п.п. 7.1.1, 7.2. постанови №9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно зі ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона з допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 ГПК України, є документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України і за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його виконання, має право відстрочити виконання рішення.

Тобто, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Боржник у добровільному порядку заборгованість не сплачував, доказів відсутності коштів на його рахунках та відсутності майна, на яке можна було б звернути стягнення, не подав.

Обов'язковою умовою надання розстрочки чи відстрочки є, зокрема, не тільки обставини, підтверджені належними доказами щодо об'єктивної неможливості виконати рішення суду у строк, які, до того ж, мають бути винятковими, але й реальна можливість виконання такого рішення в подальшому.

Заявником не доведено як винятковості обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду в даний час (банкрутство, стихійне лихо, відсутність майна тощо), і жодним чином не обґрунтовано термін, на який він просить відстрочити виконання судового рішення, тобто, не обґрунтовано і не подано доказів на підтвердження реальної можливості проведення розрахунків із стягувачем в майбутньому, оскільки відстрочка виконання рішення повинна забезпечити його виконання, а не ухилення від його виконання на певний час.

Наведені заявником в заяві та в судовому засіданні підстави для відстрочки виконання судового рішення, зокрема, фінансове становище, нестача коштів на рахунках, порядок розрахунків, арешт майна боржника в іншому виконавчому провадженні тощо, не є тими виключними обставинами, які унеможливлюють примусове виконання судового рішення в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», та дають підстави для відстрочки виконання судового рішення, яке не виконане.

Матеріали справи не містять доказів закінчення виконавчого провадження через неможливість виконання у спосіб, визначений рішенням суду, відсутні також і докази про неможливість виконання рішення господарського суду Державною виконавчою службою.

Крім цього, боржник у заяві не наводить доказів про реальні заходи, які дозволять йому виконати судове рішення у серпні 2017р., а обґрунтовує свою заяву негативними наслідками виконання такого рішення для нього, які можуть настати в майбутньому, що суперечить змісту ст. 121 ГПК України.

При цьому, як розяснено в п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати також наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Як зазначало ТзОВ «Західна теплоенергетична група», заперечуючи проти відстрочки виконання рішення, переробка давальницької сировини (природного газу) у готову продукцію (теплову енергію) є основним видом господарської діяльності ТОВ «Захід-ТЕГ» та здійснюється на підставі договору про закупівлю послуг за власні кошти від 01 червня 2016 року, укладеного з ДКП «Луцьктепло».

Для забезпечення виробничого процесу ТОВ «Захід-ТЕГ» несе значні витрати на обслуговування обладнання котельні, проведення робіт та придбання матеріалів, закупівлю електричної енергії у великих обсягах на умовах повної передоплати, виплату заробітної плати персоналу котельні та інші витрати, пов'язані з провадженням господарської діяльності.

Зазначені витрати закладені у вартість послуг з переробки давальницької сировини (природного газу) у готову продукцію (теплову енергію). ТОВ «Захід-ТЕГ» не має інших джерел доходу для їх покриття.

Як пояснював стягувач, витрати на електричну енергію за період з 01 березня 2016 року по 30 червня 2016 року склали 2133092,58 грн., що підтверджується рахунками № 529-0968000/3/1 від 31.03.2016 p., № 529-0968000/4/1 від 30.04.2016 p., № 529-0968000/5/1 від 31.05.2016 p., № 529-0968000/6/1 від 30.06.2016 p., з них на витрати з переробки давальницької сировини було віднесено 1859082,32 грн., що підтверджується даними бухгалтерського обліку ТОВ «Захід-ТЕГ».

Невиконання ДКП «Луцьктепло» своїх договірних зобов'язань щодо оплати послуг з переробки давальницької сировини за договором про закупівлю послуг за власні кошти від 01 червня 2016 року стало причиною прострочення виконання зобов'язань ТОВ «Захід-ТЕГ» перед ПАТ «Волиньобленерго».

Як наслідок, ПАТ «Волиньобленерго» кілька разів обмежувало електропостачання ТОВ «Захід-ТЕГ», що унеможливило нормальне провадження господарської діяльності та поставило під загрозу проведення планово-попереджувальних ремонтів обладнання у літній період.

Для відновлення електропостачання стягувач повинен був нести додаткові витрати, пов'язані з проведення випробування кабельних ліній електропередач та повторним підключенням до електропостачання, що підтверджується актом прийняття виконаних робіт № 35/16 від вересня 2016 року на суму 3943,02 грн. та актом прийомки виконаних робіт з підключення електроустановки юридичного споживача комутаційним апаратом 0,4 кВ за серпень 2016 року на суму 263,94 грн.

Крім того, за прострочення виконання грошових зобов'язань за договором про постачання електричної енергії № 529-00968000 від 22 листопада 2011 року у 2016 році ТОВ «Захід-ТЕГ» були нараховані штрафні санкції (позов ПАТ «Волиньобленерго» про стягнення з ТОВ «Захід-ТЕГ» пені та трьох відсотків річних був розглянутий господарським судом Волинської області 20 вересня 2016 року та задоволений частково.

З огляду на викладене, наведені в заяві підстави для відстрочки виконання судового рішення заявником не доведені належним чином і не є виключними обставинами, оскільки фактів настання стихійного лиха або інших надзвичайних ситуацій, обставин, фактичне настання яких зробило б неможливим виконання рішення вчасно боржником, у заяві про відстрочення не наведено, а це в свою чергу, не дає суду можливості для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Фактичне зупинення виконання рішення, що набрало чинності, до 01.08.2017р. порушить баланс інтересів стягувача та боржника, позбавить можливості кредитора захистити свої права, знизить авторитет судового рішення, ухваленого іменем України.

При розгляді заяви судом враховано правові позиції Вищого господарського суду України, викладені в постановах від 17.03.2014р. №09/11/1925, 22.07.2014р. №41/2137, 02.10.2014р. №5017/3761/2012, 19.11.2014р. №5019/117/11, 17.12.2015р. №5015/3077/12, 28.12.2015р. №42/78-17/284, 29.03.2016р. №903/336/14, Рівненського апеляційного господарського суду в постановах від 05.08.2014р. №903/1545/13, 03.02.2016р. №903/336/14.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

у х в а л и в:

заяву державного комунального підприємства «Луцьктепло» №4247/08 від 02.09.2016р. про відстрочку виконання судового рішення від 17.08.2016р. по справі №903/492/16 до 01.08.2017р. залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення та може бути оскаржена до Рівненського апеляційного господарського суду протягом пяти днів з дня її оголошення місцевим господарським судом.

Суддя І. О. Якушева