РІШЕННЯ

"15" вересня 2016 р.Справа № 921/486/16-г/6

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

Розглянув справу

за позовом Приватного підприємства "МВМ" (вул. Чумацька, 14, м. Тернопіль, 46000)

до відповідача ОСОБА_1 міської ради (вул. Листопадова, 5,Тернопіль,46001)

зобов'язати ОСОБА_1 міську раду підписати протокол розбіжностей від 24 червня 2016 року до договору оренди землі від 26 квітня 2016 року.

За участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - ОСОБА_2

Приватне підприємство "МВМ" звернулось в господарський суд Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 міської ради, в якому просить суд зобовязати орган місцевого самоврядування підписати протокол розбіжностей від 24 червня 2016 року до договору оренди землі від 26 квітня 2016 року.

Вимоги позивача мотивовано тим, що орендодавець безпідставно ухиляється від підписання надісланого орендарем протоколу розбіжностей, в той час як запропонована ОСОБА_1 міською радою редакція договору не відповідає вимогам чинного законодавства і порушує права та інтереси орендаря, оскільки, неправомірно покладає на орендаря додаткові вимоги щодо внесення орендної плати за попередній період до його укладення.

У відзиві на позов та усних поясненнях представника, відповідач проти позову заперечив, посилаючись на його безпідставність.

В судове засідання уповноважений представник позивача, без зазначення причин не з'явився, витребувані документи не представив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою адресата про отримання наявне в матеріалах справи).

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (ст. 75 ГПК України).

При даних обставинах, зважаючи на неявку позивача без зазначення причин та доказів, що вказують на причини такої неявки, недотримання приписів ст.22ГПК України щодо зобовязання осіб, які беруть участь у справі добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а також на достатність у матеріалах справи доказів, необхідних для такого розгляду, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи, за правилами ст. 75 ГПК України, за наявними у ній документами.

В засіданні представнику відповідача розяснено належні йому права та обовязки, передбачені ст.ст. 20,22,81-1 ГПК України.

За відсутності відповідного клопотання технічна фіксація судового засідання не здійснювалась.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, судом встановлено:

24 лютого 2011 року ОСОБА_1 міською радою прийнято рішення №6/6/55 про затвердження ПП "МВМ" проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1116 га для обслуговування викупленої будівлі за адресою вул. Чумацька, 14, у м. Тернополі та надання її в оренду строком на 5 років.

В подальшому, рішенням ОСОБА_1 міської ради №7/6/47 від 03 березня 2016 року постановлено поновити ПП "МВМ" договір оренди земельної ділянки з моменту його закінчення та зобовязати субєкта господарювання в двомісячний строк здійснити державну реєстрацію права оренди земельної ділянки відповідно до чинного законодавства.

На підставі рішень ОСОБА_1 міської ради №6/6/55 від 24 лютого 2011 року та №7/6/47 від 03 березня 2016 року, між ОСОБА_1 міською радою (орендодавцем) та ПП "МВМ" (орендарем) підписано договір оренди землі від 26 квітня 2016 року.

Відповідно до умов договору, ПП "МВМ" мало отримати у тимчасове оплатне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, у т.ч. землі, які використовуються у комерційних цілях, площею 0,1116га, кадастровий № :01:013:0120 за адресою вул. Чумацька, 14, у м. Тернополі, строком на 5 років до 24 лютого 2021 року.

Змістом п.5 договору від 26 квітня 2016 року визначалось, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2014 рік становить 721522,06 грн., станом на 2015 рік 901181,05 грн., станом на 2016 рік - 1291524,48 грн.

Пунктом 9 договору від 26 квітня 2016 року передбачено обовязок орендаря (ПП "МВМ") сплачувати орендну плату з 01 січня по 31 грудня 2014 у грошовій формі з розрахунку 3% нормативної грошової оцінки за рік в розмірі 1803,81 грн., з 01 січня по 31 грудня 2015 року у грошовій формі з розрахунку 3% нормативної грошової оцінки за рік в розмірі 2252,95 грн., а з 01 січня 2016 року у грошовій формі з розрахунку 3% нормативної грошової оцінки за рік в розмірі 3228,81 грн. щомісячно, з врахуванням коефіцієнтів, встановлених відповідними нормативно-правовими актами.

Договір підписано сторонами та зареєстровано, про що в книзі записів засвідчення факту реєстрації вчинено запис №5794 від 18 липня 2016 року.

Цього ж дня, відповідною комісією складено та підписано зі сторони орендаря акт прийому - передачі земельної ділянки в оренду.

В той же час, не погоджуючись із обовязком вносити орендну плату за попередній період, ПП "МВМ" складено протокол розбіжностей та запропоновано викласти пункти 5 та 9 у наступній редакції:

- пункт 5 "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2016 рік - 1291524,48 грн.".

- пункт 9 " Орендна плата вноситься орендарем з у грошовій формі з розрахунку 3% нормативної грошової оцінки за рік в розмірі 3228,81 грн. щомісячно, з врахуванням коефіцієнтів, встановлених відповідними нормативно-правовими актами".

Протокол розбіжностей направлено на адресу ОСОБА_1 міської ради 29 червня 2016 року листом з описом вкладення та вручено адресату 01 липня 2016 року, про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення поштового відправлення (копії наявні в матеріалах справи).

Як вбачається з долученої позивачем копії, договір зі сторони ПП "МВМ" підписано та зареєстровано з врахуванням протоколу розбіжностей.

Однак, сам протокол розбіжностей органом місцевого самоврядування не підписано.

За твердженням позивача, договір від 26 квітня 2016 року, укладено на період з 24 лютого 2016 року по 24 лютого 2021 року, не може регулювати відносини попереднього періоду узгоджені іншим договором, що припинив свою дію у звязку з закінченням строку, на який його було укладено.

З огляду на це, пункти 5 та 9 договору в редакції ОСОБА_1 міської ради є неправомірними, а відмова та наявне зволікання органу місцевого самоврядування в укладенні додаткової угоди, яка мала бути підписана в місячний строк в обовязковому порядку, порушує права та охоронювані законом інтереси ПП "МВМ", що стало підставою для звернення позивача до суду із позовом покласти на ОСОБА_1 міську раду обовязок підписати протокол розбіжностей.

ОСОБА_1 міська рада у відзиві на позов та усних поясненнях представника проти доводів позивача заперечує, посилаючись на те, що орендар тривалий час користується земельною ділянкою і з січня 2014 року ухиляється від внесення змін до договору оренди в частині визначення розміру орендної плати з врахуванням нової грошової оцінки землі, затвердженої рішенням ОСОБА_1 міської ради №6/35/14 від 12 липня 2013 року.

А тому, з метою дотримання вимог податкового та земельного законодавства, для недопущення втрат місцевого бюджету, при укладенні нового договору орган місцевого самоврядування був вимушений викласти пункти 5 та 9 у наведеній редакції та покласти на орендаря обовязок внести орендну плату в розмірі, що відповідає нормативній грошовій оцінці землі відповідного періоду.

Крім того, відповідачем надано для огляду оригінал договору оренди землі від 26 квітня 2016 року, в якому відсутнє застереження позивача про його підписання з урахуванням протоколу розбіжностей.

Зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до змісту пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У відповідності до змісту ст.22 ГПК України, право визначати підстави і предмет позову належить виключно позивачу. Змінити їх заявник може лише до початку розгляду справи по суті, шляхом подання відповідної письмової заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. (п.3.12 пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18).

Однак, позивачем обрано спосіб захисту (заявлено вимогу), який не передбачений чинним законодавством.

Так, відповідно до ст.16 ЦК України та ст. 20 ГК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового інтересу у визначені цими статтями способи.

Серед способів захисту, викладених у ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, не передбачено такого способу захисту, як установлення правовідносин, в т.ч. шляхом зобов'язання підписати протокол розбіжностей.

Відповідно до ст. 626 ЦК України та ст. 187 ГК України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Проте, в таких спорах позивач, виключно якому належить право формулювати вимоги, вправі просити суд вважати договір укладеним, а не про зобов'язання відповідача його укласти (п.9.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23 березня 2012 року "Про судове рішення" та п. 2.18 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17 травня 2011 року "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин").

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі №6-110цс 12, де Верховний Суд України зазначив, що особа вправі звернутись до суду за захистом своїх прав з позовом про визнання договору укладеним, а зобов'язання укласти договір у судовому порядку не відповідає способам захисту прав, передбачених ст. 16 ЦК України.

За таких обставин, вимога ПП "МВМ" про зобов'язання ОСОБА_1 міську раду підписати протокол розбіжностей від 24 червня 2016 року до договору оренди землі від 26 квітня 2016 року не підлягає задоволенню.

Окрім того, прийняття державним органом рішення про примусове зобов'язання посадових осіб органу місцевого самоврядування підписати документ, суперечить приписам ст.ст.6,7,19,140,143 Конституції України, ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування", ст. 12 ЗК України, ст. 4 Закону України "Про оренду землі" та не відноситься до компетенції судів.

Слід також зазначити, що рішенням ОСОБА_1 міської ради №7/6/47 від 03 березня 2016 року, на підставі якого підготовлено підписаний сторонами у справі договір оренди землі від 26 квітня 2016 року, було ухвалено поновити договір оренди земельної ділянки ПП "МВМ" з моменту його закінчення.

Процедура поновлення договорів оренди землі регламентується ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до її змісту, поновлення договору оренди землі здійснюється шляхом укладення між сторонами додаткової угоди, а не нового самостійного договору оренди землі, про який йдеться в позові.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України, сплачений позивачем судових збір не відшкодовується.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1, 2, 12, 4-3, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони, прокурор, треті особи та особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення, через місцевий господарський суд.

Дата підписання: 23 вересня 2016 року.

Суддя І.П. Шумський