ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.10.16р. Справа № 904/6593/16
за позовом Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА"

до Приватного підприємства "ОМЕГА-ДНІПРО"

про стягнення 43 251,95 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - ОСОБА_1, дов. №00.01.186 від 01.03.16р.

Відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 43 251,95 грн., з яких 37 136,24 грн. основного боргу, 4 405,35 грн. пені, 318,89 грн. 3% річних, 1 391,47 грн. - збитків від інфляції, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

03.10.16р. від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії доказів направлення Відповідачеві актів виконаних робіт та акту звіряння взаємних розрахунків станом на 25.05.16р.; копії акту звіряння взаємних розрахунків станом на 09.09.16р. та доказів направлення даного акту Відповідачеві.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позов, документи витребувані судом чи докази відсутності боргу на час розгляду справи господарському суду не надав.

Відповідач повідомлений належним чином про слухання справи, про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень № 712 та № 089.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10.10.07р. сторонами укладено Договір №307т на відпуск теплової енергії (далі Договір), за п.1.1. якого Постачальник (Позивач) зобовязався продавати Споживачеві (Відповідачеві) теплову енергію для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання в кількості, у строки та на інших умовах, що зазначені у цьому Договорі.

Облік відпущеної теплової енергії проводиться розрахунковим способом, що передбачено п.2.3 Договору.

Відповідно до розділу 5 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач самостійно одержує платіжну вимогу у Постачальника після 10-го числа наступного за розрахунковим місяця.

Споживач на протязі розрахункового періоду сплачує Постачальнику вартість зазначеної в Договорі місячної кількості теплової енергії, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця. Остаточний розрахунок до 20 числа наступного за розрахунковим місяця.

За несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію нараховується пеня у розмірі 0,5% належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Нарахування пені проводиться Постачальником, після 20 числа наступного за розрахунковим місяця, при наявності заборгованості у Споживача.

Споживач щомісячно зобовязаний проводити звірку розрахунків за теплову енергію в бухгалтерії Постачальника. У разі невиконання звірки на протязі кварталу сума боргу нараховується в безспірному порядку.

Пунктом 5.2.Договору встановлено, що всі розрахунки за даним Договором виконуються на підставі платіжних вимог та двостороннього акту про постачання теплової енергії, що виписує Постачальник Споживачу.

Двосторонній акт про постачання теплової енергії Споживач підписує і один екземпляр повертає Постачальнику в 3-х денний термін. В разі не повернення акту в зазначений термін та відсутності мотивованої (письмової) відмови, кількість отриманої теплової енергії вважається беззаперечною та прийнятою до сплати.

За даними Позивача, у період з жовтня 2015р. по березень 2016р. Відповідачеві поставлено теплової енергії на суму 37 136,24 грн., що підтверджується актами про постачання теплової енергії. В порушення строків, погоджених у п.5.1. Договору, Відповідач одержану теплову енергію не оплатив. Отже, борг Відповідача становить 37 136,24 грн.

За зазначений період Позивач виготовив акти про постачання теплової енергії та рахунки на їх оплату (копії додані до матеріалів справи).

Позивач повідомив суду, що 26.05.16р. додатково направив Відповідачеві акти про постачання теплової енергії за період з жовтня 2015р. по березень 2016р. та рахунки на їх оплату. Зазначені акти Позивачеві не повернуті, отже Відповідно до п.5.2. Договору, прийняті та погоджені.

З посиланням на п.5.1. Договору, за період прострочки з 21.11.15р. по 31.05.16р., на борг Відповідача Позивачем нараховано пеню - 4 405,35 грн., 3% річних - 318,89 грн., індекс інфляції - 1 391,47 грн.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві, який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми.

Перевіривши розрахунки Позивача, суд встановив, що за період прострочення з 21.11.15р. по 31.05.16р. пеня становить 4 396,89 грн., 3% річних 318,08 грн. Індекс інфляції Позивачем розраховано вірно.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі: 37 136,24 грн. основного боргу, 4 396,89 грн. пені, 318,08 грн. 3 % річних, 1 391,47 грн. індексу інфляції, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Омега-Дніпро", 51911, АДРЕСА_1, (код 32815976) на користь Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа", 51914, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Тритузна, 168, (код 033422573) 37 136,24 грн. основного боргу, 4 396,89 грн. пені, 318,08 грн. 3 % річних, 1 391,47 грн. індексу інфляції, 1 377,70 грн. судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту, якщо не буде оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя С.Г. Юзіков

Повний текст рішення виготовлено ______________