ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27 вересня 2016 р. Справа № 918/192/16

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого - судді Торчинюка В.Г., розглянувши матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Україна

до відповідача: Groupe JCP BOIS - H.Sahbaz, Королівство Бельгія

про стягнення в сумі 1 670 Євро 00 центів, що еквівалентно в гривнях 49 231 грн. 60 коп.

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 06 вересня 2016 року № б/н;

від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні 27 вересня 2016 року, відповідно до статті 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача Groupe JCP BOIS - H.Sahbaz, в якій просив суд стягнути заборгованість в сумі 1 670 Євро 00 центів, що еквівалентно в гривнях 49 231 грн. 60 коп.

Ухвалою суду від 21 березня 2016 року порушено провадження у справі розгляд якої призначено на 27 вересня 2016 року.

21 березня 2016 року судом було надіслано супровідний лист для Федеральної державної служби юстиції у Королівство Бельгії, з ухвалою для відповідача про порушення провадження по справі № 918/192/16.

07 липня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Федеральної державної служби юстиції надійшов супровідний лист, з інформацією про виконання запиту суду про вручення документів для відповідача.

У судовому засіданні 27 вересня 2016 року уповноважений представник позивача підтримав позов в повному обсязі, просив суд задоволити позов з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач явку свого уповноваженого представника у судове засідання 27 вересня 2016 року не забезпечив, відзив, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не направив, хоча про місце, дату та час судового засідання був належним чином повідомлений, про що свідчить повернуте прохання про вручення судових документів (а.с. 33 - 43).

Відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Оскільки, відповідач по справі знаходиться в іншій країні - Королівство Бельгія, то суд при надісланні процесуальних документів по справі, керувався нормами Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (надалі - Конвенція), дата прийняття: 15 листопада 1965 року, дата приєднання Україною: 19 жовтня 2000 року (із заявами та застереженнями), дата набуття чинності: 01 грудня 2001 року.

Так, згідно статті 1 Конвенції, вона застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном. Ця Конвенція не застосовується, якщо адреса особи, якій необхідно вручити документ, невідома.

Відповідно до частини 1 статті 15 Конвенції, якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з'явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території; b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Частиною 2 статті 15 Конвенції визначено, що кожна Договірна Держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією; b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців; c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави. Незважаючи на положення попередніх частин, суддя може в термінових випадках прийняти рішення про застосування будь-яких тимчасових чи охоронних заходів.

Ухвала суду про порушення провадження у даній справі від 21 березня 2016 року, була надіслана Федеральній державній служби юстиції, міжнародна допомога у цивільних справах (Королівство Бельгія), для подальшого вручення відповідачу, як передбачає Конвенція.

07 липня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Федеральної державної служби юстиції надійшов супровідний лист, в додатках до якого було долучено підтвердження, що ухвалу суду від 21 березня 2016 року було вручено відповідачу.

Отже, за змістом вищезазначених норм відповідач належним чином був повідомлений про місце, дату та час судового засідання, крім того, останньому надавалося достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, письмових пояснень та додаткових документів, однак відповідач наданим правом не скористався і будь яких документів не подав.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для повторного відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України, статті 15 Конвенції здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2015 року між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (надалі - продавець, ФОП ОСОБА_1.) та Group JCP BOIS - H.Sahbaz (надалі - покупець) було укладено контракт № 1 (надалі - контракт, а.с. 8 - 10).

Відповідно до пункту 1.1 контракту продавець продає, а покупець купує на умовах FCA - м. Рівне дрова колоті твердо листових порід (надалі - товар).

За взаємною згодою сторони досягли домовленості щодо тлумачення термінів за даним контрактом відповідно до "Правил ИНКОТЕРМС" в редакції 2000 року (пункт 1.2 контракту).

Пунктом 2.3 контракту визначено, що загальна кількість товару який поставляється зазначається в специфікаціях на кожну партію товару окремо, специфікація є невід'ємною частиною контракту.

Контракт вступає в силу з дати його підписання і діє до 31 грудня 2015 року. Поставка товару здійснюється відповідно до виставленого рахунку-фактури на умовах FCA - м. Рівне. Право власності на поставлений товар згідного даного контракту переходить від продавця до покупця після виставлення рахунку-фактури продавцем ти 100 % оплати поставленого товару (пункти 3.1, 3.2 та 3.5 контракту).

Згідно пункту 5.1 контракту оплата товару здійснюється покупцем шляхом банківського перерахунку валюти на рахунок продавця в день оформлення таможнею товару на границі Франквурт/Одер.

Вказаний контракт від 01 квітня 2015 року № 1 підписаний уповноваженим представником постачальника та покупця, а також скріплений печатками зазначених суб'єктів господарювання.

Статтею 204 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) презумується правомірність правочину.

На час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання контракту від 01 березня 2015 року № 1, зокрема відповідних судових рішень з цього приводу, господарському суду не надано.

Судом встановлено, що на виконання умов контракту позивач поставив для відповідача товар, на загальну суму 1 670, 00 євро.

Вищезазначені обставини стверджуються матеріалами справи, зокрема міжнародною товарно-транспортною накладною CMR (а.с. 13), специфікацією від 30 вересня 2015 року № 10 (а.с. 11), рахунком-фактурою від 30 вересня 2015 року (invoice № 30/2015, а.с. 12).

З матеріалів справи суд вбачає, що позивач виконав покладені на нього обов'язки згідно контракту, щодо поставки товару відповідної якості та в погоджені строки.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за контрактом, також свідчить відсутність в матеріалах справи претензій та повідомлень про порушення продавцем умов контракту.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З вищезазначеного суд вбачає, що з урахуванням умов контракту на покупця був покладений обов'язок розрахуватися за отриманий товар шляхом оплати товару по факту проходження контролю таможні Франквурт/одер товару.

Враховуючи те, що поставка товару відбулася в жовтні 2015 році і матеріали справи не містять будь яких претензій по якості або кількості поставленого товару, відтак суд приходить до висновку що товар постачальником був отриманий, що і стверджується товарно-транспортною накладною CMR, яка містить відбиток штемпеля відповідача в графі "вантаж одержано".

Однак, як свідчать матеріали справи, в порушення умов контракту та чинного законодавства України відповідачем зазначена вище поставка не була оплачена у строки передбачені пунктом 5.1 контракту.

Судом встановлено та матеріалами справи стверджено, що станом на момент розгляду справи заборгованість Group JCP BOIS - H.Sahbaz перед ФОП ОСОБА_1 становить 1 670, 00 євро.

Згідно пункту 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до положень частини 1 та частини 2 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд зазначає, що сума основного боргу відповідача за контрактом від 01 квітня 2015 року № 1 у розмірі 1 670, 00 євро, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог ФОП ОСОБА_1 до Group JCP BOIS - H.Sahbaz, щодо стягнення 1 670, 00 євро суми основного боргу, що еквівалентно в гривнях 49 231 грн. 60 коп.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (стаття 43 ГПК України).

Враховуючи усе вищенаведене суд задовольняє позов в повному обсязі.

У відповідності до статті 49 ГПК України судові витрати у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, судові витрати по справі покладаються на відповідача в сумі 1 378 грн. 00 коп.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32 - 34, 43, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Group JCP BOIS - H.Sahbaz (Rue de center 17, 6900 Marenne, Belgium, TVA: BE 0848 392 583) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) 1 670, 00 євро, що еквівалентно в гривнях 49 231 (сорок дев'ять тисяч двісті тридцять одна) грн. 60 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено "30" вересня 2016 року

Суддя Торчинюк В.Г.