КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2016 р. Справа№ 910/4681/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Зубець Л.П.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача - не з'явилися,

від відповідача - Случак О.О. - дов. б/н від 24.04.2016 р.,

від третьої особи - не з'явилися,

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою

відповідальністю

на рішення Господарського суду міста Києва

від 20.04.2016 року

у справі № 910/4681/16 (суддя Пушкин Л.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА ТОРГ

ЛТД»

до Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою

відповідальністю

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг»

про стягнення 90 975,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року по справі № 910/4681/16 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега Торг ЛТД» 90 975,86 грн, неустойки, 1 378,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року по справі № 910/4681/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2016 року апеляційну скаргу Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Пашкіна С.А., судді: Калатай Н.Ф. Баранець О.М., та призначено до розгляду в судовому засіданні на 31.05.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2016 року розгляд справи відкладено на 21.06.2016року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2016 року, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Пашкіної С.А. з 06.06.2016 року на лікарняному, справу № 910/4681/16 передано для розгляду колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2016 року справу № 910/4681/16 прийнято до провадження у вказаному складі колегії суддів та призначено до розгляду у судовому засіданні на 22.08.2016 року.

22.08.2016 року, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, розгляд справи не відбувся.

Протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів від 29.08.2016 року, у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці, справу № 910/4681/16 передано для розгляду колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2016 року справу № 910/4681/16 прийнято до провадження у зазначеному складі колегії суддів та призначено до розгляду у судовому засіданні на 19.09.2016 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року по справі № 910/4681/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА ТОРГ ЛТД» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг» у судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

24.06.2016 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА ТОРГ ЛТД» надійшло клопотання про скасування оскаржуваного рішення та припинення провадження у справі, оскільки сторони вирішили спір у позасудовому порядку.

Судова колегія відхиляє вказане клопотання, оскільки ГПК України не передбачено скасування судового рішення та припинення провадження у справі, у зв'язку з врегулюванням спору у позасудовому порядку на стадії апеляційного розгляду справи. Слід звернути увагу, що сторони не позбавлені права укласти мирову угоду на стадії виконавчого провадження.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції по даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача та третьої особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

18.12.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг» (далі - Третя особа, Лізингодавець, ТОВ «Ласка Лізинг») та Фірмою «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - Відповідач, Лізингоодержувач, «Фірма «Т.М.М.» - ТОВ) укладено Договір фінансового лізингу № 1126/12/2007 (далі - Договір).

За умовами Договору Лізингодавець зобов'язався набути у свою власність транспортний засіб (далі - Майно, предмет лізингу) згідно зі специфікацією: вантажний автомобіль МАЗ 642205-220 (п'ять одиниць), та передати його без надання послуг по управлінню та технічній експлуатації Лізингоодержувачу в якості предмету лізингу у тимчасове володіння та користування за плату, а Лізингоодержувач зобов'язався прийняти Майно на умовах цього договору.

Сторонами одночасно з підписанням Договору було погоджено та підписано графік внесення лізингових платежів, який в подальшому Додатковою угодою від 30.07.2009 викладено у новій редакції.

На виконання умов договору Лізингодавець передав у користування відповідача предмет лізингу: автокрани МАЗ-642205-220 (п'ять одиниць), що підтверджується видатковими накладними № РН-0000067 від 20.03.2008 року та № РН-0000111 від 15.04.2008 року (одна одиниця), довіреностями на отримання предмету лізингу серії НБМ № 399265 від 24.04.2008 року та серії НБМ № 316817 від 23.03.2008 року а також актами здачі-приймання майна від 15.04.2008 року та 20.03.2008 року.

Відповідно до п. 7.4 Договору Лізингоодержувач зобов'язався вносити на розрахунковий рахунок Лізингодавця авансові платежі зазначені в додатку № 1 до договору. Сума авансового платежу, підлягає сплаті в гривнях, розраховується як створення суми авансового платежу, зазначеного в додатку № 1 до договору та курсу НБУ, встановленого для одного Євро на дату встановлену для здійснення такого авансового платежу. Для авансових платежів використовується курс НБУ встановлений для одного Євро на дату, визначену для внесення такого авансового платежу, але не нижче курсу НБУ на дату підписання даного договору. Авансові платежі вносяться протягом трьох банківських днів з дати встановленої для проведення платежу відповідно до додатку № 1 до договору.

Згідно з п. 7.7 Договору Лізингоодержувач зобов'язаний вносити на всі грошові суми в рахунок оплати лізингових платежів в об'ємі та в строки, встановлені в графіку внесення платежів, незалежно від виставлення або отримання рахунків Лізингодавця, а також незалежно від фактичного користування майном, в тому числі, в період технічного обслуговування ремонту, втрати майна, протягом строку лізингу або до моменту дострокового припинення Договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2013 року по справі № 910/16240/13 за позовом TOB «Ласка Лізинг» до Фірми «Т.М.М.» - TOB про стягнення заборгованості по вказаному вище Договору, у зв'язку з його неналежним виконанням, позовні вимоги задоволено та вирішено стягнути з Фірми «Т.М.М.» - ТОВ на користь ТОВ «Ласка Лізинг» основний борг по сплаті лізингових платежів (63-64 періоди) у розмірі 134 811,91 грн., неустойку у розмірі 2 190,50 грн., 3% річних у розмірі 467,07 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

05.11.2013 року між ТОВ «Ласка Лізинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мега Торг ЛТД» (далі - Позивач, ТОВ «Мега Торг ЛТД») укладено договір уступки прав вимоги (заміни сторони в зобов'язанні) № 205/11-2013, за умовами якого TOB «Ласка Лізинг» передало, а TOB «Мега Торг ЛТД» прийняло на себе право вимоги виконання зобов'язань, які виникли на підставі договору фінансового лізингу № 1126/12/2007 від 18.12.2007 року, укладеного між TOB «Ласка Лізинг» і Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ (а.с. 25).

У відповідності до положень ст.ст. 512, 514 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Листом від 09.12.2013 року відповідача було повідомлено належним чином про заміну кредитора у зобов'язанні по договору фінансового лізингу № 1126/12/2007 від 18.12.2007 року на ТОВ «Мега Торг ЛТД» (а.с. 26).

Позивач, звертаючись з даним позовом, стверджує, що відповідачем не виконано належним чином зобов'язання за Договором зі сплати коштів за несвоєчасне поверненням предмету лізингу, розрахованого від суми невиконаного грошового зобов'язання - несплати чергового лізингового платежу за 64-й період, який у термінології Договору є «поточним боргом Лізингоодержувача», у зв'язку з чим ТОВ «Мега Торг ЛТД» нарахувало та просить стягнути з Фірми «Т.М.М.» - ТОВ неустойку у розмірі 90 975,86 грн.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи факт наявності непогашеної заборгованості по сплаті лізингових платежів за 65-66 періоди, Третя особа звернулася до Відповідача з обґрунтованою вимогою від 26.02.2013 року № 45-02/13 сплати заборгованості у строк до 08.03.2013 року, або у той же строк на підставі п. 13.1.3 та 13.2 Договору повернути предмет лізингу.

26.11.2015 року ТОВ «Мега Торг ЛТД», як новий кредитор, звернувся до Відповідача з вимогою № 206-11/15 про повернення майна - предмета лізингу, на підставі п. 13.1.3 та 13.2 Договору у строк до 07.12.2015 року.

Доказів повернення вказаного майна суду не надано, за таких обставин прострочення Відповідача почалося з 08.12.2015 року.

Зобов'язання зі сплати «поточного боргу Лізингоотримувача», який припадає за умовами Договору на 64 період та на 05.07.2013 року складає 256 270,05 грн.

Оскільки Відповідачем не повернуто предмет лізингу, Позивач нарахував станом на час подачі позову, за 71 день з 08.12.2015 року, неустойку на суму заборгованості та просить стягнути з останнього 90 975,86 грн.

Відповідачем факт наявності у нього непогашеної заборгованості по сплаті лізингових платежів за 65-66 періоди не заперечувався, так само не спростовано Відповідачем невиконання ним вимоги Позивача щодо повернення предмету фінансового лізингу як у встановлений у вимозі строк так і на даний час.

Проте, відповідач заперечує проти здійсненого Позивачем розрахунку неустойки в частині нарахування пені за невиконання не грошового зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Приписами ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 217 Господарського кодексу України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

У відповідності до ст. 230 Господарського кодексу України, передбачено, зокрема, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, то санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до приписів п. 13.3 Договору Лізингодавець має право вимагати сплати неустойки у розмірі 0,5% від «поточного боргу Лізингоодержувача» (за термінологією Договору) за кожний день прострочення повернення предмету лізингу та/або документів і приладдя, які є невід'ємними частинами предмету лізингу.

Таким чином, сторони правомірно відступили від положень цивільного законодавства та врегулювали свої правовідносини згідно наведених вище норм Господарського кодексу України, передбачивши за невиконання господарського зобов'язання - неповернення предмету лізингу, договірну штрафну санкцію у розмір 0,5% від суми іншого невиконаного грошового зобов'язання (несплата чергового лізингового платежу за 64-й період, «поточний борг Лізингоодержувача»).

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи зазначене, а також період прострочення та розмір «поточного боргу Лізингоодержувача» за 64-й період, який є базою для нарахування неустойки, провівши повторний арифметичний розрахунок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про задоволення позовних вимог та стягнення з Відповідача на користь Позивача неустойки у сумі 90 975,86 грн.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обставини, викладені Фірмою «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року по справі № 910/4681/16 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Фірму «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року по справі № 910/4681/16 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/4681/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

Л.П. Зубець

Повний текст рішення складено 21.09.2016 року.