КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2016 р. Справа№ 910/6691/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Яковлєва М.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Євтєхов Є.А. - представник за дов. б/н від 29.03.2016 року;

від відповідача: Яценко О.В. - представник за дов. б/н від 18.05.2016 року;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Колібріс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 року

у справі № 910/6691/16 (суддя: Ярмак О.М.)

за позовом Приватного підприємства "Колібріс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНТІС"

про стягнення 294 193,15 грн. та зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Колібріс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНТІС" про стягнення 294 193,15 грн. та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором найму № 191 від 30.08.2013 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 року у справі № 910/6691/16 у позові відмовлено повністю

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство "Колібріс" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення Господарського суду міста Києва прийнято з неповним з'ясуванням обставини, що мають значення для справи; невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинами справи; порушенням та/або неправильним застосуванням норм матеріального чи процесуального права, що є підставою для скасування вказаного рішення та прийняття нового рішення відповідно до ст. 104 ГПК України.

Крім того, апелянт вказує на те, що на момент підписання акта ОСОБА_4, не був а ні керівником, а ні виконуючим обов'язки директора ПП «Колібріс».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.07.2016 року апеляційну скаргу Приватного підприємства "Колібріс" прийнято до провадження у складі головуючий суддя: Сулім В.В., судді: Гаврилюк О.М., Гончаров С.А.

Відповідно до протоколу про автоматичні зміни складу колегії суддів від 10.08.2016 року, у зв'язку з перебуванням суддів Гончарова С.А., Гаврилюка О.М., у відпустці, визначено новий склад суду, головуючий суддя: Сулім В.В., судді: Яковлєв М.Л., Майданевич А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2016 року апеляційну скаргу Приватного підприємства "Колібріс" прийнято до провадження у новому складі колегії суддів: головуючий суддя Сулім В.В., судді: Яковлєв М.Л., Майданевич А.Г., у зв'язку з чим, розгляд справи розпочато спочатку.

У відзиві на апеляційну скаргу та судовому засіданні 11.08.2016 року представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 року у справі №910/6691/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача у судовому засідання 11.08.2016 року підтримував апеляційну скаргу та просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 року у справі № 910/6691/16.

11.08.2016 року в судовому засіданні було оголошено перерву на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 15.09.2016 року апелянт підтримував доводи апеляційної скарги та просив рішення першої інстанції скасувати.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного підприємства "Колібріс" - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

30.08.2013 між Приватним підприємством "Колібріс" (наймодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕНТІС" (наймач) укладено договір найму № 191 (далі - договір найму), за умовами якого наймодавець передає, а наймач приймає в платне користування для здійснення торгівельної діяльності частину торговельних павільйонів (об'єкт найму), які розташовані на території торгівельного майданчика ПП "Колібріс", а саме в:

- переході в напрямку до вул. Гната Юри, будинок № 15 біля зупинки швидкісного трамваю та проспекту Леся Курбаса (50-річчя Жовтня) за адресою: м. Київ, транспортна розв'язка проспект Леся Курбаса (50-річчя Жовтня) та вул. Гната Юри, крім території, на якій знаходиться кафе "Дмитрий", Державна лабораторія ветеринарно-санітарної експертизи № 19 та вбудований магазин;

- переході біля адміністрації ринку "Колібріс" в напрямку до кінотеатру "Лейпціг" за адресою: м. Київ, транспортна розв'язка проспект Леся Курбаса (50-річчя Жовтня) та вул. Гната Юри, крім 5 місць м'ясного павільйону, починаючи від приміщення по розрубці м'яса, а також крім приміщення бойлерної та електрощитової.

Згідно з п. 3.1 договору найму договір вступає в дію з 1 вересня 2013 року і діє до 30 листопада 2013 року включно.

Відповідно до п. 3.2 договору найму за умови належного виконання своїх обов'язків за цим договором, після спливу строку найму, наймач має переважне право перед будь-якими іншими особами на продовження дії договору найму на новий строк шляхом укладання нового договору найму, укладання додаткової угоди до договору найму або автоматичної пролонгації (продовження) дії договору у порядку передбаченому п. 3.3 договору.

У п. 3.3 договору найму сторони погодили, що у випадку, якщо не менш ніж за 15 днів до дати закінчення строку дії цього договору будь-яка з його сторін не заявить про розірвання або зміну умов договору, договір вважається автоматично продовженим (пролонгованим) на строк до 28 лютого 2014 року включно.

Як стверджував позивач та не заперечував відповідач в суді першої інстанції, у зв'язку з наявністю обставин, передбачених п. 3.3 договору найму, договір був автоматично продовжений до 28 лютого 2014 року включно.

За п. 7.2 договору найму договір вважається розірваним після закінчення строку його дії.

За твердженнями позивача в позовній заяві, незважаючи на закінчення строку дії договору найму 28.02.2014 року відповідач продовжує користуватися об'єктом найму та не сплачує починаючи з березня 2014 року встановлену договором плату за таке користування, у зв'язку з чим відповідач має сплатити пеню за договором найму та неустойку за законом за невиконання обов'язку з повернення об'єкта найму у встановлений строк, а також звільнити займані ним об'єкти найму.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності, тобто обов'язок зі сплати орендної плати закон покладає на Орендаря, а право на отримання орендної плати закон надає Орендодавцю.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов'язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили

За приписами ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Згідно з п. 5.3.5 договору найму у випадку розірвання або закінчення строку дії цього договору наймач зобов'язаний звільнити об'єкт найму, попередньо привівши його у належний стан для подальшої експлуатації та здати його наймодавцю не пізніше 1 дня з дати розірвання (закінчення строку дії цього договору) по акту прийому-передачі.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, в матеріалах справи міститься акт прийому-передачі приміщення від 28.02.2014, відповідно до якого наймодавець в особі виконуючого обов'язків директора ПП "Колібріс" ОСОБА_4 прийняв, а наймач в особі директора ТОВ "СЕНТІС" Мякіш К.В. передав із найму об'єкти найму за договором.

Вказаний акт підписано зазначеними особами з обох сторін та скріплений їх печатками, заяв про викрадення печатки позивача, тощо матеріали справи не містять та сторонами не надавались.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, що акт підписаний не уповноваженою на те особою зі сторони позивача, оскільки на момент підписання акта ОСОБА_4 не був а ні керівником, а ні виконуючим обов'язки директора ПП "Колібріс", в той час як керівником та особою, уповноваженою на представництво інтересів підприємства, був ОСОБА_8, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи (статут, відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), ОСОБА_4 є єдиним засновником (учасником) Приватного підприємства "Колібріс", а ОСОБА_8 займав посаду директора підприємства з 20.12.2013.

Натомість, самим же позивачем було надано в Господарському суді міста Києва наказ № 10-К від 24.02.2014 про звільнення директора ОСОБА_8 з 24.02.2014 за власним бажанням.

Відтак, з наведеного вбачається, що з 24.02.2014, тобто, в день підписання акта прийому-передачі приміщення від 28.02.2014, ОСОБА_8 керівником Приватного підприємства "Колібріс" вже не був.

В матеріалах справи міститься також рішення б/н засновника Приватного підприємства "Колібріс" ОСОБА_4 від 25.02.2014 та виданий на його підставі наказ № 12 від 25.02.2014, яким до призначення нового директора покладено виконання обов'язків директора підприємства на Обіуха В.С.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої, що підпис Обіуха В.С., на вказаному наказі відсутній, що викликає сумнів у тому, що він був ознайомлений з покладеними на нього обов'язками.

Відповідно до ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Згідно із ст. 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

За приписами ч. 1 ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Відповідно до ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов'язків, якщо в установчих документах не визначені підстави усунення членів виконавчого органу від виконання своїх обов'язків.

З огляду на наведені приписи законодавства, ОСОБА_4, як єдиний засновник (учасник) Приватного підприємства "Колібріс" наділений повноваженнями управління підприємством.

Більше того, відповідно до п. 8.1 статуту Приватного підприємства "Колібріс" керівництво діяльністю підприємства здійснюється безпосередньо власником який самостійно вирішує питання поточної діяльності.

Належних доказів того, що ОСОБА_4 як власник не мав права на вчинення від імені Приватного підприємства "Колібріс" та у його інтересах дії у вигляді підписання акта прийому-передачі приміщення від 28.02.2014 року, скаржником ані в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції не надано.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, суд приймає акт прийому-передачі приміщення в якості належного доказу повернення наймачем об'єкта найму за договором найму № 191 від 30.08.2013 у визначеному ним порядку, що відбулося 28.02.2014.

Поряд з викладеним, позивачем також не подано жодних належних та достатніх доказів того, що відповідач після 28.02.2014 і по даний час користується приміщеннями, переданими йому в найм за договором найму.

Натомість, поданими доказами звернення до правоохоронних органів та відповідей на ці звернення доводи позивача про зайняття вказаних ним приміщень відповідачем спростовуються, а не підтверджуються.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що приміщення, які були об'єктом найму за договором найму від 30.08.2013 № 191 повернуті наймачем наймодавцю в день закінчення строку дії договору.

Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 року у справі № 910/6691/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного підприємства "Колібріс" - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Колібріс" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 року у справі № 910/6691/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/6691/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

М.Л. Яковлєв