ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2016р. Справа№ 914/571/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОНУР Конструкціон Інтернешнл», м. Київ

до відповідача: Дочірнє підприємство «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного підприємства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» м. Львів

тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Служба автомобільних доріг у Львівській області, м. Львів

про стягнення заборгованості з врахуванням встановленого індексу інфляції, пені і 3% річних від простроченої суми 5 314 474,58 грн.

Суддя Коссак С.М.

при секретарі Сало О.А.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю №б/н від 30.12.2015р.;

Від відповідача: не зявився;

Від третьої особи: ОСОБА_2З представник за довіреністю №01н-23/18-05 від 05.01.2016р.

На розгляд господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю «ОНУР Конструкціон Інтернешнл» подано позов до Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного підприємства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» за участю третьої особи особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Служба автомобільних доріг у Львівській області про стягнення заборгованості з врахуванням встановленого індексу інфляції, пені і 3% річних від простроченої суми 5 314 474, 58 грн.

Ухвалою суду від 23.02.2015р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 16.03.2015р., про що сторони були повідомлені належним чином під розписку, що підтверджуються повідомленнями про вручення поштового відправлення (оригінали поштівок в матеріалах справи).

З підстав зазначених в ухвалі суду від 16.03.2015р. розгляд справи відкладено на 30.03.2015р., а 30.03.2015р. відкладено на 08.04.2015р.

08.04.2015р. ухвалою суду продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 21.04.2015р.

З підстав зазначених в ухвалі суду від 21.04.2015р. розгляд справи відкладено на 30.04.2015р.

Ухвалою суду від 30.04.2015р. у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

З підстав зазначених в ухвалі сулу від 25.08.2015р. поновлено провадження у справі та призначено до розгляду на 02.09.2015р.

Ухвалою суду від 02.09.2015р. у справі повторно було призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

З підстав зазначених в ухвалі сулу від 07.09.2016р. поновлено провадження у справі та призначено до розгляду на 19.09.2016р., про що сторони були повідомлені належним чином під розписку, що підтверджуються повідомленнями про вручення поштового відправлення (оригінали поштівок в матеріалах справи).

З підстав зазначених в ухвалі суду від 19.09.2016р. розгляд справи відкладено на 26.09.2016р.

16.09.2016р. представником відповідача подано клопотання про колегіальний розгляд справи (вх. № 37056/16). В судовому засіданні 19.09.2016р. судом розгляд даного питань відкладено до наступного судового засідання.

В судове засідання відповідач явку повноважного представник не забезпечив, про причини не явки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлений про дату,час та місце судового засідання.

В судовому засіданні 26.09.2016р. представник позивача, проти заявленого відповідачем клопотання про призначення колегіального розгляду справи заперечує, зазначає, що дії відповідача спрямованні для затягування судового процесу. Зазначає, що не виконання зобовязань за ОСОБА_3 при наявності підтверджуючих документів не означає складність справи в розумінні ст. 4-6 ГПК України.

Згідно статті 4-6 ГПК України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Оглянувши та дослідивши матеріали справи, встановивши, що дана справа не є складною за своїм правовим характером, не потребує вивчення та дослідження великої кількості документів, суд відхиляє клопотання відповідача про призначення колегіального розгляду справи.

Позовні вимоги позивач обґрунтовуються тим, що відповідач в порушення умов ОСОБА_3 на надання послуг з ремонту (дрібний, середній) та експлуатаційного утримання автомобільної дороги загального користування державного значення Львівської області М-06 Київ-Чоп на ділянках км 665+000 - км 700+000 (надалі - «Договір» від 05.08.2013р. не здійснив оплати за виконані роботи, у звязку з чим позивач просить стягнути заборгованість сумі 5 130 505,20 грн. Крім того, в порядку ст. 625 ЦК України просить стягнути 13 072,25 грн. 3 % річних та 169 306,67 грн. інфляційних втрат та на підставі п.7.3.10 ОСОБА_3 пеню в сумі 1 590,46 грн.

В судовому засіданні 26.09.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити повністю та стягнути з відповідача за заборгованість за невиконання умов ОСОБА_3 в сумі 5 314 474,58 грн.

В судовому засіданні 26.09.2016р. представник третьої особи надав усні пояснення, зазначає, що ними як замовником за договором №06-02/13 від 15 жовтня 2013 року про надання послуг з поточного ремонту (дрібний, середній) та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення Львівської області, було прийнято та оплачено підряднику виконані роботи по договору, в тому числі роботи виконанні на ділянці дороги області М-06 Київ-Чоп 665+000км - 700+000км, що підтверджується платіжними дорученнями № 31 від 06.02.2014р., №№ 202, 214, 217 від 19.09.2013р. ( пояснення від 17.03.2015 року вх..№11204/15, копії яких знаходяться в матеріалах справи). Загальна сума сплачених коштів склала 7 163 907,20грн.

Таким чином, як зазначає 3 особа, Службою автомобільних доріг у Львівській області, як замовником, виконано усі зобовязання перед підрядником, в тому числі фінансові, за договором надання послуг з поточного ремонту (дрібного, середнього) в тому числі ділянки автомобільної дороги М-06 Київ - Чоп 665+000км - 700+000км.

В судове засідання 26.09.2016р. відповідач явку повноважного представника не забезпечив, про причини не явки суд не повідомив.

У відзиві на позовну заяву (вх.№ 13010/15 від 30.03.2015р.) відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог і просить в позові відмовити.

21.04.2015р. відповідачем подано клопотання про розстрочення виконання рішення (вх. № 16445/15), у випадку задоволення судом позовних вимог, в порядку ст. 83 ГПК України рівними частинами на 2 роки, тобто 24 місяців.

Стаття 22 ГПК України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки, явка в судове засідання представників сторін це право, а не обовязок, справа може розглядатись без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 69 ГПК України суд обмежений строками розгляду справи.

У судовому засіданні 26.09.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В процесі розгляду матеріалів справи судом встановлено.

05 серпня 2013 року між Дочірнім підприємством «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (генпідрядник, відповідач у справі та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОНУР Конструкціон Інтернешнл» (Субпідрядник, позивач у справі) було укладено Договір № 1КЧ на надання послуг з поточного ремонту (дрібний, середній) та експлуатаційного утримання автомобільної дороги загального користування державного значення Львівської області М-06 Київ-Чоп на ділянках км 665+000 - км 700+000 (надалі - Договір).

Згідно із п. 1.1. ОСОБА_3 генпідрядник доручає, субпідрядник зобовязується виконати роботи з поточного ремонту (дрібний, середній) та експлуатаційного утримання автомобільної дороги загального користування державного значення Львівської області М-06 Київ-Чоп на ділянках км 665+000 - км 700+000 (надалі роботи), а генпідрядник зобов'язується прийняти та оплатити такі роботи.

Склад та обсяг робіт, що доручаються субпідряднику визначається згідно Дефектного акту який затверджений Службою автомобільних доріг у Львівській області (замовник, третя особа у справі)(п.1.2 ОСОБА_3).

Договірна ціна, згідно із п. 3.1. ОСОБА_3, становить 7 998 000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 1 333 000,00 грн.).

Фінансування робіт, згідно із п. 3.4. ОСОБА_3, здійснюється за рахунок державних коштів Служби автомобільних доріг у Львівській області (Замовник).

Згідно із п. 4.4. ОСОБА_3 здача-приймання закінчення робіт (обєкту) здійснюється відповідно до вимог нормативних актів. Здача - приймання виконаних робіт оформляється актом приймання виконаних робіт виконаних робіт (форма №КБ-2в).

На виконання умов ОСОБА_3 позивач (субпідрядник) виконав свої зобовязання за ОСОБА_3, а відповідачем (генпідрядником) прийнятті дані роботи, що підтверджується підписаним представниками сторін актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ - 2в) та довідками про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ - 3), а саме: за вересень 2013р. на суму 4 878 907,20 грн. та за лютий 2014р. на суму 251 598,00 грн.

Згідно з п. 4.1. ОСОБА_3 розрахунки за виконані роботи по цьому договору здійснюється шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок субпідрядника після одержання від субпідрядника рахунку на оплату та після підписання сторонами Акту приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3), а також після одержання від субпідрядника документів, зазначених п. 4.2. ОСОБА_3 та виключно після отримання повного розрахунку в межах фінансування від замовника.

З матеріалів справи вбачається, що позивач листом від 30.09.2013р. вих. № 155/1/л та листом від 28.02.2014р. вих. № 13/1/л, направляв відповідачу ОСОБА_4 приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) з довідками про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3), і рахунками-фактури і первинні документи, передбачені п. 4.2. ОСОБА_3. Цими ж листами позивач висловив прохання перед відповідачем підписати та повернути йому по одному примірнику Актів (форма №КБ-2в) з довідками (форма № КБ-3).

Згідно із п.п. 6.1.1. п. 6.1. ОСОБА_3 генпідрядник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати виконанні та прийняті згідно з Актом приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) та довідок про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем підписано Акти приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) і довідки про вартість виконаних робіт (форма №КБ-3) за вересень 2013 року на суму 4 878 907,20 грн. і за лютий 2014 року на суму 251 598,00 грн., що свідчить про факт їх отримання від позивача. А відсутність в матеріалах справи інших доказів передачі цих документів відповідачеві вказує на те, що вони (документи) передано саме листами від 30.09.2013 року вих. 155/1/л і від 28.02.2014 року вих. 13/1/л. Цими же листами, як зазначено передано і інші документи, що передбачені умовами п.п. 4.1. і 4.2. ОСОБА_3.

Отже, Вартість виконаних робіт згідно акту виконаних робіт за вересень 2013р. та акту виконаних робіт за лютий 2014р. становить 5 130 505,20 грн. Належних та допустимих доказів оплати заборгованості згідно акту виконаних робіт за вересень 2013р. за поточний ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Львівської області М-06 Київ Чоп на ділянці км 666+000-км 669+000 на суму 4 878 907,20 грн. та акту виконаних робіт за лютий 2014р. (форми №КБ-2в) за експлуатаційне утримання автомобільної дороги загального користування державного значення Львівської області М-06 Київ Чоп на ділянках км 666 + 000-км 669+000 на суму 251 598,00 грн., довідок (форма №КБ-3), що є предметом спору та згідно виставлених рахунків-фактурів, після підписання їх відповідачем не подано.

Службою автомобільних доріг у Львівській області (надалі Служба), як замовником, та ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна «Автомобільні дороги України», як підрядник, було укладено договір № 06-02/13 від 15.02.2013р. на надання послуг з ремонту (дрібний, середній) та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення Львівської області.

Згідно умов договору № 06-02/13 від 15.02.2013р. підрядник зобовязувався у 2013р. надати послуги поточного ремонту (дрібний, середній) та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення Львівської області (до переліку яких також входить ділянка дороги М-06 Київ-Чоп 665+000км - 700+000км), а замовник прийняти і оплатити такі послуги в межах затверджених фінансових планів та фактичного отримання бюджетних коштів.

Відповідно до п. 4.1. договору № 06-02/13 від 15.02.2013р. замовник здійснює щомісячну оплату за надані послуги в межах надходження бюджетних коштів на підставі актів приймання їх послуг (виконаних підрядних робіт) (форма КБ-2в) та довідок про надані послуги (виконані підрядні роботи) (форма КБ № 3) підписаних сторонами.

На вказаній вище ділянці автодороги були проведені роботи з поточного ремонту (дрібного, середнього). Відповідно до підписаних сторонами актів форми роботи були прийняті та оплачені зі сторони Замовника.

Відповідно до п. 6.4.4 договору № 06-02/13 від 15.02.2013р. підрядник при виробничій необхідності залучає субпідрядні організації.

Замовником, було прийнято та оплачено підряднику виконані роботи по договору № 06-02/13 від 15.02.2013р., в тому числі роботи виконанні на ділянці дороги області М-06 Київ-Чоп 665+000км - 700+000км, що підтверджується платіжними дорученнями № 31 від 06.02.2014р., №№ 202, 214, 217 від 19.09.2013р. (копії яких знаходяться в матеріалах справи). Зокрема, платіжні доручення від 19 вересня 2013 року: №202 на суму 2 600 000,00 грн., №214 на суму 391 986, 00 грн.; №217 на суму 1 886 921, 20 грн. за виконанні роботи з поточного середнього ремонту а/д д/зн Київ Чоп 666+000-669+000 та платіжне доручення №31 від 06 лютого 2014 року на суму 2 285 050,00 грн. за виконанні роботи з експлуатації утримання а/д заг. користування держ. зн.

Таким чином, Службою автомобільних доріг у Львівській області, як замовником, виконано усі зобовязання перед підрядником, в тому числі фінансові, за договором надання послуг з поточного ремонту (дрібного, середнього) в тому числі ділянки автомобільної дороги М-06 Київ - Чоп 665+000км - 700+000км. Загальна сума сплачених коштів склала 7 163 907,20грн.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав повний розрахунок в межах фінансування від замовника (п. 4.1. ОСОБА_3) на суму 7 163 907,20грн.

Відповідно у відповідача виник обовязок оплати виконаних робіт згідно актів виконаних робіт за вересень 2013р. та лютий 2014р. довідок про вартість виконаних робіт в сумі 5 130 505,20 грн.

У звязку з не виконанням відповідачем умов ОСОБА_3, що оплати виконаних робіт згідно п. 4.1., п. 6.11.1. ОСОБА_3 позивач 15.03.2014р. направив відповідачу вимогу від 14.03.2014р. з проханням сплати існуючої заборгованості в сумі 5 130 505,20 грн. Дану вимогу відповідач отримав 18.03.2014р. (підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення), однак залишена відповідачем без відповіді.

Щодо твердження відповідача невідповідності Акту приймання виконання виконаних робіт (форма №КБ-2в) і довідки про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3) за лютий 2014р., з метою встановлення дійсних обставин справи, для розяснення питань, що викають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, з ініціативи відповідача судом призначено у справі судову експертизу.

Відповідно до Висновку №3417 судової будівельно технічної експертизи по господарській справі №914/571/15, складеного 25.08.2016р. судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, досліджено Акт приймання виконання виконаних робіт (форма №КБ-2в) та довідка про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3) за лютий 2014р. по обєкту поточний ремонт (дрібний, середній) та експлуатаційне утримання автомобільної дороги загального користування державного значення Львівської області М-06 Київ-Чоп на ділянках км 665+000 - км 700+000.

Згідно даного висновку судового експерта, встановлено, що звітна документація (довідка про вартість виконаних будівельних робіт/ та витрати/ за лютий 2014 року (форма № КБ-3; найменування будівництва та його адреса Поточний ремонт (дрібний, середній) та експлуатаційне утримання автомобільної дороги загального користування державного значення Львівської області М-06 Київ-Чоп на ділянках км 655 +000 - км 700 + 000) та акт приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2014 року (форма № КБ-2в; найменування будівництва та його адреса - Поточний ремонт (дрібний, середній) та експлуатаційне утримання автомобільної дороги загального користування державного значення Львівської області М-06 Київ-Чоп на ділянках км 655 + 000 - км 700 + 000) за порядком складання і наведеними розрахунками в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва. Невідповідність полягає тільки в тому, що на обох видах звітної документації в правому верхньому куті зазначено надпис «ЗАТВЕРДЖЕНО Наказ Мінрегіонбуду України від 4 грудня 2009 року № 554», який у формі цих документів, що згідно з нормами ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 повинні були складатися в період з 01.01.2014 року, не передбачений. Однак, такий надпис не випливає на вартість виконаних будівельно-монтажних робіт.

Доказів повної оплати відповідачем своїх зобовязань не подано.

У звязку неналежним виконанням умов ОСОБА_3 позивач просить стягнути 169 306,67 грн. інфляційних втрат, 13 072,25 грн. 3% річних та 1 590,46 грн. пені.

Доказів часткового чи повного погашення заборгованості станом на день розгляду справи сторонами до суду не надано.

Однак у додаткових письмових поясненнях від 16.09.16р. (вх. №37055/16) відповідач подає конррозрахунок заборгованості та зазначає про часткову сплату основної заборгованості згідно платіжного доручення від 23.09.2013р. № 554 на суму 2 592 200,00 грн. З цього приводу суд зазначає таке.

Пунктом 3.1. ОСОБА_3 визначено його ціну, що становить 7 998 000,00 грн. Відповідно до п.3.2. договору ціна може бути зменшена за взаємною згодою сторін. Перегляд договірної ціни обґрунтовується розрахунками і оформляється сторонами шляхом укладення додаткових угод, які є невідємними частинами цього договору.

Доказів зміни ціни ОСОБА_3 сторонами на подано.

Платіжне доручення від 23.09.2013р. № 554 на суму 2 592 200,00 грн., подане відповідачем до матеріалів справи не є належним та допустимим доказом сплати заборгованості що є предметом даного спору, оскільки Акт приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) і довідка про вартість виконаних робіт (форма №КБ-3) за вересень 2013 року на суму 4 878 907,20 грн., рахунок-фактура № СФ-000022 від 30.09.2013р. на суму 4 878 907,20 грн. та документи відповідно п.4.2. ОСОБА_3 надісланні відповідачу листом вих..№ 155/1/л тільки 30.09.2013р. Отже, обовязок оплати за даним Актом виник у відповідача, тільки після підписання Акту (форма №КБ-2в) і довідка про (форма №КБ-3) за вересень 2013 року згідно п. 4.1. ОСОБА_3.

Враховуючи, що ціна ОСОБА_3 становить 7 998 00,00 грн., заборгованість існує у розмірі 5 130 505, 20 грн., суд ухвалою зобовязував сторін звірити взаєморозрахунки, оскільки станом на час розгляду справи позивачем на підтверджувалася часткова сплата виконаних робіт за Актами, а відповідач не обґрунтовував оплату саме Актів виконаних робіт.

Про те, як і попередні звернення позивача про існування заборгованості у розмірі 5 130 505, 20 грн., так і лист від 03.03.2015 року з проханням звірити взаєморозрахунки і підтвердити суму заборгованості залишена відповідачем без реагування (докази направлення в матеріалах справи).

Відповідно до ст. 843 ЦК ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану роботу.

Як зазначено вище, Акт виконаних робіт за вересень 2013р. виставлений за поточний ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Львівської області М-06 Київ Чоп на ділянці км 666+000-км 669+000 на суму 4 878 907,20 грн., а Акт виконаних робіт за лютий 2014р. (форми №КБ-2в) - за експлуатаційне утримання автомобільної дороги загального користування державного значення Львівської області М-06 Київ Чоп на ділянках км 666 + 000-км 669+000 на суму 251 598,00 грн., довідок (форма №КБ-3),

Однак, належних та допустимих доказів оплати заборгованості згідно акту виконаних робіт за вересень 2013р. та акту виконаних робіт за лютий 2014р. (форми №КБ-2в), довідок (форма №КБ-3), що є предметом спору та згідно виставлених рахунків-фактурів, після підписання їх відповідачем не подано.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Між сторонами у справі виникли зобов'язання на підставі договору субпідряду в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Положення ст. 838 Цивільного кодексу України надають підряднику право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником як замовник.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настання цієї події.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним є виконання зобовязання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

При цьому умови укладеного між сторонами ОСОБА_3 у п.4.1. містять строк оплати вже виконаних позивачем робіт

Згідно з статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачені наслідки порушення зобовязання.

Матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем своїх зобовязань за ОСОБА_3, що зокрема, вбачається з Акту приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) і довідки про вартість виконаних робіт (форма №КБ-3) за вересень 2013 року на суму 4 878 907,20 грн. та Акту приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) і довідки про вартість виконаних робіт (форма №КБ-3) за лютий 2014 року на суму 251 598,00 грн., підписаних сторонами та скріплених печатками без жодних застережень.

З врахуванням вище наведено, суд приходить до висновку, що у відповідач відповідно п. 4.1. ОСОБА_3 зобовязаний був оплатити вартість виконаних робіт після одержання від позивача (субпідрядника) рахунку на оплату робіт та після підписання сторонами Акту приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3). Однак, після підписання згаданих вище документів, що надісланні позивачем відповідачу листом від 30.09.2013р. вих. № 155/1/л та листом від 28.02.2014р. вих. № 13/1/л, доказів належного виконання умов ОСОБА_3 відповідачем не подано.

Констатуючи ту обставину, що ціна договору складає 7 998 000,00грн., доказів зміни ціни договору сторонами не подано, третя особа перерахувала відповідачу 7 163 907,20 грн., які охоплюють плату як за ремонт дороги, так і з її експлуатаційне утримання, позивачем виставлені Акти як за ремонт дороги, так і за її експлуатаційне утримання на суму 5 130 505, 20 грн., незважаючи на листи позивача протягом 2014 2015 років про необхідність оплати заборгованості та звірку взаєморозрахунків за договором, що залишені без розгляду, не подання відповідачем належного обґрунтування сплати коштів після підписання Актів і саме за вказані роботи відповідно до п.4.1. договору, суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення основної суми заборгованості є правомірною та підлягає задоволенню, а твердження відповідача, щодо часткової оплати Актів виконаних робіт судом відхиляються за недоведеністю. При цьому позивач, ознайомившись з додатковими поясненнями відповідача від 16.09.2016 року, не підтвердив факт «добровільної проплати відповідачем 23.09.2013 року заборгованості» саме за виставлені Акти, що є предметом спору до часу їх підписання.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості в сумі 5 130 505,20 грн., оскільки такі обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно п. 7.1. ОСОБА_3 у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань за ОСОБА_3 сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим ОСОБА_3.

Згідно п. 7.3.13. ОСОБА_3 нарахування будь яких сум, щодо відповідальності генпідрядника за невиконання грошового зобовязання за цим ОСОБА_3, припиняється через місяць від порушення грошового зобовязання.

Суд здійснивши перерахунок 3% річних, прийшов до висновку, що до стягнення 3% річних в сумі 13 072,25 грн. з врахуванням ч. 2 ст. 530 ЦК України, оскільки нараховані правомірно та підлягають стягненню.

Відповідно п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд здійснивши перерахунок інфляційних втрат з врахуванням вище наведеного, дійшов висновку, що стягненню підлягають інфляційні втрати в сумі 169 306,67 грн., нараховані правомірно та підлягають стягненню, оскільки станом на 31.03.2014р. у відповідача існувала заборгованість в сумі 5 130 505,20 грн., яка індексується квітнем 2014р. 103,3%.

Відповідно п.7.3.10. ОСОБА_3 у разі порушення строків оплати робіт, генпідрядник на вимогу субпідрядника зобовязаний оплатити останньому пеню в розмірі 0,001% від суми боргу, за кожен день прострочення.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями, згідно з ч.1 статтею 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п.6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошового зобовязання встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 2.9 Постанови Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» за приписом статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало були виконати.

Відповідно до п. 2.1 Постанови Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобовязання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Сторонами в ОСОБА_3 в п. 7.3.10. визначено, що замовник сплачує пеню в розмірі 0,001 % за кожен день прострочення, але нарахування припиняється через один місяць від дня порушення такого зобовязання (п.7.3.13. ОСОБА_3).

Суд здійснивши перерахунок пені з врахуванням, що сторонами встановлено 0,001 % за кожен день прострочення, встановив, що стягненню підлягає пеня в сумі 1 590,46 грн., що не перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Крім цього, 21.04.2015р. відповідачем подано клопотання про розстрочення виконання рішення в порядку ст. 83 ГПК України враховуючи важкий матеріальний стан (сплату стягнутих судом коштів) по справі № 914/571/16 рівними частинами на 24 місяців. Доказ важкого матеріального стану надав суду баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2014р., звір про фінансові результати за рік 2014р.

Розглянувши дане клопотання, суд зазначає наступне.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідач просить суд розстрочити виконання рішення у справі, у звязку із важким матеріальним становищем, що пов'язаний з тимчасовими збитками у господарській діяльності.

Відповідно до п.7.2. постанови пленуму Вищого господарського суду № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідачем (боржником) не подано належних та допустимих доказів свого фінансового стану.

Однак, самі по собі фінансові труднощі боржника не свідчать про те, що він не може вчасно виконати рішення суду з підстав відсутності грошових коштів, оскільки така відсутність не може спричиняти неможливість виконання рішення суду з огляду на існування інших способів виконання рішення суду, крім звернення стягнення на грошові кошти у передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Крім того, заявник у своєму клопотанні не наводить жодних доказів того, що виконати рішення суду неможливо, чи з певних причин складно, а обґрунтовує свою з тимчасовими збитками в господарській діяльності.

Суд звертає увагу на ту обставину, що при вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, оскільки невиконання рішення суду порушує також і матеріальні інтереси позивача (стягувача), оскільки розстрочка може позбавити позивача від того, на що він очікував при укладенні із відповідачем ОСОБА_3, а саме вчасної та у повному обсязі оплати поставленої продукції.

Оглянувши і дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення.

Суд зазначає, відповідно до п. 5 Оглядового листа Вищого господарського Суду України від 18.02.2013р. № 01-06/374/2013 «Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)» відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Крім цього, дана позиція викладена у Постанова ВСУ від 15.05.2012р. № 3-28гс12).

Згідно з ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи зі змісту наведеного вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (79053, м. Львів, вул. В. Великого, 54; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОНУР Конструкціон Інтернешнл» (03039, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, буд. 22, літ. А, нежитлове приміщення з № 1по № 14 групи приміщень № 309; ) 5 130 505,20 грн. заборгованості, 13 072,25 грн. 3 % річних, 169 306,67 грн. інфляційних втрат, 1 590,46 грн. пені та 73 080,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 03.10.2016 року.

Суддя Коссак С.М.