ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2016 року Справа № 904/10314/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Джихур О.В. (доповідач)

суддів Виноградник О.М., Іванов О.Г.

секретар судового засідання Ситникова М.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №149/1001 від 01.04.2016 р.; ОСОБА_2 представник, довіреність №148/1001 від 01.04.2016р. (була присутня в судовому засіданні 13 вересня 2016 року);

від відповідача: ОСОБА_3 представник, довіреність б/н від 05.01.2015р.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпро

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року у справі № 904/10314/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпро

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворова", м. Дніпро

про стягнення 20 114 грн. 53 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року (суддя Рудь І.А.) в позові відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що з урахуванням визначених сторонами істотних умов Договору, які виконувались сторонами впродовж його дії, а також відсутності належних доказів на підтвердження внесення змін до таких умов, донарахування позивачем вартості спожитої відповідачем електричної енергії за минулі періоді, яка була оплачена споживачем за тарифами визначеними в Договорі внаслідок помилки постачальника, неправомірним та таким, що суперечить умовам Договору та чинному законодавству.

Порушення умов Договору з боку відповідача відсутні, оскільки позивач сам визначив в договорі тарифні групи споживання електричної енергії для відповідача, та самостійно протягом спірного періоду формував та надавав відповідачу рахунки на оплату за тарифами, узгодженими в договорі, які відповідач оплатив повністю.

Постановою від 18 травня 2016 року Дніпропетровський апеляційний господарський суд залишив рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 03 серпня 2016 року постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18 травня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до Дніпропетровськоо апеляційного господарського суду.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17 серпня 2016 року у складі колегії суддів: головуючого судді Джихур О.В. (доповідач), судді Іванов О.Г., Чус О.В. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року у справі №904/10314/15 прийнято до розгляду, який призначено на 13 вересня 2016 року о 10:00 год.

Розпорядженням керівника апарату суду ОСОБА_4 від 12 вересня 2016 року № 1241/16, у звязку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі № 904/10314/15.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 12 вересня 2016 року визначено для розгляду справи №904/10314/15 колегію суддів у складі головуючого судді Джихур О.В. (доповідач), суддів Виноградник О.М., Іванов О.Г.

Ухвалою суду від 13 вересня 2016 року апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року у справі №904/10314/15 прийнята до свого провадження зазначеною колегією суддів.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що:

- заборгованість виникла в результаті застосування Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Дніпрообленерго" неправильного тарифу для розрахунку за електроенергію, спожиту у спірний період однією з енергоустановок споживача, а саме даховою котельною, яка опалює будинок. Протягом спірного періоду споживачу помилково виставлялися рахунки, відповідно до яких споживач здійснював оплату за електроенергію, спожиту даховою котельною для цілей опалення будинку, за тарифами встановленими для населення, в той час як повинен був оплачувати за тарифом для юридичних осіб за відповідним класом напруги;

- тарифи на оплату спожитої електроенергії встановлюються виключно НКРЕ, а не енергопостачальником;

- судом застосовані загальні номи права, які містяться у Цивільному та Господарському кодексах України, замість спеціальних норм, якими регламентуються взаємовідносини сторін у галузі постачання та споживання електроенергії.

Позивач просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18 травня 2016 року скасувати, позов задовольнити.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечує, посилається на те, що відповідно до п.5.1. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31 липня 1996 року №28, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обовязків сторін.

При укладанні договору про постачання електричної енергії сторонами, в Додатку №4 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" узгоджено за обєктом приєднання "дахова котельня секція №2" тарифну групу №2, тобто тарифну групу для населення. Тарифна група була визначена позивачем і відповідач з нею погодився.

Відповідно до умов договору позивачем розраховувалась вартість спожитої відповідачем електроенергії та виставлялися рахунки, які своєчасно і в повному обсязі оплачені відповідачем. Таким чином відповідач протягом спірного періоду листопад 2012р. липень 2013р. виконав свої обовязки належним чином та відповідно до умов договору.

В судовому засіданні 25 березня 2016 року позивачем заявлено клопотання про витребування у відповідача оригіналу додаткової угоди №5/1779 від 03 липня 2013 року до договору про постачання електричної енергії від 30 листопада 2012 року №065135 (а.с.200-201, т.1).

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що після винесення рішення у справі юристам було передано лист Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворова", вих. №200/15 від 29 вересня 2015 року, з якого вбачається, що до договору були внесені зміни, якими змінена тарифна група споживання, у Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" вказана додаткова угода відсутня.

Потім, на підставі клопотання від 17 травня 2016 року позивач просив долучити до матеріалів справи ксерокопію додаткової угоди №5/1779, повідомивши, що оригінал додаткової угоди працівниками Дніпропетровського ЦОК не знайдено (т.1, а.с.220-221).

Скасовуючи постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18 травня 2016 року Вищий господарський суд в своїй постанові зазначив, що суд апеляційної інстанції не розглянув клопотання про витребування у відповідача оригіналу додаткової угоди №5 від 03 липня 2013 року, а також не розглянув клопотання від 17 травня 2016 року про залучення до матеріалів справи копії додаткової угоди №5/1779 від 03 липня 2013 року і залучивши до справи не засвідчену копію вказаної додаткової угоди суд апеляційної інстанції не врахував, що відповідно до ч.2 ст.36 Господарського процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, на підставі незасвідченої копії суд апеляційної інстанції визнав встановленим факт укладання додаткової угоди №5/1779 до договору про постачання електричної енергії №065135 від 30 листопада 2015 року.

Після отримання справи від Вищого господарського суду України, призначаючи розгляд справи на 13 вересня 2016 року апеляційний господарський суд витребував від Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" оригінал додаткової угоди №5/1779 від 03 липня 2013 року, письмове обґрунтування причин неподання господарському суду додаткової угоди №5/1779, від Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворова" витребував оригінал додаткової угоди №5/1779 від 03 липня 2013 року, належним чином засвідчену копію для приєднання до матеріалів справи (т.2, а.с.54-55).

Своїми поясненнями від 12 вересня 2016 року позивач підтримав клопотання про витребування додаткових доказів, знову пославшись на поважність причин неподання копії додаткової угоди суду першої інстанції через відсутність у нього примірника цієї угоди.

Відповідач заперечує доводи апелянта, посилається на те, що в суді першої інстанції позивач не заявляв клопотань про витребування додаткової угоди №5/1779, ця угода не була предметом дослідження у суді першої інстанції.

В судовому засіданні 13 вересня 2016 року представник відповідача пояснив, що додаткова угода №5 від 03 липня 2013 року сторонами не укладалася, відповідно, у відповідача відсутній не тільки оригінал, а й навіть копія зазначеної додаткової угоди.

Відповідач просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні 13 вересня 2016 року оголошувалась перерва до 29 вересня 2016 року.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що 30 листопада 2012 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 065135 (надалі - Договір), відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу у точці (точках) продажу електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 385,4 кВт, величини якої по об'єктах споживача визначені додатком Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. п. 9.8, 9.8.1 Договору, цей Договір набирає чинності з 01.11.2012р. і укладається на строк до 31.12.2012р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Згідно з п. 2.3.5 Договору споживач зобовязаний оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші платежі згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

Пунктом 1 додатку № 3 до Договору "Порядок розрахунків" (надалі додаток № 3) визначено, що розрахунковим періодом встановлюється один місяць з 31 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця.

Відповідно до п. 2 додатку № 3 до Договору споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним та самостійно отриманим у постачальника рахунком.

За умовами п. 4 додатку № 3 обсяги використаної електричної енергії, які підлягають оплаті, визначаються за показами засобів розрахункового обліку електричної енергії про її фактичне споживання за винятком випадків, передбачених Правилами користування електричною енергією.

Обсяги електричної енергії, що підлягають сплаті споживачем за звітний розрахунковий період визначаються з урахуванням вимог пунктів 4.1.1-4.1.6 цього додатку та підтверджуються актом про використану електричну енергію за формою, що відображена у додатку 5 до цього Договору, який споживач надає постачальнику. На підставі самостійно знятих показів приладів обліку на останню дату розрахункового періоду споживач готує в електронному вигляді та оформлює на паперовому носії акт про використану електричну енергію. Оформлений акт про використану електричну енергію, підписаний та скріплений печаткою, споживач у сканованому вигляді надає постачальнику електронною поштою протягом доби після завершення розрахункового періоду. Акт про використану електричну енергію на паперовому носії споживач надає постачальнику протягом десяти діб після завершення розрахункового періоду в двох примірниках (п. 4.3 додатку № 3 в редакції додаткової угоди № 279ЗЕВ/65-135 від 12.12.2012р.).

За умовами п. 2.2 додатку № 3, в редакції додаткової угоди № 279ЗЕВ/65-135 від 12.12.2012р., остаточний розрахунок за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплата рахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, пеня, 3% річних, індекс інфляції та інші платежі згідно з умовами цього Договору, здійснюється на підставі надісланого електронною поштою постачальником (отриманого у постачальника) рахунка протягом 5 операційних днів з дня їх отримання рахунка.

Під час визначення суми платежу в остаточному розрахунку за поточний розрахунковий період постачальником мають бути враховані суми проведених попередніх платежів за використання електричної енергії в поточному розрахунковому періоді.

На виконання умов Договору у період з листопада 2012р. по липень 2013р. позивач здійснював постачання активної електричної енергії відповідачу за адресою: вул. Литовська, б. 1, згідно визначених Договором точок обліку та узгоджених сторонами по обєктах приєднання тарифних груп споживання, а відповідач оплачував вартість спожитої електричної енергії згідно поданих актів про використану електричну енергію та виставлених позивачем рахунків, а саме:

- рахунок № 65-135/11/11/1 за листопад 2012р. на суму 1 528,50грн.;

- рахунок № 65-135/11/12 єл.п. за грудень 2012р. на суму 2 455,84грн.;

- рахунок № 65-135/11/1/ єл.п. за січень 2013р. на суму 2 147,21грн.;

- рахунок № 65-135/11/2/1 за лютий 2013р. на суму 1 792,99грн.;

- рахунок № 65-135/11/3 єл.п. за березень 2013р. на суму 1 933,44грн.;

- рахунок № 65-135/11/4/1 єл.п.о. за квітень 2013р. на суму 1 308,18грн.;

- рахунок № 65-135/11/5/1 єл.п. за травень 2013р. на суму 908,35грн.;

- рахунок № 65-135/11/6/1 за червень 2013р. на суму 839,04грн.;

- рахунок № 65-135/11/7/1 за липень 2013р. на суму 855,83грн. (а.с. 70-112).

Як зазначає позивач, протягом спірного періоду споживачу помилково виставлялися вказані вище рахунки, відповідно до яких споживач здійснював оплату за електроенергію, зокрема, спожиту даховою котельною для цілей опалення будинку, за тарифами, встановленими для оплати електроенергії, спожитої фізичними особами для задоволення своїх особистих потреб по тарифу 30,4 коп. за 1 кВт/год без ПДВ, в той час як повинен був оплачувати електроенергію, що споживалась даховою котельною, за тарифом для юридичних осіб за відповідним класом напруги. Після виявлення помилки відповідачу виставлений до оплати рахунок № 65-135/11/12/1кор на суму 20 114 грн. 53 коп., який отриманий представником споживача 05.12.2013р. та не оплачений ОСББ „Суворова, що стало підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

Згідно зі ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Статтею 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Частиною 4 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" передбачено, що споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 5.1 Правил користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕУ від 31.07.1996р. № 28 (зі змінами та доповненнями) (надалі - Правила) договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачем укладається один договір про постачання електричної енергії за усіма об'єктами споживача, які розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом. За взаємною згодою сторін можуть бути укладені окремі договори про постачання електричної енергії за кожним об'єктом споживача.

При укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору (додаток 3) (п. 5.2 Правил).

Зокрема, пунктом 5.5 Правил встановлено, що договір про постачання електричної енергії повинен містити визначені цим пунктом умови, що є істотними та обов'язковими для цього виду домовленостей, в тому числі, клас напруги споживача за точкою продажу, порядок застосування тарифів на електричну енергію, що використовується на потреби струмоприймачів різних тарифних груп тощо.

Згідно п. 5.22 Правил, до договорів, укладення яких передбачено цими Правилами, за взаємною згодою сторін можуть бути оформлені додатки. В додатках до відповідного договору обумовлюються технічні та організаційні особливості врегулювання відносин між сторонами. Додатки мають не суперечити законодавству України, в тому числі цим Правилам та нормативно-технічним документам.

Так, за умовами п. 4.3 Додатку № 3 Порядок розрахунків до Договору, вид тарифу для розрахунків за електричну енергію, вибраний споживачем, зазначається у додатку до Договору Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Згідно додатку № 4 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії до Договору позивач та відповідач узгодили перелік приєднань і точок комерційного обліку споживача та інших суб'єктів господарювання, приєднану та дозволену потужність, а також тарифну групу та групу споживання за кожним об'єктом приєднання. Зокрема, за обєктом „Дахова котельна секція № 2 узгоджена тарифна група споживання 2, тобто тарифна група для населення (а.с. 66-67).

Згідно розяснень Національної комісії регулювання електроенергетики, викладених у листі від 22.03.2004р. № 05-34-11/1176, відповідно до діючої методології розрахунку роздрібного тарифу на спожиту електроенергію, тарифу на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами та тарифу на постачання електроенергії, затвердженої постановою НКРЕ від 06.05.1998р. № 564, споживачі об'єднанні у 2 групи і розподіляються за 2 класами напруги. До 1 групи належать споживачі промислові та прирівняні до них, комерційні, сільськогосподарські споживачі-виробники, непромислові; до 2 групи - міське та сільське населення .

Крім того, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері електроенергетики (надалі - НКРЕ) від 23.04.2012р. № 498 затверджено Порядок застосування тарифів на електроенергію (надалі - Порядок).

Як зазначає позивач, посилаючись на п. 3 Порядку застосування тарифів на електроенергію, об'єднання співвласників багатоквартирного будинку не відносяться до споживачів, прирівняних до населення. Тому у позивача були відсутні правові підстави для застосовування тарифів для населення при розрахунках за електроенергію, спожиту даховою котельною ОСББ, у звязку з чим він зобовязаний оплатити різницю в тарифах за спожиту електроенергію у період листопад 2012 липень 2013 року на підставі рахунку №65-135/11/12/1юр на суму 20 114, 53 грн.

Матеріали справи свідчать, що позивач протягом спірного періоду листопад 2012 липень 2013 року щомісяця формував рахунки відповідно до узгоджених в договорі тарифів та надавав їх відповідачу до сплати, що позивачем не заперечується та підтверджено матеріалами справи.

При цьому, при розрахунку вартості спожитої відповідачем електроенергії за приладом обліку "дахова котельня" позивачем застосовувався тариф, як для населення, оскільки саме цей тариф був узгоджений в договорі.

Отже юридичною підставою для оплати відповідчаем спожитої електроенергії за тарифом для населення протягом спірного періоду листопад 2012 липень 2013 року був договір про постачання електричної енергії та виставлені позивачем рахунки.

Відповідно до ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

У відповідності до ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З метою повного та всебічного розгляду справи, апеляційний господарський суд зобовязав сторони надати оригінал додаткової угоди №5/1779 від 03 липня 2013 року, на укладення якої посилався в апеляційній інстанції позивач.

Проте, жодна із сторін витребувану додаткову угоду не надала, відповідач заперечує її укладення, а позивач надав лише копію, яка не засвідчена належним чином, оригінал вказаної угоди, за твердженням позивача, у нього відсутній.

Згідно п.9.5 договору про постачання електричної енергії №065135 від 30 листопада 2012 року усі зміни та доповнення до цього Договору оформляються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін.

За таких обставин, судова колегія вважає, що належними доказами не підтверджується внесення змін до договору від 30 листопада 2012 року в частині зміни тарифної групи споживання на підставі додаткової угоди №5/1779 від 03 липня 2013 року.

Отже, судова колегія погоджується з висновком господарського суду, що донарахування позивачем вартості спожитої відповідачем електроенергії за минулі періоди, оплачені споживачем за іншими тарифами, ніж визначені в договорі є неправомірним, у звязку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

З огляду на викладене, доводи апелянта не спростовують законних висновків господарського суду.

Таким чином, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року відповідає діючому законодавству, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.49, 99, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпро залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року у справі № 904/10314/15 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Джихур

Суддя О.М. Виноградник

Суддя О.Г. Іванов

(Дата підписання постанови в повному обсязі 04.10.16 р.)