РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2016Справа №910/12019/16
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного вищого навчального закладу «Київський міжнародний університет»
До За участю про Київської міської ради Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) визнання недійсним та скасування рішення
Представники:

від Позивача: Босенко М.І. (представник за Довіреністю);

Вірченко С.П. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Власенко І.І. (представник за Довіреністю);

від Третьої особи: не з'явились;

від ОСОБА_4: ОСОБА_5 (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватний вищий навчальний заклад «Київський міжнародний університет» (надалі також - «Позивач») звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (надалі також - «Відповідач») про визнання недійсним та скасування рішення.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що рішенням Київської міської ради від 19.07.2005 року №888/3463 затверджено проект відведення земельної ділянки та вирішено передати Приватному вищому навчальному закладу «Київський міжнародний університет» у довгострокову оренду на 10 років земельну ділянку площею 0,68 га для реконструкції з розширенням будівлі університету з подальшою її експлуатацією та обслуговуванням на вул. Верховинній, 80-Б у Святошинському районі м. Києва у зв'язку з переходом права власності на нежитловий будинок. 07.10.2005 року між Київською міською радою (Орендодавець) та Приватним вищим навчальним закладом «Київський міжнародний університет» (Орендар) було укладено Договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого Орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 19.07.2005 р. за №888/3463 за Актом приймання - передачі передав, а Орендар прийняв в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку, визначену цим Договором, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 14.10.2005 р. за №75-6-00237 у книзі записів державно реєстрації договорів, та посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори за реєстровим №17-5005. Як зазначає Позивач, листом №438 від 07.11.2013 року він звернувся до Відповідача з проханням поновити договір оренди земельної ділянки від 07.10.2005 р. на тих самих умовах на той самий строк, надіславши проект угоди про поновлення договору у 3 екз. Рішенням Київської міської ради від 11.02.2016 року №68/68 відмовлено Приватному вищому навчальному закладу «Київський міжнародний університет» (кадастрова справа №А-22122, клопотання про поновлення договору оренди №КОП-0760 від 30.11.2015 р.) в поновленні договору оренди земельної ділянки від 14.10.2005 р., укладеного між Київською міською радою та Приватним вищим навчальним закладом «Київський міжнародний університет». Як зазначає Позивач, вказане рішення є нечинним та підлягає скасуванню, оскільки на адресу Орендаря не надіслано жодного листа - відмови щодо продовження користування земельною ділянкою, а останній звернувся з наміром продовжити його дію без зміни меж земельної ділянки та цільового призначення, а тому продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди. Крім того, у рішенні Відповідача не зазначено в чому полягає нецільове використання земельної ділянки, оскільки наявність або відсутність порушень з боку Орендаря у вчиненні будівництва не стосується предмету даного спору, є правовідносинами у сфері містобудування. Також, на території спірної земельної ділянки знаходиться введений в експлуатацію об'єкт 1-ї черги реконструкції, а тому на підставі ст.120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України у набувача виникає право (власності чи користування) на земельну ділянку, на якій знаходиться об'єкт. Таким чином, просить Суд визнати недійсним (нечинним) та скасувати рішення Київської міської ради №68/68 від 11.02.2016 року «Про відмову у поновленні Приватному вищому навчальному закладу «Київський міжнародний університет» договору оренди земельної ділянки на вул. Верховинній, 80-Б у Святошинському районі м. Києва».

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.07.2016 року порушено провадження у справі № 910/12019/16, судове засідання призначено на 20.07.2016 року.

19.07.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 01.07.2016 року та клопотання про забезпечення позову, в якому просить Суд заборонити Відповідачу вчинити відповідні дії для зняття з реєстрації Договору оренди земельної ділянки від 07.10.2005 року за реєстраційний №75-6-00237, укладеним між Київською міською радою та Приватним вищим навчальним закладом "Київський міжнародний університет" для реконструкції з розширенням будівлі університету з подальшою експлуатацією та обслуговуванням (відчужити земельну ділянку), до набрання законної сили судового рішення по справі.

20.07.2016 року в судове засідання з'явились представники сторін. Представник відповідача в судовому засіданні подав відзив на позовну заяву, однак вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 01.07.2016 року виконав не в повному обсязі.

Суд приймає до розгляду клопотання Позивача про забезпечення позову.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) сторін надати докази на підтвердження звернення Приватного вищого навчального закладу "Київський міжнародний університет" із листом про поновлення Договору оренди земельної ділянки №КОП-0760 від 30.11.2015 року, на підставі якого Рішенням №68/68 від 11.02.2016 року Київською міською радою було відмовлено у поновлення Договору.

2) Позивача надати докази на підтвердження направлення та отримання Київською міською радою листа про поновлення договору оренди земельної ділянки № 438 від 07.11.2013 року з доданими до нього документами.

3) Відповідача надати докази на підтвердження використання Приватним вищим навчальним закладом "Київський міжнародний університет" земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Також, Суд зазначає, що відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як зазначає Верховний Суд України в листі №1-5/45 від 25.01.2006 критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ. Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади.

Відтак, виходячи з неналежного невиконання вимог ухвали суду та необхідністю витребування додаткових доказів по справі, належна підготовка яких потребує достатнього часу, з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, забезпечення рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд вважає за доцільне продовжити строк розгляду спору на 15 днів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.07.2016 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 07.09.2016 року, у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

05.09.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли заперечення на відзив та документи для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду віл 20.07.2016 року.

05.09.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

07.09.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від депутата Київської міської ради Антоненка Прохора Дмитровича надійшло клопотання, в якому просить Суд залучити його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача.

07.09.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від депутата Київської міської ради Антоненка Прохора Дмитровича надійшло клопотання, в якому просить Суд залучити його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача.

07.09.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від депутата Київської міської ради Чернецького Олега Станіславовича надійшло клопотання, в якому просить Суд залучити його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача.

07.09.2016 року в судове засідання з'явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача належним чином вимоги ухвали суду від 20.07.2016 року не виконав, а в судовому засіданні подав документи для долучення до матеріалів справи.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання Позивача про відкладення розгляду справи, а щодо клопотань Антоненка Прохора Дмитровича та Чернецького Олега Станіславовича, про залучення їх до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача, Суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Відповідно до п. 1.6 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ст. 27 ГПК передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін. З підстав, зазначених у третьому і четвертому реченнях частини першої згаданої статті, господарський суд залучає певну особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, й за відсутності згаданих заяви чи клопотання. Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали та обставини справи, Суд відмовляє в задоволенні клопотань Антоненка Прохора Дмитровича та Чернецького Олега Станіславовича, про залучення їх до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача, оскільки рішення по справі №910/12019/16 не вплине на їх права та обов'язки.

Однак, Суд вважає з необхідне залучити до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який згідно з законодавством забезпечує виконання повноважень Київської міської ради та виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у сфері земельних відносин та здійснює управління землями комунальної власності територіальної громади міста Києва, землями державної власності в межах міста Києва, розпорядником яких є виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація).

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача направити копію позовної заяви Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та надати Суду докази на підтвердження направлення;

2) Відповідача надати письмові пояснення з урахуванням заперечень та документів, наданих Приватним вищим навчальним закладом "Київський міжнародний університет";

3) Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надати письмові пояснення по суті позовних вимог Приватного вищого навчального закладу "Київський міжнародний університет".

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як зазначає Верховний Суд України в листі №1-5/45 від 25.01.2006 критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ. Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади.

Відтак, у зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання, необхідності залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, необхідності витребування додаткових доказів по справі та надання сторонам достатнього часу для виконання вимог ухвали суду, з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, забезпечення рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд вважає за доцільне відкласти розгляд справи за межами строків, встановленими Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.09.2016 року залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), відкладено розгляд справи на 21.09.2016 року, у зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, залученням до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, витребуванням додаткових доказів по справі.

14.09.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

19.09.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії опису вкладення та копію фіскального чека на підтвердження направлення позовної заяви на адресу Третьої особи.

21.09.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від ОСОБА_4 надійшло клопотання про залучення її до участі у справі №910/12019/16 в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача.

В судовому засіданні 21 вересня 2016 року представники Позивача підтримали вимоги та доводи позовної заяви, просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні представник Відповідача надав усні пояснення по суті спору, викладені у відзиві на позовну заяву, якими заперечив проти задоволення позовних вимог. В судовому засіданні представник ОСОБА_4 підтримав подане клопотання про залучення її до участі у справі №910/12019/16 в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача. В судове засідання представник Третьої особи в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 07.09.2016 року у справі № 910/12019/16.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є 01601, м.Київ, ВУЛИЦЯ ХРЕЩАТИК, будинок 32-А.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/12019/16 направлялись на адресу Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Третя особа про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Що стосується Клопотання ОСОБА_4 про залучення її до участі у справі №910/12019/16 в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача, Суд зазначає.

Статтею 27 Господарського процесуального кодексу України визначено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Відповідно до п. 1.6 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ст. 27 ГПК передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін. З підстав, зазначених у третьому і четвертому реченнях частини першої згаданої статті, господарський суд залучає певну особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, й за відсутності згаданих заяви чи клопотання. Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали та обставини справи, Суд відмовляє в задоволенні клопотань Антоненка Прохора Дмитровича та Чернецького Олега Станіславовича, про залучення їх до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача, оскільки рішення по справі №910/12019/16 не вплине на їх права та обов'язки.

Однак, Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 не наведено належних обґрунтувань щодо того, як рішення у даній справі може вплинути на права або обов'язки останньої щодо однієї з сторін, а тому Суд відмовляє в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про залучення її до участі у справі №910/12019/16 в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача.

Приймаючи до уваги, що Третя особа була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Третьої особи не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 21 вересня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

Рішенням Київської міської ради від 19.07.2005 року №888/3463 затверджено проект відведення земельної ділянки та вирішено передати Приватному вищому навчальному закладу «Київський міжнародний університет» у довгострокову оренду на 10 років земельну ділянку площею 0,68 га для реконструкції з розширенням будівлі університету з подальшою її експлуатацією та обслуговуванням на вул. Верховинній, 80-Б у Святошинському районі м. Києва у зв'язку з переходом права власності на нежитловий будинок.

07.10.2005 року між Київською міською радою (Орендодавець) та Приватним вищим навчальним закладом «Київський міжнародний університет» (Орендар) було укладено Договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого Орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 19.07.2005 р. за №888/3463 за Актом приймання - передачі передав, а Орендар прийняв в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку, визначену цим Договором, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 14.10.2005 р. за №75-6-00237 у книзі записів державно реєстрації договорів, та посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори за реєстровим №17-5005.

Відповідно до п.2.1 Договору об'єктом оренди відповідно до цього Договору є земельна ділянка з наступними характеристиками: місце розташування - вул. Верховинна, 80-Б у Святошинському районі м. Києва; розмір - 16766 кв.м.; цільове призначення - для реконструкції з розширенням будівлі університету з подальшою її експлуатацією та обслуговуванням; кадастровий номер - :75:211:0015.

Згідно з п.3.1 Договору він укладений на 10 років.

Пунктом 8.4 Договору передбачено, що Орендар зобов'язаний, зокрема, завершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженого в установленому порядку, але не пізніше, ніж через три роки з моменту державної реєстрації Договору; використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення.

Договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. (п.11.3 Договору)

Відповідно до п.11.7 Договору після закінчення строку, на який було укладено цей договір, Орендар, за умови належного виконання своїх обов'язків, має за інших рівних умов переважне право на поновлення Договору. У цьому разі Орендар повинен не пізніше, ніж за 3 місяці до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію. У разі поновленні договору на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди земельної ділянки від 07.10.2005 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв земельну ділянку: місце розташування - вул. Верховинна, 80-Б у Святошинському районі м. Києва; розмір - 16766 кв.м.; цільове призначення - для реконструкції з розширенням будівлі університету з подальшою її експлуатацією та обслуговуванням; кадастровий номер - :75:211:0015, що підтверджується Актом приймання - передачі земельної ділянки від 14.10.2005 року.

07.11.2013 року Позивач листом за вих. №438 просив Київську міську раду поновити договір оренди земельної ділянки від 07.10.2005 року (реєстраційний №75-6-00237) площею 0,6766 га, кадастровий номер - :75:211:0015, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Верховинна, 80-Б, додавши проект додаткової угоди про поновлення договору оренди у 3 екз., копію договору оренди, який був отриманий Відповідачем 12.11.2013 року за вх. №08/18609, що підтверджується відповідною відміткою на листі.

Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом №6 від 25.11.2013 року повідомив Позивача, що зазначене звернення буде враховано в подальшій роботі та долучено до матеріалів документації із землеустрою.

30.11.2015 року Позивач звернувся до Відповідача з клопотанням №КОП-0760 про поновлення договору оренди земельної ділянки (лист - повідомлення).

Рішенням Київської міської ради від 11.02.2016 року №68/68 відмовлено Приватному вищому навчальному закладу «Київський міжнародний університет» (кадастрова справа №А-22122, клопотання про поновлення договору оренди №КОП-0760 від 30.11.2015 р.) в поновленні договору оренди земельної ділянки від 14.10.2005 р., укладеного між Київською міською радою та Приватним вищим навчальним закладом «Київський міжнародний університет» з огляду на порушення орендарем цільового призначення земельної ділянки, передбаченого договором оренди, в частині реконструкції другої черги будівлі університету та беручи до уваги суттєвий громадський спротив щодо протиправного будівництва.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що вказане рішення є нечинним та підлягає скасуванню, оскільки на адресу Орендаря не надіслано жодного листа - відмови щодо продовження користування земельною ділянкою, а останній звернувся з наміром продовжити його дію без зміни меж земельної ділянки та цільового призначення, а тому продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди. Крім того, у рішенні Відповідача не зазначено в чому полягає нецільове використання земельної ділянки, оскільки наявність або відсутність порушень з боку Орендаря у вчиненні будівництва не стосується предмету даного спору, є правовідносинами у сфері містобудування. Також, на території спірної земельної ділянки знаходиться введений в експлуатацію об'єкт 1-ї черги реконструкції, а тому на підставі ст.120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України у набувача виникає право (власності чи користування) на земельну ділянку, на якій знаходиться об'єкт. Таким чином, просить Суд визнати недійсним (нечинним) та скасувати рішення Київської міської ради №68/68 від 11.02.2016 року «Про відмову у поновленні Приватному вищому навчальному закладу «Київський міжнародний університет» договору оренди земельної ділянки на вул. Верховинній, 80-Б у Святошинському районі м. Києва».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Приватного вищого навчального закладу «Київський міжнародний університет» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору оренди земельної ділянки від 07.10.2005 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. (ст. 174 Господарського кодексу України)

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються, зокрема, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі".

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об'єктом права власності українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону однією з істотних умов договору оренди землі є строк дії договору оренди.

Згідно з частиною першою статтею 19 Закону строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Згідно з п.3.1 Договору він укладений на 10 років.

Статтею 31 Закону визначено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Разом з тим, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Таке право орендарю надано статтею 33 Закону, якою визначено порядок та умови поновлення договору оренди землі.

07.11.2013 року Позивач листом за вих. №438 просив Київську міську раду поновити договір оренди земельної ділянки від 07.10.2005 року (реєстраційний №75-6-00237) площею 0,6766 га, кадастровий номер - :75:211:0015, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Верховинна, 80-Б, додавши проект додаткової угоди про поновлення договору оренди у 3 екз., копію договору оренди, який був отриманий Відповідачем 12.11.2013 року за вх. №08/18609, що підтверджується відповідною відміткою на листі.

30.11.2015 року Позивач звернувся до Відповідача з клопотанням №КОП-0760 про поновлення договору оренди земельної ділянки (лист - повідомлення), додавши до вказаного клопотання документи, передбачені Тимчасовим порядком передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві, угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки.

Рішенням Київської міської ради від 11.02.2016 року №68/68 відмовлено Приватному вищому навчальному закладу «Київський міжнародний університет» (кадастрова справа №А-22122, клопотання про поновлення договору оренди №КОП-0760 від 30.11.2015 р.) в поновленні договору оренди земельної ділянки від 14.10.2005 р., укладеного між Київською міською радою та Приватним вищим навчальним закладом «Київський міжнародний університет» з огляду на порушення орендарем цільового призначення земельної ділянки, передбаченого договором оренди, в частині реконструкції другої черги будівлі університету та беручи до уваги суттєвий громадський спротив щодо протиправного будівництва.

Пунктом 2.17. постанови № 6 від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" (із змінами і доповненнями) пленуму Вищого господарського суду України передбачено, що до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на дату, з якої виникло переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки. При цьому, якщо відповідні правовідносини виникли між сторонами до внесення змін Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (набрав чинності з 12.03.2011) до статті 33 Закону України "Про оренду землі", судам слід брати до уваги, що попередня редакція зазначеної статті Закону України "Про оренду землі" не передбачала автоматичного поновлення договорів оренди землі. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності пов'язувалася з наявністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Таким чином, ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у ч. 1 регламентує переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі, а в ч. 6 - підстави поновлення договору оренди, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення. Таким чином, при продовженні договору оренди землі у спосіб реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк, незмінними будуть залишатися лише сторони договору оренди землі (з урахуванням положень про правонаступництво), розмір земельної ділянки та її цільове призначення. Інші ж умови можуть змінюватися.

Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди, а саме: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Тобто для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі №3-312гс16, від 13.04.16 у справі №6-2027цс15, від 25.02.15 у справі №6-219цс14.

Судом встановлено, що за умовами Договору оренди земельної ділянки від 07.10.2005 року Позивачу було надано в оренду земельну ділянку: місце розташування - вул. Верховинна, 80-Б у Святошинському районі м. Києва; розмір - 16766 кв.м.; цільове призначення - для реконструкції з розширенням будівлі університету з подальшою її експлуатацією та обслуговуванням; кадастровий номер - :75:211:0015.

14.10.2014 року Приватним вищим навчальним закладом «Київський міжнародний університет» було зареєстровано право приватної власності на нежитлову будівлю в літері «Б» за адресою: м. Київ, вул. Верховинна, 80- Б, що підтверджується свідоцтвом про право власності серії СТА №347577.

Як вбачається з матеріалів технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі Приватному вищому навчальному закладу «Київський міжнародний університет» для реконструкції з розширенням будівлі університету з подальшою її експлуатацією та обслуговуванням на вул. Верховинній, 80 - Б у Святошинському районі м. Києва, складеної Товариством з обмеженою відповідальністю «Праволенд», листом №186 від 12.04.2012 р. Позивач просив Відповідача внести зміни у рішення Київської міської ради та договір оренди земельної ділянки від 07.10.2005 р. в частині цільового призначення вказаної земельної ділянки.

Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зареєстровані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на вул. Верховинна, 80 -б у Святошинському районі м. Києва №31.03.2014 р. №3058/0/12/009-14 для другої черги реконструкції з розширенням будівлі університету.

27.08.2014 року Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у м. Києва видано Приватному вищому навчальному закладу «Київський міжнародний університет» декларацію про початок виконання будівельних робіт другої черги реконструкції з розширенням будівлі університету під сімейний гуртожиток квартирного типу за адресою: м. Київ, вул. Верховинна, 80- Б.

Листом №305 від 02.09.2015 року Позивач просив Товариство з обмеженою відповідальністю «Праволенд» виконати проектно - вишукувальні роботи з розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) переданої в оренду Приватному вищому навчальному закладу «Київський міжнародний університет» для реконструкції з розширенням будівлі університету з подальшою її експлуатацією та обслуговуванням та будівництва житлового будинку для викладачів і студентів університету з подальшою його експлуатацією та обслуговуванням на вул. Верховинній, 80 - Б у Святошинському районі м. Києва.

05.11.2015 року Департаментом державної архітектурно - будівельної інспекції у м. Києві проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Приватним вищим навчальним закладом «Київський міжнародний університет» на об'єкті: «Друга черга реконструкції з розширенням будівлі університету під сімейний гуртожиток, вул. Верховинна, 80- Б, м. Київ», за результатами якої складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким встановлено, що замовником виконуються будівельні роботи без отримання документа, який надавав би право на виконання будівельних робіт, чим порушено ст. ст. 34,37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», розроблено та затверджено проектну документацію з порушенням ч.1 ст. 31, ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовником подано недостовірні дані в декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.08.2014 р., а саме: зазначена невірна категорія складності об'єкта будівництва, чим порушено ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також на об'єкті будівництва незабезпечена організація та охорона праці.

За результатами виявлених порушень Департаментом державної архітектурно - будівельної інспекції у м. Києві складені протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 05.11.2015 року та винесено припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема, будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт від 05.11.2015 року.

Рішенням Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у м. Києві №25 від 09.11.2015 року скасовано декларацію про початок виконання будівельних робіт: «Друга черга реконструкції з розширенням будівлі університету під сімейний гуртожиток квартирного типу за адресою: м. Київ, вул. Верховинна, 80- Б» від 27.08.2014 року.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» інформація про об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки) є істотною умовою договору. Зміна такої умови договору тягне за собою наслідки, передбачені ч. 10 ст. 33 цього Закону, якою установлено, що у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Таким чином, Суд звертає увагу, що у разі зміни фактичної площі і межі земельної ділянки після укладення договору оренди земельної ділянки пролонгація укладеного раніше договору у порядку, передбаченому ч.ч. 1, 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» є неможливою, оскільки такі зміни мають наслідком укладання договору оренди земельної ділянки із дотриманням вимог закону щодо порядку одержання земельної ділянки на праві оренди. Крім того, недосягнення між сторонами згоди щодо орендної плати не дає підстав вважати, що договір автоматично продовжився на попередніх умовах.

Суд звертає увагу, що всупереч умовам Договору оренди земельної ділянки від 07.10.2005 року Позивач використовував земельну ділянку не за цільовим призначенням, оскільки земельну ділянку було надано для реконструкції з розширенням будівлі університету з подальшою її експлуатацією та обслуговуванням, на яку було зареєстровано право приватної власності Позивача, що підтверджується свідоцтвом про право власності серії СТА №347577, але в подальшому Позивачем розпочато реконструкцію з розширенням будівлі університету під сімейний гуртожиток квартирного типу за адресою: м. Київ, вул. Верховинна, 80- Б, у зв'язку з чим Позивач просив змінити цільове призначення вказаної земельної ділянки. Крім того, при здійсненні реконструкції другої черги Приватним вищим навчальним закладом «Київський міжнародний університет» були порушені норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у зв'язку з чим останнього було притягнуто до відповідальності та скасовано декларацію про початок виконання будівельних робіт: «Друга черга реконструкції з розширенням будівлі університету під сімейний гуртожиток квартирного типу за адресою: м. Київ, вул. Верховинна, 80- Б» від 27.08.2014 року.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що у випадку використання вказаної земельної ділянки не за цільовим призначенням, визначеним умовами Договору оренди земельної ділянки від 07.10.2005 року, після укладення договору оренди земельної ділянки пролонгація укладеного раніше договору у порядку, передбаченому ч.ч. 1, 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» є неможливою, оскільки такі зміни мають наслідком укладання договору оренди земельної ділянки із дотриманням вимог закону щодо порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Також, листом №433 від 06.11.2013 року Приватний вищий навчальний заклад «Київський міжнародний університет» просив Київську міську раду внести зміни до договору оренди земельної ділянки від 07.10.20005 року в частині розміру орендної плати, у відповідь на який Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом №05704-26380 від 16.12.2013 року повідомив, що матиме можливість підготувати розрахунок розміру орендної плати та проект відповідного рішення за наявності оригіналів документів, виданих Головним управлінням Держземагенства у м. Києва.

Крім того, як вбачається з угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки, яка була надіслана разом з листом Позивача за вих. №438 від 07.11.2013 року, яким останній просив Київську міську раду поновити договір оренди земельної ділянки від 07.10.2005 року, Приватний вищий навчальний заклад «Київський міжнародний університет» у п.2 вказаної угоди просив умови договору оренди, крім строку оренди, залишити без змін, отже останній мав намір змінити умови договору.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що недосягнення між сторонами згоди щодо орендної плати та умов договору не дає підстав вважати, що договір автоматично продовжився на попередніх умовах відповідно до частини 6 статті ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Рішенням Київської міської ради №63/9120 від 28.02.2013 року «Про Тимчасовий порядок передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві» затверджено форми таких клопотань, зокрема, клопотання (лист-повідомлення) про поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з додатком 5 до цього рішення.

Відповідно до п.3 статті 34 розділу 12 Тимчасового порядку до листа-повідомлення додаються:

проект додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки, підписаний та скріплений печаткою орендаря;

витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку;

нотаріально посвідчені копії документів щодо правового статусу об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд) та копія матеріалів технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, якщо такі розташовані на земельній ділянці;

довідка податкового органу про відсутність заборгованості по сплаті орендної плати;

технічна документація із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у випадку відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у зв'язку із повною (частковою) втратою в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженням, що унеможливлює використання межових знаків;

документи, які підтверджують виконання умов договору щодо будівництва об'єкта будівництва або які обґрунтовують необхідність поновлення договору оренди для початку або завершення такого будівництва (у разі якщо договором оренди встановлювався строк для завершення будівництва об'єкта);

засвідчені печаткою та підписом керівника орендаря копії установчих документів (для юридичних осіб), витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (для юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців), копія реєстраційного номера облікової картки платника податку (крім громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України) (для фізичних осіб - підприємців), а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу, та копія реєстраційного номера облікової картки платника податку (крім громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України);

довіреність або засвідчена в установленому порядку її копія, на підставі якої інтереси заявника представлятиме його уповноважена особа (у разі якщо клопотання подається представником).

Суд звертає увагу, що до листа Приватного вищого навчального закладу «Київський міжнародний університет» №438 від 07.11.2013 року про поновлення договору оренди земельної ділянки від 07.10.2005 року (реєстраційний №75-6-00237) площею 0,6766 га, кадастровий номер - :75:211:0015, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Верховинна, 80-Б не були додані всі необхідні документи згідно з переліком, зазначеним у п.3 статті 34 розділу 12 Тимчасового порядку.

30.11.2015 року Позивач звернувся до Відповідача з клопотанням №КОП-0760 про поновлення договору оренди земельної ділянки (лист - повідомлення), додавши до вказаного клопотання документи, передбачені Тимчасовим порядком передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві, угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що Приватний вищий навчальний заклад «Київський міжнародний університет», незважаючи на нецільове використання земельної ділянки, звернувся до Орендаря з повідомленням про поновлення строку договору оренди земельної ділянки від 07.10.2005 року, укладеного між Київською міською радою та Приватним вищим навчальним закладом «Київський міжнародний університет» строком на 10 років (п.3.1 договору), після спливу строку договору оренди, оскільки чинним законодавством України чітко визначено, що таке повідомлення повинно бути здійснено до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Крім того, Суд не приймає до уваги посилання Позивача на те, що до спірних правовідносин повинна застосовуватись частина шоста статті 33 Закону України "Про оренду землі" про автоматичне поновлення договору оренди на той самий строк і на тих самих умовах, оскільки у відповідь на клопотання Позивача Відповідач надав відповідь викладену у рішенні Київської міської ради №68/68 від 11.02.2016 року «Про відмову у поновленні Приватному вищому навчальному закладу «Київський міжнародний університет» договору оренди земельної ділянки на вул. Верховинній, 80-Б у Святошинському районі м. Києва», а відтак відсутні підстави вважати, що Відповідач не скористався своїм правом врегулювати орендні відносини. Разом з тим, як вже зазначалося, приписи частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" застосовуються у разі неотримання відповіді від Орендодавця.

За таких обставин, Київська міська рада правомірно, в межах наданих їй чинним законодавство України повноважень, прийняла рішення №68/68 від 11.02.2016 року «Про відмову у поновленні Приватному вищому навчальному закладу «Київський міжнародний університет» договору оренди земельної ділянки на вул. Верховинній, 80-Б у Святошинському районі м. Києва», оскільки Приватний вищий навчальний заклад «Київський міжнародний університет» не реалізував своє переважне право на укладення договору оренди на новий строк (поновлення договору оренди землі), ним порушений порядок поновлення договору оренди землі, встановлений статтею 33 Закону України "Про оренду землі", порядок використання земельної ділянки за цільовим призначенням, а тому у Київської міської ради були відсутні правові підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки від 07.10.2005 року на новий строк.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Позивач не обґрунтував та не довів Суду належними та допустимими доказами в порядку статей 33, 34,36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження прийняття Київською міською радою неправомірного рішення, оскільки Відповідач діяв в межах наданих йому повноважень відповідно до норм чинного законодавства України, а тому позовні вимоги Приватного вищого навчального закладу «Київський міжнародний університет» до Київської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Приватного вищого навчального закладу «Київський міжнародний університет» до Київської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 26 вересня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин