ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 рокуСправа № 912/2926/16
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Колодій С.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 912/2926/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина", м. Київ

до фермерського господарства "Віра Вікторія", Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Кіровка

про стягнення 274 492,27 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 8649 від 23.08.2016 р.

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № б/н від 18.09.2016 р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" звернулося до господарського суду з позовною заявою про стягнення з фермерського господарства "Віра Вікторія" 200 000,04 грн. основної заборгованості, 40 787,31 грн. пені, 24 459,00 грн. 24% річних за користування грошовими коштами, 8 000,00 грн. інфляційних втрат, з покладенням на відповідача судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача умов договору поставки товару № 02ТР/РО-15 трактору (тракторів) на умовах розстрочення оплати, в частині оплати поставленого товару.

16.08.2016 року позивачем подано заяву про зменшення суми основного боргу та уточнення позовних вимог, з урахуванням якої останній уточнив прохальну частину позовної заяви, в зв"язку з чим просить стягнути з відповідача 180 000,04 грн. основного боргу, 41 508,63 грн. пені, 24 983,60 грн. 24% річних за користування грошовими коштами, 8000,00 грн. інфляційних втрат (а.с. 38-39).

29.08.2016 р. позивачем подано заяву про зменшення суми основного боргу та збільшення позовних вимог в частині нарахування штрафних санкцій, з урахуванням якої просить стягнути з відповідача 180 000,04 грн. основного боргу, 46 389,09 грн. пені, 27 645,91 грн. 24% річних за користування грошовими коштами, 8000,00 грн. інфляційні втрати (а.с. 47-48).

19.09.2016 р. позивачем подано заяву про зменшення суми позовних вимог, за змістом якої просить стягнути з відповідача 04 коп. основного боргу, 46 389,09 грн. пені, 27 645,91 грн. 24% річних за користування грошовими коштами, 8000,00 грн. інфляційні втрати (а.с. 72).

Враховуючи, що зменшення позовних вимог є правом позивача, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, ці дії не суперечать законодавству та не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, та, враховуючи, що ціна позову фактично зменшилась, суд приймає вказані заяви позивача.

Отже, у разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову 82 035,04 грн., виходячи з якої й вирішується спір.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.09.2016 р. позовні вимоги визнав в повному обсязі, надав акт звірки взаєморозрахунків, заявив усне клопотання про зменшення розміру пені посилаючись на пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, у звязку зі сплатою суми основної заборгованості, фінансовою скрутою підприємства.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається судом за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2015 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (Постачальник) та фермерським господарством "Віра Вікторія" (Покупець) укладено договір поставки № 02ТР/РО-15 трактору (тракторів) на умовах розстрочення оплати, відповідно до умов якого Постачальник зобов"язується передати у власність Покупцю трактор (трактори) у кількості, комплектності, асортименті та за ціною, які вказуються в Специфікації (додаток № 1 до Договору), а Покупець зобов"язується сплатити за товар грошову суму та прийняти його на умовах Договору (пункт 1.1 Договору) (а.с. 1-15).

Відповідно до пункту 2.1 Договору ціна та вартість товару вказується у Специфікації (додаток № 1 до Договору) та у виставленому Постачальником рахунку-фактурі.

Загальна сума Договору складає 440 000,04 грн., в тому числі ПДВ (пункт 2.2 Договору).

Пунктом 2.3 Договору сторони погодили, що Покупець повинен здійснити оплату вартості Товару наступним чином:

- у термін 2 (двох) календарних днів з моменту погодження заявки та виставлення рахунку-фактури Покупець сплачує на поточний рахунок Постачальника аванс у розмірі 23% від загальної суми Договору (згідно п. 2.2), що еквівалентно 100 000,00 грн., в тому числі ПДВ (підпункт 2.3.1 Договору);

- у термін 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання товару від Постачальника Покупець сплачує на поточний рахунок Постачальника 77% від загальної суми Договору, вказаного п. 2.2 Договору, що еквівалентно 340 000,04 грн., в тому числі ПДВ (підпункт 2.3.2 Договору).

Відповідно до пункту 3.1 Договору товар за Договором поставляється на умовах EXW, місце поставки - склад Постачальника за адресою: м. Кіровоград, пр-т Інженерів, 8 у відповідності з Міжнародними правилами тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (редакція 2010 року), з урахуванням особливостей, наведених у Договорі.

Відповідно до пункту 3.2 Договору Товар повинен бути наданий Постачальником у розпорядження Покупця протягом 3 (трьох) календарних днів з дати зарахування на поточний рахунок Постачальника грошової суми, вказаної у пункті 2.3.1 цього Договору.

На виконання умов договору сторонами було підписано специфікацію до договору від 29.12.2015 р. щодо поставки трактору МТЗ-82.1.26 з комплектом ЗІП в кількості 1 шт. на загальну суму 440 000,04 грн. (а.с.16).

Відповідно до пункту 2 специфікації загальна вартість товару за цією специфікацією складає грошову суму в розмірі 440 000,04 грн., в тому числі ПДВ - 73 333,34 грн.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 440 000,04 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною № КирРНк-00006 від 04.01.2016 р. на суму 440 000,04 грн. (а.с. 17).

Отримання відповідачем товару, зазначеного у видаткових накладних, підтверджується підписом його представника на зазначеній видатковій накладній та Акті приймання-передавання до Договору № 02ТР/РО-16 від 30.012.2015 р. на отримання товару від позивача (а.с. 18).

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної оплати вартості товару не виконав.

На виконання умов договору відповідач 29.12.2015 року перерахував позивачеві грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн., чим оплатив аванс у розмірі 23% від загальної суми Договору (440 000,04 грн. - 100 000,00 грн.=340 000,04 грн.)., що підтверджується банківською випискою (а.с. 19).

В подальшому відповідач здійснив платіж 29.03.2016 р. на суму 140 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою (а.с. 20).

В судовому засіданні 19.09.2016 р. представник позивача подав заяву про зменшення основної суми боргу до 0,04 коп., оскільки відповідачем сплачено 180 000,00 грн.

В свою чергу, представником відповідача в судовому засіданні підтверджено сплату основної суми в розмірі 180 000,00 грн. на підтвердження чого надано платіжне доручення № 74 від 15.09.2016 р. (а.с. 76).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (стаття 509 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, внаслідок невиконання відповідачем свого зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару, станом на день розгляду справи в суді за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем в сумі 0,04 коп., яку останній і просить суд стягнути в заяві про зменшення розміру позовних вимог.

Суд приходить до висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору поставки № 02ТР/РО-15 від 29.12.2015 р.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Такі ж положення містить стаття 526 Цивільного кодексу України.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач не виконав передбаченого договором зобов'язання щодо сплати вартості отриманого товару в повному обсязі та у встановлений договором строк.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів сплати боргу суду не надав, в судовому засіданні суму боргу в розмірі 0,04 коп. визнав.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи та підлягають задоволенню.

Позивачем нараховано пеню у розмірі 46 389,09 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 19.09.2016, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, за період з 04.02.2016 р. по 25.07.2016 р.

Згідно статей 230-232 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У відповідності до статті 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 5.3 Договору у випадку порушення строків оплати товару, визначених пунктом 2.3.2 Договору, Покупець, в першу чергу, зобов"язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення оплати та відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 24% річних від простроченої суми боргу за весь період прострочення, а потім сплатити суму основного боргу.

Розрахунок нарахування пені здійснено з дотриманням вимог статей 230-232 Господарського кодексу України, статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань", перевірено судом.

Зважаючи на викладене, вимога позивача про стягнення пені в розмірі 46 389,09 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 19.09.2016 р.) підлягає до задоволення.

Водночас, відповідач в судовому засіданні звернувся з усним клопотанням про зменшення розміру пені у зв"язку зі складним фінансовим становищем підприємства.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Застосовуючи припис, який міститься в пункті 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, суд враховує вказівку, що міститься в пункті 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України", в якому зазначається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо.

Приймаючи рішення про відмову в зменшенні розміру неустойки (пені), суд взяв до уваги те, що відповідачем не надано доказів складного фінансового становища підприємства.

Зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), відповідно до статті 83 Господарського процесуального кодексу України, є правом, а не обов"язком суду.

З врахуванням досліджених у справі обставин, суд прийшов до висновку про відмову в зменшенні розміру пені.

Позивачем також заявлено до стягнення 8000,00 грн. інфляційних втрат та 27 645,91 грн. 24% річних за користування грошовими коштами згідно наданого до позовної заяви розрахунку (а.с. 49-50).

Згідно з пунктом 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок суд вважає вимоги позивача про стягнення 8 000,00 грн. інфляційних втрат та 27 645,91 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 0,04 коп. основного боргу, 46 389,09 грн. пені, 8000,00 грн. інфляційних втрат та 27 645,91 грн. 24% річних.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фермерського господарства "Віра Вікторія" (26213, Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Кіровка, вул. Леніна, буд. 74, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (02088, м. Київ, вул. 1-го Травня, 1А, ) заборгованість в сумі 82 035,04 грн., з яких: 0,04 грн. основний борг, 46 389,09 грн. пеня, 27 645,91 грн. 24% річних за користування грошовими коштами, 8 000,00 грн. інфляційні втрати, а також 1 230,52 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 23.09.2016 р.

Суддя С.Б. Колодій