РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2016Справа № 910/1902/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс"

до Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мурашковська О.С.

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

за участю представників:

від позивача:ОСОБА_2- представник за довіреністю № 22/07 від 22.07.2016 р.
від відповідача:ОСОБА_3- представник за довіреністю № 08-02/16 від 24.12.2015 р.
від третьої особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Приватне підприємство "Агро-Експрес-Сервіс" (далі - ПП "Агро-Експрес-Сервіс") з позовом до Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" (далі - ПАТ "Аграрний фонд") про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.01.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурашковською О.С. було вчинено виконавчий напис № 31 про звернення стягнення на предмет застави (зернові культури, що будуть у власності ПП "Агро-Експрес-Сервіс"), наданого позивачем на забезпечення виконання біржового договору поставки зерна врожаю 2015 р. № 1074 Ф від 21.04.2015 р., в той час, коли сума заборгованості за цим договором була спірною.

Посилаючись на порушення нотаріусом ст. 88 Закону України "Про нотаріат", п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, позивач просив суд визнати виконавчий напис № 31 від 12.01.2016 р. таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.03.2016 року провадження по справі за даним позовом було припинено з підстав відсутності предмету спору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2016 р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2016 р., ухвалу господарського суду міста Києва від 02.03.2016 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.07.2016 р. до участі у справі було залучено приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мурашковську О.С. у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що спірний виконавчий напис був вчинений відповідно до вимог діючого законодавства про порядок стягнення заборгованості, яка є безспірною, про що свідчили надані приватному нотаріусу документи. Просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних на предмет спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мурашковська О.С в минулому судовому засіданні, надала витребувані судом документи та пояснення по справі, в яких просила відмовити у задоволенні позову як у необґрунтованому.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 21.04.2015 р. між Приватним підприємством "Агро-Експрес-Сервіс" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Аграрний фонд" (покупець) був укладений біржовий договір поставки зерна врожаю 2015 року № 1074 Ф, відповідно до якого постачальник у визначений сторонами строк передає покупцю у власність зернові культури, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити його (п. 1.1 договору).

Постачальник зобов'язався поставити покупцю зерно пшениці м'якої 3 класу у кількості 16 000,00 тонн, яка буде вирощена та зібрана у 2015 році на земельній ділянці/ділянках сільськогосподарського призначення постачальника загальною посівною площею 4 529,363 га.

Указаний товар постачальник був зобов'язаний поставити для зберігання на зерновий склад у наступній кількості та строки: зерно 16 000,00 тонн в строк до 01.10.2015 р., що являє собою кінцевий строк поставки товару При цьому поставка товару здійснюється рівномірними частинами не менше 20 % та не більше 25 % через рівномірні проміжки часу, починаючи не пізніше за 45 днів до кінцевого строку поставки (п.п. 2.1.1 - 2.1.3 договору).

Згідно з п. 2.2 договору (з урахуванням додаткового договору № 1 від 05.05.2015 р.) базисом поставки є спочатку - EXW ДП "Радивілівський комбінат хлібопродуктів" на умовах Інкотермс 2010, а потім - ТОВ "Волинь-зерно-продукт", ПАТ "Рівне-борошно".

Відповідно до п. 5.3 договору покупець протягом 5 робочих днів з моменту набрання чинності договору застави, але в будь-якому разі після набрання чинності договору страхування та надання акту огляду сільськогосподарських культур зобов'язаний перерахувати попередню оплату на рахунок постачальника в розмірі 43 680 000,00 грн., що складає 65 % від загальної базової ціни, яка становить 67 200 000,00 грн. (п. 5.2 договору).

Строк виконання договору - з дати підписання до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 1.6 договору).

Додатковим договором № 1 від 05.08.2015 р. сторони внесли зміни щодо якісних характеристик зерна та, як вже зазначено, базису поставки.

З метою забезпечення зобов'язань за біржовим договором поставки зерна (основний договір), 21.04.2015 р. між Приватним підприємством "Агро-Експрес-Сервіс" (заставодавець) та Публічним акціонерним товариством "Аграрний фонд" (заставодавець) був укладений договір застави, відповідно до якого заставодавець (позивач) передає в заставу зерно, яке буде у власності заставодавця на момент виконання зобов'язань за біржовим договором № 1074 Ф від 21.04.2015 р. та буде вирощено (зібрано) заставодавцем на загальній площі посіву 4 529,363 га (п. 1.1 договору застави). Заставна вартість предмету застави становить 67 200 000,00 грн. (п. 1.2).

Зобов'язання, що забезпечується заставою, заставодавець повинен виконати в строк до 01.10.2015 р. (п. 2.2.1 договору застави).

Пунктом 2.3.6 договору застави передбачено, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави в порядку, передбаченому п. 3 цього договору.

Так, відповідно до п. 3.1 договору у разі невиконання або порушення виконання заставодавцем умов основного договору, в тому числі вимоги щодо сплати неустойки (штрафу, пені), заставодержатель набуває право звернути стягнення на предмет застави та задовольнити за рахунок предмета застави вимоги за основним договором в повному обсязі.

При цьому згідно з п. 3.3 заставодержатель має право самостійно обрати спосіб звернення стягнення на предмет застави - позасудовий, судовий, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом.

У судовому засіданні встановлено, що на виконання умов основного зобов'язання (біржового договору) ПАТ "Аграрний фонд" (покупець) перерахувало позивачу (постачальнику) попередню оплату у сумі 43 680 000,00 грн., про що свідчать виписка з рахунку позивача від 23.04.2015 р. та пояснення учасників процесу.

У подальшому, оскільки відповідач вважав, що поставка зерна за біржовим договором станом на 01.10.2015 р. у повному обсязі не відбулася, він звернувся до ПП "Агро-Експрес-Сервіс" (постачальника) з повідомленням за вих. № 02-01/3001 від 23.11.2015 р. про порушення господарського зобов'язання, у якому вимагав належного виконання умов договору поставки зерна, а у іншому випадку - повернення суми попередньої оплати та сплату штрафних санкцій. У цій же вимозі ПАТ "Аграрний фонд" попередив, що він не позбавлений можливості звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, передбачений договором застави зерна від 21.04.2015 р., у тому числі шляхом вчинення виконавчого напису.

У відповідь на вказану вимогу позивач листом № 2711/1 від 27.11.2015 р. повідомив ПАТ "Аграрний фонд", а також приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мурашковську О.С. про те, що заборгованість не є безспірною, оскільки прострочка зобов'язань по біржовому договору поставки зерна № 1074 Ф від 21.04.2015 р. сталась у зв'язку з бездіяльністю ПАТ "Аграрний фонд", який невчасно уклав договір складського зберігання зерна 2015 р. з ТОВ "Волинь-зерно-продукт" (складом зберігання зерна).

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, 12.01.2016 року ПАТ "Аграрний фонд" звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мурашковської О.С. із заявою на вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на зерно, яке є предметом застави та перебувало у власності ПП "Агро-Експрес-Сервіс", в рахунок погашення заборгованості, що виникла на підставі біржового договору поставки зерна № 1074 Ф від 21.04.2015 р.

Того ж дня, на підставі вказаної заяви та поданих відповідачем документів, нотаріусом був вчинений виконавчий напис № 31, яким звернуто стягнення на предмет застави, а саме - на зерно, передане ПАТ "Аграрний фонд" в заставу за договором застави від 21.04.2015 р. в якості забезпечення основного зобов'язання, в рахунок погашення заборгованості ПП "Агро-Експрес-Сервіс" за біржовим договором поставки на суму 53 463 614,69 грн. Також звернуто стягнення на грошові кошти, наявні на рахунках ПП "Агро-Експрес-Сервіс" у загальній сумі 53 463 614,69 грн., у разі відсутності зерна у власності боржника.

За вказаним виконавчим написом відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження № 49924388.

У подальшому стягувач направив державному виконавцю заяву про повернення виконавчого документа (02.03.2016 р.), у зв'язку із здійсненням позивачем поставки зерна за біржовим договором.

Не дивлячись на виконання виконавчого напису нотаріуса № 31 від 12.01.2016 р., позивач вважає, що він був вчинений неправомірно, чим порушено права позивача на час його вчинення, а тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах за участю боржника і стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача або за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса за вибором позивача. Отже, суд може захистити порушене право, зокрема, шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України "Про заставу" звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Позивач вказує у своєму позові, що сума боргу за кредитним договором не була безспірною під час вчинення виконавчого напису № 31 від 12.01.2016 р., а тому нотаріус не мав права вчиняти такі дії.

Перевіряючи вказані доводи позивача, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" та п. 1.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 (далі - Порядок), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п.п. 3.2, 3.5 зазначеного Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до пункту 1 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Як вбачається з документів, направлених на вимогу суду приватним нотаріусом Мурашковською О.С., для вчинення спірного напису ПАТ "Аграрний фонд" надав нотаріусу біржовий договір поставки зерна № 1074 Ф від 21.04.2015 р., договір застави від 21.04.2015 р., виписки з рахунку про перерахування попередньої оплати, копії акта передавання-приймання зерна на склад до ДП "Радивілівський комбінат хлібопродуктів", повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання № 02-01/3001 від 23.11.2015 р., листування з ПП "Агро-Експрес-Сервіс" та розгорнутий розрахунок заборгованості.

Вказані документи на думку відповідача свідчили про безспірність заборгованості за біржовим договором поставки зерна № 1074 Ф від 21.04.2015 р. станом на 12.01.2016 р., проте суд не погоджується з такою позицією позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року "Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог кредитора.

Під час розгляду справ за позовами щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, судам необхідно перевіряти належність кредитору права звернення стягнення на предмет застави для задоволення його вимог за кредитним договором, правильність вимог, зазначених у виконавчому написі або встановити наявність (відсутність) об'єктивних обставин, коли виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню.

Також судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред'явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з'ясовано всі обставини у справі, зокрема, чи є за боржником сума боргу. Особливу увагу необхідно приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Як вже було встановлено судом, на виконання умов біржового договору ПАТ "Аграрний фонд" перерахувало позивачу суму попередньої оплати у сумі 43 680 000,00 грн.

ПП "Агро-Експрес-Сервіс" у свою чергу частково здійснило поставку пшениці на склад зерна ДП "Радивілівський комбінат хлібопродуктів" у кількості 2 338,812 тонн на загальну суму 6 665 614,20 грн., отже ПП "Агро-Експрес-Сервіс" зобов'язано було поставити зерно відповідачу ще на суму 37 014 385,80 грн., у тому числі на склад зберігання - ТОВ "Волинь-зерно-продукт" (з урахуванням внесених змін додатковим договором № 1 від 05.08.2015 р. до біржового договору).

У той же час, судом встановлено, що ПП "Агро-Експрес-Сервіс" 01.10.2015 р. (в строк виконання зобов'язання) повідомило відповідача (листом № 01010 від 01.10.2015 р.), що поставку здійснено у повному обсязі. При цьому в силу того, що ПАТ "Аграрний фонд" не уклав договір складського зберігання з ТОВ "Волинь-зерно-продукт" частина зерна, не була переписана (хоча і поставлена) на відповідача як нового власника зерна. Зазначені обставини виконання сторонами основного зобов'язання підтверджуються матеріалами справи.

Отже, судом встановлено, що фактично біржовий договір позивачем був виконаний, поставлене позивачем зерно знаходилось на складах зберігачів відповідно до умов поставки, зокрема - ТОВ "Волинь-зерно-продукт", але у зв'язку з бездіяльністю ПАТ "Аграрний фонд" (неукладенням договорів зберігання з ТОВ "Волинь-зерно-продукт") зерно не було оформлено за відповідачем (формально).

Згідно з ч.ч. 1 - 3 ст. 538 ЦК України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Як свідчать матеріали справи, свої зобов'язання за біржовим контрактом не виконав саме покупець - тобто ПАТ "Аграрний фонд", який не прийняв товар (зустрічний обов'язок, передбачений п. 1.1 договору).

З урахуванням викладеного суд вважає, що заборгованість (недопоставка товару) по біржовому контракту у позивача була відсутня внаслідок прострочки кредитора - ПАТ "Аграрний фонд".

Відповідач вказував, що угода про зберігання зерна з ТОВ "Волинь-зерно-продукт" була підписана станом на 01.10.2015 р., проте, суд враховує, що доказів наявності цієї угоди на час спірних правовідносин ПАТ "Аграрний фонд" не надав, а з матеріалів справи вбачається, що додаткова угода № 1 до договору складського зберігання № 0209/969 від 02.09.2014 р. (хоч її датою і є 30.04.2015 р.) була укладена вже після вчинення спірного виконавчого напису, про що свідчить переписка сторін, зокрема, лист ТОВ "Волинь-зерно-продукт" № 1202 від 27.11.2015 р., з якого вбачається, що вказана додаткова угода була передана зберігачу 24.11.2015 р. (що зафіксовано у журналі вхідної кореспонденції за № 2974).

Також, оскільки на основну суму боргу відповідачем були нараховані ще штрафні та фінансові санкції, які є похідними від основної заборгованості, суд вважає, що на час вчинення виконавчого напису спірною була заборгованість ПП "Агро-Експрес-Сервіс" і в частині вказаних нарахувань.

При цьому суд враховує ту обставину, що позивач неодноразово повідомляв і стягувача, і приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу про те, що прострочки зобов'язань по біржовому договору поставки зерна № 1074 Ф від 21.04.2015 р. з боку постачальника не було, а сталось це через бездіяльність покупця, який невчасно уклав договір складського зберігання зерна 2015 р. з ТОВ "Волинь-зерно-продукт".

Не може свідчить про безспірність вимог відповідача і той факт, що у вимозі до ПП "Агро-Експрес-Сервіс" про сплату заборгованості від 23.11.2015 р. зазначена одна сума боргу - 51 988 479,52 грн., а у спірному виконавчому написі інша - на суму 53 463 614,69 грн.

Зазначені обставини, встановлені судом, вказують на те, що факт наявності заборгованості позивача за основним зобов'язанням на час вчинення виконавчого напису у сторін був спірним, що також підтверджується численними листами та перепискою учасників господарських відносин.

Разом з цим, не зважаючи на наявність спору між сторонами з приводу наявності боргу, приватний нотаріус вчинив виконавчий напис № 31 від 12.01.2016 р. за біржовим договором № 1074 Ф від 21.04.2015 р. на загальну суму 53 463 614,69 грн. (у тому числі штрафних санкцій та суми попередньої оплати).

Суд вважає за необхідне зазначити, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме у такому розмірі. (позиція Вищого господарського суду України, викладена у постанові від 10.09.2012 р. по справі № 37/240пн).

Окрім усього, суд враховує ту обставину, що зі спірного виконавчого напису не вбачається, на яке саме зерно звернуто стягнення, його якісні та кількісні характеристики, при тому, що умовами біржового договору (з урахуванням внесених змін) було чітко визначено предмет договору (зернові культури), його кількість та якість, який у подальшому був переданий у заставу, проте нотаріусом вказані умови враховані не були.

Отже, суд приходить до висновку, що відносини між сторонами, а також сума заборгованості у розмірі 53 463 614,69 грн. за біржовим договором № 1074 Ф від 21.04.2015 р. не були безспірними, а відтак - ця обставина є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з позицією Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 виконавчий напис на договорі іпотеки/застави може бути вчинений лише у випадку, коли вимоги кредитора є безспірними і з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.

При цьому сам факт подання нотаріусу заперечень боржника чи іпотеко/заставодавця щодо зобов'язання, забезпеченого іпотекою/заставою, а також наявність судової справи про стягнення кредитної заборгованості свідчить про наявність спору між кредитором/заставодержателем і заставодавцем. У зв'язку з цим вчинення нотаріусом виконавчого напису може слугувати підставою для його оскарження.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на обґрунтованість вимог позивача, суд задовольняє позов ПП "Агро-Експрес-Сервіс" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Доводи відповідача про те, що виконавчий напис вже виконаний, а тому немає порушень прав позивача, суд відхиляє з тих підстав, що правомірність виконавчого напису, як і будь-якого іншого правочину, перевіряється судом станом на час його вчинення (спірних відносин), а не на час розгляду справи у суді.

Заяву позивача про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого напису, наявну в матеріалах справи, подану під час первісного розгляду справи, суд не розглядав, оскільки під час нового розгляду справи позивач відповідне клопотання не заявив та свою заяву не підтримав.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання позову у разі його задоволення покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 32 - 35, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" до Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мурашковської О.С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 31 від 12.01.2016 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурашковською О.С. щодо звернення стягнення на предмет застави за договором застави, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурашковською О.С., зареєстрованим 21.04.2015 р. за № 714, в якості забезпечення виконання зобов'язання за біржовим договором поставки зерна врожаю 2015 року № 1074 Ф від 21.04.2015 р.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, буд. 1, ідентифікаційний код 38926880) на користь Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" (35112, Рівненська область, с. Ярославичі, ідентифікаційний код 30132761) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 22 вересня 2016 р.

Повний текст рішення підписано 28 вересня 2016 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.