ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"20" вересня 2016 р. Справа № 911/3011/16

Господарський суд Київської області в особі судді Лопатіна А.В., розглянувши матеріали

за заявою ОСОБА_1 Медфарком у вигляді Товариства з обмеженою

боржника відповідальністю, м. Боярка (код ЄДРПО України 19197784)

про банкрутство

встановив:

До господарського суду Київської області надійшла заява боржника ОСОБА_1 Медфарком у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю про порушення справи про банкрутство в порядку ст. 95 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Дослідивши матеріали заяви про порушення справи про банкрутство, суд дійшов висновку, що зазначена заява не може бути прийнята судом до розгляду з підстав невідповідності її вимогам Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Так, у своїй заяві ОСОБА_1 Медфарком у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю посилається на те, що останнім було вжито всі заходи передбачені законодавством, та встановлено неможливість боржника задовольнити вимоги кредиторів у повному обсязі.

В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на приписи статей 11, 95 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

А приписи статті 95 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом встановлюють, що якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Проте, відповідно до приписів вказаної статті Закону обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Частиною першою та другою статті 105 Цивільного кодексу України встановлено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Частиною пятою статті 105 Цивільного кодексу України передбачено, що строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Згідно з п. 1 частини першої статті 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Заявником не долучено доказів здійснення публікації рішення учасників ОСОБА_1 Медфарком у вигляді ТОВ про припинення юридичної особи у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації, що унеможливлює встановити чи таке оприлюднення було здійснено у відповідності з чинним законодавством, зокрема щодо встановлення строку предявлення вимог кредиторами, і чи взагалі мало місце оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення ОСОБА_1 Медфарком у вигляді ТОВ.

Таким чином, за відсутності в матеріалах заяви вищезазначених документів, у суду відсутні підстави вважати, що при зверненні з заявою про порушення справи про банкрутство ОСОБА_1 Медфарком у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю у порядку ст. 95 Закону, заявником дотримано обов'язкової умови звернення з такою заявою, а саме: дотримання порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Відповідно до п. 3 частини першої статті 15 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство повертає її та додані до неї документи без розгляду, якщо заява не відповідає змісту вимог, зазначених у цьому Законі.

Відповідно до п. 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини другої статті 11 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом до заяви про порушення справи про банкрутство додаються, зокрема докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом він не підлягає сплаті.

Згідно з частиною першою ст. 6 Закону України Про судовий збір судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору (п. 2.21 Постанови).

Таким чином, долучена до матеріалів заяви ксерокопія квитанції від 20.06.2016 р. № 105 не може бути доказом сплати судового збору.

Відповідно до статті 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо, зокрема позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми; не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

З огляду на все наведене вище, враховуючи, що заявником не виконано обов'язкової умови звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство у порядку статті 95 Закону про банкрутство, на яку останній посилається в заяві, а саме, не дотримано порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України, а також враховуючи недотримання вимог чинного процесуального законодавства, суд відмовляє у прийнятті заяви про порушення справи про банкрутство ОСОБА_1 Медфарком у вигляді ТОВ та вважає її такою, що підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Разом з тим, суд зазначає, що повернення заяви про порушення провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку після усунення допущених порушень.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 Медфарком у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю про порушення справи про банкрутство з доданими до неї документами (всього на 132 арк.) повернути заявнику без розгляду.

Суддя А.В. Лопатін