РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2016Справа №910/18493/15

За позовом Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» в інтересах Компанії Broadcast Music Inc. (BMI)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія "1+1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (ТРК "Студія "1+1")

третя особа, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Іноземне підприємство "1+1 Продакшн"

про стягнення компенсації у розмірі 12 180, 00 грн. та штрафу у сумі 1 218, 00 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Мельник В.А.;

від відповідача: Фокін С.О.;

від третьої особи: Фокін С.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав" в інтересах Компанії Broadcast Music Inc. (BMI) (далі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - відповідач) про стягнення компенсації за порушення виключних майнових авторських прав у розмірі 12 180 грн. та 1 218 грн. штрафу в доход державного бюджету України за порушення майнових авторських прав.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.10.2015 (суддя Марченко О.В.) у справі № 910/18493/15 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія "1+1" (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 23; ідентифікаційний код 23729809) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на поточний рахунок Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 41-А, офіс 1-3; ідентифікаційний код 31025266) на користь Broadcast Music Ink. (Бродкаст М'юзік Інк.) (320 West 57th, Street, New York 10019, U.S.A.) 12 180 (тринадцять тисяч сто вісімдесят) грн. компенсації за порушення майнових авторських прав і 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія "1+1" (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 23; ідентифікаційний код 23729809) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, в доход державного бюджету України 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. штрафу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2016 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Разіна Т.І., суддя Гарник Л.Л., суддя Сотніков С.В.) рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2015 у справі № 910/18493/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.07.2016 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Прокопанич Г.К., суддя Львов Б.Ю., суддя Селіваненко В.П.) рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2016 у справі № 910/18493/15 скасовано. Справу № 910/18493/15 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

25.07.2016 матеріали справи № 910/18493/15 надійшли до Господарського суду міста Києва та згідно автоматизованої системи документообігу передані на розгляд судді Бондарчук В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2016 прийнято справу № 910/18493/15 до провадження, судове засідання призначено на 15.08.2016 за участю представників сторін.

У судовому засіданні 15.08.2016 представник позивача надав письмові пояснення, в яких зазначає, що публічне сповіщення твору, майнові права на які належать позивачу, здійснено відповідачем 10.05.2015 з 21 год. 57 хв. по 22 год. 56 хв. в ефірі телеканалу « 1+1», без відповідних дозволів, що є порушенням авторських прав позивача.

У судовому засіданні 15.08.2016 оголошувалась перерва до 19.09.2016 згідно ст. 77 ГПК України.

16.09.2016 через відділ автоматизованого документообігу суду представник позивача подав клопотання про залучення третьої особи, в якому просить суд:

- залучити до участі у справі № 910/18493/15 Товариство з обмеженою відповідальністю «Умиг Мьюзік», у якості третьої особи-2 без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача;

- зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Умиг Мьюзік» надати суду належним чином завірену копію договору з Sony/ATV Songs LLC (New York, 8 Music Square West, Nashville TN 37203) про отримання ТОВ «Умиг Мьюзік» повноважень від Sony/ATV Songs LLC, ліцензувати на території України публічне сповіщення та виконання музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_2».

19.09.2016 через відділ автоматизованого документообігу суду представник позивача подав письмові пояснення № 2.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав подане клопотання про залучення третьої особи.

Представник відповідача та третьої особи заперечив проти задоволення поданого клопотання.

Розглянувши клопотання про залучення третьої особи, суд відзначає наступне.

Згідно ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

Оскільки позивач не обґрунтував, яким саме чином рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки Товариства з обмеженою відповідальністю «Умиг Мьюзік», відповідно суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про залучення третьої особи.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача та третьої особи заперечив проти задоволення позову.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 19.09.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав" є організацією колективного управління, яка діє на підставі Статуту, затвердженого наказом Державної служби інтелектуальної власності від 10.10.2014 року № 440-н, Свідоцтва Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України "Про облік організацій колективного управління" № 3/2003 від 22.08.2003 року та відповідно до положень ст. 47-49 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) управляє на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права.

Відповідно до своїх повноважень, передбачених положеннями статей 47-49 Закону, позивач на території України управляє виключними майновими авторськими правами, на підставі чого укладає з юридичними та фізичними особами угоди (надає дозволи) на використання творів авторів (в тому числі шляхом публічного виконання), проводить збір, розподіл і виплату авторської винагороди, вчиняє| захист порушених авторських прав.

Згідно ст. 45 Закону, суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами, зокрема, через організацію колективного управління.

Частиною 1 ст. 47 Закону передбачено, що суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть доручати управління своїми майновими правами організаціям колективного управління.

У відповідності до ч. 4 ст. 47 Закону, організації колективного управління можуть управляти на території України майновими правами іноземних суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів з аналогічними іноземними організаціями, в тому числі й про взаємне представництво інтересів. Організації колективного управління можуть доручати на основі договорів з аналогічними іноземними організаціями управляти на колективній основі за кордоном майновими правами українських суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі й про взаємне представництво інтересів.

Згідно підпункту "г" ч. 1 ст. 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права", організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У випадку, якщо організація колективного управління звертається на захист прав фізичних осіб, такий спір розглядається в порядку цивільного судочинства. Якщо ж вона звертається на захист юридичних осіб, то, залежно від суб'єктного складу, спір розглядається в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 49 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності», організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо в організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України "Про авторське право і суміжні права" - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Так, на підтвердження повноважень Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" на колективне управління виключними майновими авторськими правами Broadcast Music, Inc. (далі - ВМІ) способом публічного виконання спірних музичних творів свідчить укладений між сторонами договір про взаємне представництво інтересів від 31.12.2004 року, умовами якого передбачено, що ВМІ передає Агентству виключне право на території України видавати дозволи на будь-яке виконання - публічне виконання, публічне сповіщення (в тому числі ретрансляція) та публічний показ творів - музичні композиції з текстом або без тексту (в тому числі рингтони), але сюди не включаються драматичні права, право на виконання музично-драматичних творів, право представляти індивідуальні твори в драматичних постановках або право використовувати музику, на яку є дозвіл відповідно до даного договору, у будь-якому іншому контексті, що може являти собою використання «великих прав» за даним договором.

Відповідно до п. 10 статті ІІІ, в редакції додаткової угоди від 11.03.2013 року до договору, Агентство з метою ідентифікації музичних творів з репертуару іншої сторони даного договору може використовувати інформацію з CIS-Net (мережа баз даних (також званих вузлами) побудованих на основі Стандартів CIS, а також із WID (база даних інформації про музичні твори) та IPI (база даних, що містить інформацію про зацікавлених осіб, їх імена (включаючи сценічні), їх права).

Крім того, Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав" є постійним і повноважним членом міжнародної неурядової організації - Міжнародна конфедерація авторських та композиторських товариств (CISAC), заснованої у 1926 році з метою забезпечення захисту творців духовних цінностей і координації технічної діяльності між товариствами авторів та композиторів. Зазначене підтверджується, зокрема, листом Міжнародна конфедерація авторських та композиторських товариств (CISAC) від 02.04.2013 року, в якому зазначено, що ДП УААСП (правонаступником якого є Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав") є визнаним членом CISAC з 15.12.2000 року та зобов'язане діяти згідно з правилами CISAC. Кожне товариство має повну детальну інформацію щодо кожного члена та кожного твору створеного його членами. Інформація про твори, надана членами кожного товариства також надається кожному товариству-партнеру. Товариства можуть отримати лані за допомогою юридично дійсних та аутентичних електронних баз даних, які складають частину мережевого проекту Загальна Інформаційна Система CISAC ("CIS-net"), наприклад: товариство до якого належить певний композитор, автор або видавець, може бути визначене, якщо звернутися до так званого каталогу Зацікавлених Сторін (більш відома як "ІРІ"). Управління ІРІ було передано швейцарському товариству SUISA. ІРІ - електронна база даних, яка вміщує інформацію про композиторів, авторів та видавців творів, які захищені авторським правом, і яка надається товариством SUISA для всіх товариств світу у електронному вигляді.

Також, між SUISA Швейцарським товариством з прав авторів на музичні твори, як власником і менеджером ІРІ Системи та Державним підприємством "Українське агентство з авторських та суміжних прав" (правонаступником якого є Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав"), як користувачем, була укладена Угода користувачів ІРІ, відповідно до якої користувачу надано доступ до системи ІРІ.

З виписки із системи ІРІ вбачається, що авторські майнові права на твір «ІНФОРМАЦІЯ_2» (виконавець: ОСОБА_3), перебувають в управлінні іноземної організації колективного управління - Broadcast Music, Inc. Відповідно до договору про взаємне представництво інтересів, укладеного між Компанією Broadcast Music, Inc. та Державною організацією "Українське агентство з авторських та суміжних прав", на території України авторськими майновими правами щодо перелічених творів управляє Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав".

Таким чином, наведені вище обставини свідчать про те, що Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав" здійснює колективне управління виключними майновими авторським правами Компанії Broadcast Music, Inc. на перелічені вище музичні твори.

Так, до майнових прав інтелектуальної власності на твір відповідно до ст. 440 ЦК України відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Як зазначено в пункті 41 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання, в тому числі з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення) у місці, відкритому для публічного відвідування. Відповідальність за публічне виконання твору несе, зокрема, юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

Відповідно до наказу Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" № Ф/21/15 від 08.05.2015 «Про проведення фіксації» на виконання ст. 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права», з метою здійснення фіксації порушення авторських прав під час публічного сповіщення творів з репертуару Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав", направлено начальника відділу моніторингу та фіксації правопорушень авторського права управління зборів авторської винагороди Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 для фіксації на матеріальні носії (аудіо та/або відео) факту публічного сповіщення творів в прямому ефірі телеканалом « 1+1» (Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія "1+1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (ТРК "Студія "1+1"). Результати фіксації оформити у вигляді «Акту».

Як зазначає позивач, актом фіксації публічного сповіщення творів від ІНФОРМАЦІЯ_1, складеним уповноваженим представником Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" ОСОБА_4 та відеозаписом публічного сповіщення на відеокамеру було встановлено, що в ефірі телеканалу "1+1", який належить Товариству з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія "1+1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (ТРК "Студія " 1+1"), з 21 год. 57 хв. до 22 год. 56 хв. здійснено публічне сповіщення музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_2» (виконавець: ОСОБА_3).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує, що використання відповідачем вищевказаних музичних творів у власній господарській діяльності відбулося без дозволу правовласника та без сплати авторської винагороди, чим порушено авторські права, передбачені вимогами п. «а», статті 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Публічне сповіщення (доведення до загального відома) - передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гамма-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

Відповідно до п. 3 ст. 426 ЦК України, використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» зазначено, що враховуючи приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках, коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Як встановлено судом вище, на підтвердження факту використання відповідачем твору «ІНФОРМАЦІЯ_2» у виконанні ОСОБА_3 в ефірі телеканалу « 1+1», який належить Товариству з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія "1+1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (ТРК "Студія " 1+1") з 21 год. 57 хв. до 22 год. 56 хв., позивачем надано відеозаписи публічного сповіщення та акт фіксації від 10.05.2015.

У процесі провадження у справі судом здійснено дослідження наданих доказів, зокрема, відеозапису фіксації факту порушення відповідачем авторських прав на публічне сповіщення, з приводу чого суд відзначає наступне.

З проведеного відеозапису вбачається, що публічне сповіщення музичного твору відбулося на телеканалі "1+1" ІНФОРМАЦІЯ_3 у складі передачі "Голос країни-5" у період з 21 год. 57 хв. до 22 год. 56 хв.

На підтвердження правомірності використання вказаного вище твору відповідач зазначає, що твір під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» у виконанні ОСОБА_3 міг демонструватися лише у складі цілісного аудіовізуального твору "Голос країни-5", при цьому, відповідач набув права на публічне сповіщення аудіовізуального твору "Голос країни-5" на підставі договору від 01.09.2014 про виробництво творів до передачі (уступки) майнових.

Так, 01.09.2014 між Іноземним підприємством "1+1 Продакшн" (далі - виробник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія "1+1" (далі - замовник) укладено договір про виробництво творів до передачі (уступки) майнових, за умовами якого передбачено, що замовник доручає, а виробник бере на себе зобов'язання з виробництва телепередачі на основі формату "The voice of 5" та подальшої передачі (уступки) виключних майнових авторських прав на телепередачу.

На умовах і в порядку, передбачених договором, замовник доручає, а виробник бере на себе зобов'язання з виробництва рекламних фото-, аудіо- та/або відеоматеріалах, призначених для популяризації передачі, її просування і демонстрації та подальшої передачі (уступки) виключних майнових авторських прав на їх використання (п. 2.2 договору);

Відповідно до п. 3.1 договору, ціна договору включає в себе вартість виробництва телепередачі (включаючи вартість виключних майнових прав на телепередачу) та вартість виробництва рекламних матеріалів (включаючи вартість виключних майнових прав на рекламні матеріали) и визначається сторонами в додатку до договору, який є його невід'ємною частиною і підписується сторонами одночасно з договором.

Договір набирає чинності з дати його підписання, вказаної на першій сторінці договору та діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за договором, а частині реалізації замовником виключних майнових прав на телепередачу та рекламні матеріали - протягом всього строку охорони таких майнових прав (п. 10.1 договору).

Крім того, 31.05.2015 між Іноземним підприємством "1+1 Продакшн" (далі - виробник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія "1+1" (далі - замовник) підписано акт, яким підтверджується, що протягом травня місяця 2015 року виробник передав, а замовник прийняв твори та виключні майнові права на них, а саме: виробництво передачі "Голос країни-5", включаючи вартість виключних майнових прав на передачу, випуск 9-13; вартість послуг з ПДВ становить 12 375 000, 00 грн.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 17 Закону України "Про авторське право і суміжні права", якщо інше не передбачено у договорі про створення аудіовізуального твору, автори, які зробили внесок або зобов'язалися зробити внесок у створення аудіовізуального твору і передали майнові права організації, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи продюсеру аудіовізуального твору, не мають права заперечувати проти виконання цього твору, його відтворення, розповсюдження, публічного показу, публічної демонстрації, публічного сповіщення, а також субтитрування і дублювання його тексту, крім права на окреме публічне виконання музичних творів, включених до аудіовізуального твору. За оприлюднення і кожне публічне виконання, показ, демонстрацію чи сповіщення аудіовізуального твору, його здавання у майновий найм і (або) комерційний прокат його примірників за всіма авторами аудіовізуального твору зберігається право на справедливу винагороду, що розподіляється і виплачується організаціями колективного управління або іншим способом.

Автори, твори яких увійшли як складова частина до аудіовізуального твору (як тих, що існували раніше, так і створених у процесі роботи над аудіовізуальним твором), зберігають авторське право кожний на свій твір і можуть самостійно використовувати його незалежно від аудіовізуального твору в цілому, якщо договором з організацією, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи з продюсером аудіовізуального твору не передбачено інше.

03.06.2015 між Іноземним підприємством "1+1 Продакшн" (далі - компанія) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Умиг Мьюзік» (далі - правовласник) укладено ліцензійний договір № LCTV/А-24, умовами якого передбачено, що правовласник надає компанії в користування невиключні авторські права на використання творів (права), перелік яких викладений в додатку №1 до договору для створення телепередачі.

Права надаються без передачі прав власності, володіння, відчуження або будь-якого розпорядження творами, для використання способами, вказаними в пункті 1.2 договору протягом строку дії останнього на території, вказаній в пункті 1.3 договору.

Відповідно до п. 1.3. договору, територією діяльності наданих за договором прав на використання творів при виробництві (створенні) компанією телепередачі є територія України.

Керуючись п. 3 статті 631 Господарського кодексу України сторони домовилися, що положення договору застосовуються до взаємовідносин сторін, які виникли раніше. Строк дії прав, передбачених пунктом 1.1 та 1.2 договору починається з 01.01.2015 та закінчується 31.12.2015 (включно) (п. 1.4 договору).

Згідно п. 1.6. договору, компанія має право передавати (субліцензувати) права на використання творів, отриманих за договором, у складі телепередачі "Голос країни-5" для подальшого включення в ефір таких телевізійних каналів: "ТЕТ", " 2+2", "1+1", "Плюс Плюс", "Бигуди", "УНИАН".

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків, передбачених договором, за винятком пунктів 1.4, 1.5 договору, діючих протягом строку, прямо зазначених у відповідних пунктах (п. 8.1 договору).

Додатком № 1 від 03.06.2015 до ліцензійного договору № LCTV/А-24 від 03.06.2015 сторони погодили перелік творів для використання в передачі "Голос країни-5", серед яких, зокрема твір під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» у виконанні ОСОБА_3.

Також, 03.06.2016 між Іноземним підприємством "1+1 Продакшн" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Умиг Мьюзік» підписано акт прийому-передачі-1 до ліцензійного договору № LCTV/А-24 від 03.06.2015, відповідно до якого правовласник передав, а компанія прийняла невиключні майнові авторські права на використання творів, перелік яких зазначений у додатку № 1, у складі передачі - аудіовізуального твору під назвою «Голос країни 5»

Відповідно до ч. 1 статті 1109 Цивільного кодексу України, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

У випадках, передбачених ліцензійним договором, може бути укладений субліцензійний договір, за яким ліцензіат надає іншій особі (субліцензіату) субліцензію на використання об'єкта права інтелектуальної власності. У цьому разі відповідальність перед ліцензіаром за дії субліцензіата несе ліцензіат, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.

У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Вважається, що за ліцензійним договором надається невиключна ліцензія, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.

Предметом ліцензійного договору не можуть бути права на використання об'єкта права інтелектуальної власності, які на момент укладення договору не були чинними.

Права на використання об'єкта права інтелектуальної власності та способи його використання, які не визначені у ліцензійному договорі, вважаються такими, що не надані ліцензіату.

У разі відсутності в ліцензійному договорі умови про територію, на яку поширюються надані права на використання об'єкта права інтелектуальної власності, дія ліцензії поширюється на територію України.

Якщо в ліцензійному договорі про видання або інше відтворення твору винагорода визначається у вигляді фіксованої грошової суми, то в договорі має бути встановлений максимальний тираж твору. Умови ліцензійного договору, які суперечать положенням цього Кодексу, є нікчемними.

Разом з тим, судом встановлено, що умови та положення ліцензійного договору № LCTV/А-24 від 03.06.2015 розповсюджуються на відносини сторін, які виникли раніше, а саме, з 01.01.2015 (п. 1.4 договору), у той час як публічне сповіщення музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_2" у складі аудіовізуального твору "Голос країни-5" відбулось 10.05.2015.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

При цьому, суд відзначає, що приписи ст. 1109 Цивільного кодексу України, не містить обмежень щодо застосування у договорах про відчуження майнових прав та ліцензійних договорах положень частини третьої статті 631 ЦК України.

За таких обставин, доводи позивача щодо незаконного використання відповідачем музичного твору не знаходять свого підтвердження наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 23.09.2016.

Суддя Бондарчук В.В.