РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2016№904/5417/16

За позовом Фонду державного майна України

до Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський завод

прокатних валків"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом Публічне акціонерне товариство "Український науково-дослідний

інститут технології машинобудування"

про розірвання Договору купівлі-продажу пакета акцій

та

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський завод

прокатних валків"

до Фонду державного майна України

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Літвінова М.Є.

Представники учасників судового процесу:

від позивача (за первісним позовом): Кульбачна А.Ф. за довіреністю № 274

від 13.09.2016 р.

від відповідача: Меркович Б.В. за довіреністю від 11.01.2016 р.;

від третьої особи: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фонд державного майна України (далі - позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський завод прокатних валків" (далі - відповідач) про розірвання Договору купівлі-продажу пакета акцій від 07.10.2015 р. № КПП-632.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що в порушення умов Договору відповідач не отримав у встановлений строк дозвіл Антимонопольного комітету України на концентрацію суб'єктів господарювання, що відповідно до п. п. 31, 35 Договору є підставою для його розірвання.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2016 р. порушено провадження у справі № 904/5417/16, її розгляд призначено на 20.07.2016 р.

13.07.2016 р. до господарського суду Дніпропетровської області відповідачем було подано зустрічну позовну заяву в порядку статті 60 Господарського процесуального кодексу України для спільного розгляду з первісним позовом, відповідно до якої відповідач просить суд зобов'язати позивача передати йому 1 865 303 (один мільйон вісімсот шістдесят п'ять тисяч триста три) штуки простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства «Український науково-дослідний інститут технології машинобудування» номінальною вартістю однієї акції 0, 25 гривень, що становить 35, 266% статутного капіталу Публічного акціонерного товариства «Український науково-дослідний інститут технології машинобудування», списавши їх з рахунку в цінних паперах № 300996-UA50009997 Держави Україна (керуючий рахунком - Фонд державного майна України) в депозитарній установі АБ «Укргазбанк» (код в НДУ 100024-UA30300996) на рахунок в цінних паперах Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод прокатних валків» № 403022-UA40017123 в депозитарній установі ТОВ «Україна-Капітал» (рахунок депозитарної установи в депозитарії 100024- UA40403022).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2016 р. вищевказану зустрічну позовну заяву було прийнято для спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2016 р. матеріали справи № 904/5417/16 було передано за виключною підсудністю до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.07.2016 р. суддею Літвіновою М.Є. прийнято справу до свого провадження, її розгляд призначено на 15.08.2016 р.

В судовому засіданні 15.08.2016 р. в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву на 05.09.2016 р.

15.08.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до змісту якого позивач проти задоволення зустрічного позову заперечує.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.09.2016 р. в порядку статті 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом - Публічне акціонерне товариство "Український науково-дослідний інститут технології машинобудування", на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 21.09.2016 р.

21.09.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

21.09.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва третьою особою подані письмові пояснення у справі, відповідно до яких просить суд первісні позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.09.2016 р. в порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк розгляду справи № 904/5417/16, на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 29.09.2016 р.

В судовому засіданні 29.09.2016 р. представник позивача позовні вимоги за первісним позов підтримав в повному обсязі, просив суд відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні 29.09.2016 р. проти задоволення первісного позову заперечив та просив суд задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Представник третьої особи в судове засідання 29.09.2016 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

У судовому засіданні 29.09.2016 р. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.10.2015 р. між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) було укладено Договір № КПП-632 купівлі-продажу пакета акцій Публічного акціонерного товариства «Український науково-дослідний інститут технології машинобудування» за конкурсом (далі - Договір), предметом якого згідно з п. 1 є пакет акцій Публічного акціонерного товариства «Український науково-дослідний інститут технології машинобудування» у кількості 1 865 303 штуки простих іменних акцій, випущених у бездокументарній формі, що становить 35,266% статутного капіталу товариства, номінальною вартістю однієї акції 0,25 гривень та номінальною вартістю пакета акцій 466 325, 75 грн. (згідно до змін (уточнень) до плану розміщення акцій товариства, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 15 червня 2015 року № 861 (далі - пакет акцій), який за результатами конкурсу продано за 570 000, 00 грн.

Згідно з п. 2 Договору ціна продажу пакета акцій товариства у кількості 1 865 303 шт., що становить 35, 266% статутного капіталу товариства, становить 570 000,00 грн.

Відповідно до п. 3 Договору розрахунки за придбаний пакет акцій здійснюються так:

- конкурсна гарантія, внесена покупцем для участі в конкурсі, в сумі 106 000 грн., що становить 20 відсотків від початкової ціни пакета акцій та перерахована відповідно до платіжного доручення від 16.06.2015 р. № 2778 з рахунку покупця № 26002011, МФО 306500, код за на рахунок продавця № 0058, Державна казначейська служба України, місто Київ, МФО 820172, код за зараховується покупцеві на рахунок оплати ціни пакета акцій;

- кошти покупця в сумі 464 000,00 грн. перераховуються протягом 30 календарних днів від дати нотаріального посвідчення Договору з рахунку покупця № 26002011, МФО 306500, код за на рахунок продавця № 0028, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, код за . Одержувач коштів: Фонд державного майна України, призначення платежу: оплата за пакет акцій.

Пунктом 4 Договору передбачено, що право власності на пакет акцій товариства переходить до покупця від дати сплати пової ціни придбаного пакета акцій.

Права покупця на участь в управлінні товариством, одержання доходу тощо, реалізується від дати зарахування пакета акцій, які придбаваються за цим Договором, на рахунок покупця в депозитарній установі (п. 5 Договору).

За умовами п. 6 Договору передача пакета акцій продавцем покупцю здійснюється протягом трьох робочих днів від дати надходження всіх коштів, сплачених за пакет акцій, на рахунок продавця, а у випадках, в яких необхідне отримання дозволу на концентрацію суб'єктів господарювання - протягом трьох робочих днів після надходження всіх коштів, сплачених за пакет акцій, та одержання дозволу Антимонопольного комітету України (адміністративної колегії Антимонопольного комітету України) і засвідчується актом приймання-передавання пакета акцій товариства (далі - акт приймання-передавання), який підписується сторонами Договору.

Продавець зобов'язаний списати пакет акцій, що є предметом цього Договору, з рахунку в цінних паперах № 300996-UA50009997 Держави Україна (керуючий рахунком - Фонд державного майна України) в депозитарній установі АБ «Укргазбанк» (код в НДУ 100024-UA30300996) на рахунок в цінних паперах покупця № 403022- UA40017123 в депозитарній установі ТОВ «Україна-Капітал» (рахунок депозитарної установи в депозитарії 100024- UA40403022) у вказаний в першому реченні цього пункту Договору строк.

Пунктом 31 Договору передбачено, що обов'язки покупця, визначені п. 10 Договору, виникають з моменту передачі покупцю пакета акцій, а у випадках, в яких необхідно отримання дозволу на концентрацію суб'єктів господарювання за умови отримання покупцем дозволу Антимонопольного комітету України (адміністративної колегії Антимонопольного комітету України). У разі неотримання протягом 50 днів від дати укладення Договору дозволу Антимонопольного комітету України (адміністративної колегії Антимонопольного комітету України) на концентрацію суб'єктів господарювання Договір розривається за згодою сторін або за рішенням суду. При цьому, конкурсна гарантія покупцю не повертається.

У разі невиконання однією із сторін умов Договору та/або неотримання покупцем у строк, передбачений пунктом 31 Договору, дозволу Антимонопольного комітету України чи адміністративної колегії Антимонопольного комітету України на концентрацію суб'єктів господарювання, він може бути розірваний за згодою сторін або на вимогу іншої сторони за рішенням суду, господарського суду з поверненням пакета акцій продавцю за актом приймання-передавання протягом трьох робочих днів від дати набрання чинності рішенням суду, господарського суду.

Пунктом 9.3. Положення про порядок проведення конкурсів з продажу пакетів акцій акціонерних товариств, затвердженого Наказом Фонду державного майна України 10.05.2012 р. № 639 (далі - Положення), передбачено, якщо протягом 50 днів з дня укладення договору купівлі-продажу переможець конкурсу (покупець) не отримав такого дозволу та не надав його засвідчену копію органу приватизації, договір купівлі-продажу розривається на вимогу державного органу приватизації в односторонньому порядку. При цьому конкурсна гарантія переможцю конкурсу не повертається.

Позивач стверджує, що відповідачем було отримано рішення Антимонопольного комітету України від 28.12.2015 р. № 659-р про надання відповідачу дозволу на придбання акцій, копію якого відповідач надав позивачу листом № 16/19 від 14.01.2016 р. із затримкою на 32 календарних дні.

У зв'язку з цим, позивач на підставі п. п. 31, 35 Договору та п. 9.3. Положення просить суд розірвати Договір № КПП-632 купівлі-продажу пакета акцій Публічного акціонерного товариства «Український науково-дослідний інститут технології машинобудування» від 07.10.2015 р.

Відповідач, у свою чергу, зазначає, що відповідно до приписів статті 22 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у нього не було необхідності отримувати дозвіл Антимонопольного комітету України чи адміністративної колегії Антимонопольного комітету України на концентрацію суб'єктів господарювання, оскільки на момент укладення Договору відповідач опосередковано володів акціями Публічного акціонерного товариства «Український науково-дослідний інститут технології машинобудування» у розмірі, що забезпечувало перевищення 25 та 50 відсотків голосів у вищому органі управління товариства.

Проте, оскільки позивач наполягав на отриманні вищевказаного дозволу, відповідач 02.10.2015 р. звернувся з відповідною заявою до Антимонопольного комітету України про надання дозволу на придбання пакета акцій Публічного акціонерного товариства «Український науково-дослідний інститут технології машинобудування», однак розгляд вказаної заяви затягнувся і лише 28.12.2015 р. Антимонопольним комітетом України було прийнято рішення № 69-р «Про надання дозволу на заявлені дії».

Відповідач вважає, що в даному випадку отримання дозволу Антимонопольного комітету України чи адміністративної колегії Антимонопольного комітету України на концентрацію суб'єктів господарювання не було необхідним і умови Договору з його боку не порушувались, а тому правові підстави для розірвання Договору відсутні.

Разом з тим, відповідач зазначає, що позивач в порушення умов Договору безпідставно не виконує взяті на себе зобов'язання та не передає відповідачу пакет акцій Публічного акціонерного товариства «Український науково-дослідний інститут технології машинобудування», у зв'язку з чим просить суд зобов'язати позивача передати йому 1 865 303 штуки простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства «Український науково-дослідний інститут технології машинобудування» номінальною вартістю однієї акції 0, 25 гривень, що становить 35, 266% статутного капіталу Публічного акціонерного товариства «Український науково-дослідний інститут технології машинобудування».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що первісні позовні вимоги не підлягають задоволенню, тоді як зустрічні позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачені підстави для зміни або розірвання договору.

Так, згідно з частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судова палата у цивільних та господарських справах Верховного Суду України ухвалила постанову у справі № 6-75цс13, в якій зробила правовий висновок про те, що оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Отже, обов'язок суду під час ухвалення рішення - вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

При розгляді даної справи, позивач, розраховуючи на задоволення позовних вимог, повинен довести:

- наявність шкоди, завданої йому відповідачем порушенням умов договору;

- чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати;

- наскільки він позбавився того, на що він розраховував, з огляду на термін, на який укладався договір.

Отже, вирішуючи даний спір суд повинен виходити не лише з формальних міркувань, а саме з факту неналежного виконання умов договору відповідачем, а й повинен встановити, як того вимагає ч. 2 ст. 651 ЦК України, чи є істотними такі порушення, причини цих порушень, вина відповідача в недотриманні умов договору, шкода спричинена позивачу у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків по договору тощо.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить і стаття 526 Цивільного кодексу України.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

За приписами ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В той же час, приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 614 ЦК України унормовано, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Пунктом 31 Договору на відповідача було покладено обов'язок отримати протягом 50 днів з дня укладання Договору купівлі-продажу, а саме до 26.11.2015 р. дозвіл Антимонопольного комітету України на концентрацію суб'єктів господарювання.

З матеріалів справи вбачається, що 02.10.2015 р. відповідач звернувся до Антимонопольного комітету України із заявою № 1143/19 від 01.10.2015 р. про надання дозволу на концентрацію у зв'язку з придбанням пакету акцій Публічного акціонерного товариства «Український науково-дослідний інститут технології машинобудування» у кількості 1 865 303 шт.

28.12.2015 р. Антимонопольним комітетом України було прийнято рішення № 659-р від 28.12.2015 р. «Про надання дозволу на заявлені дії», відповідно до якого було надано дозвіл Публічному акціонерному товариству «Дніпропетровський завод прокатних валків» на придбання акцій Публічного акціонерного товариства «Український науково-дослідний інститут технології машинобудування».

Листом № 16/19 від 14.01.2016 р. відповідач надав позивачу копію вищезазначеного рішення Антимонопольного комітету України.

З наведеного вбачається, що відповідач вжив всі залежні від нього заходи для належного виконання умов Договору в частині отримання дозволу Антимонопольного комітету України на концентрацію суб'єктів господарювання.

Крім того, відповідач належним чином виконав взяті на себе за Договором зобов'язання та в повному обсязі розрахувався з позивачем за придбаний пакет акцій у встановлені п. п. 2, 3 Договору строки, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 2778 від 16.09.2015 р. та № 3294 від 05.11.2015 р., а всього в сумі 570 000, 00 грн.

Натомість, позивачем всупереч приписів ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено належними та допустимими доказами наявність шкоди, завданої йому відповідачем порушенням умов договору; істотної різниці між тим, на що розраховував позивач, укладаючи договір, і тим, що в дійсності він зміг отримати; наскільки позивач позбавився того, на що він розраховував при укладанні Договору.

Враховуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги той факт, що відповідач в повному обсязі розрахувався з позивачем за придбаний пакет акцій у встановлені п. п. 2, 3 Договору строки, вжив усіх залежних від нього заходів для належного виконання умов Договору суд дійшов висновку, що жодні правові підстави для розірвання укладеного між сторонами Договору купівлі-продажу пакета акцій відсутні, у зв'язку з чим відмовляє позивачу у задоволенні первісних позовних вимог.

Разом з тим, розглядаючи зустрічні позовні вимоги про спонукання відповідача до виконання умов Договору, суд зазначає наступне.

За умовами п. 6 Договору передача пакета акцій продавцем покупцю здійснюється протягом трьох робочих днів від дати надходження всіх коштів, сплачених за пакет акцій, на рахунок продавця, а у випадках, в яких необхідне отримання дозволу на концентрацію суб'єктів господарювання - протягом трьох робочих днів після надходження всіх коштів, сплачених за пакет акцій, та одержання дозволу Антимонопольного комітету України (адміністративної колегії Антимонопольного комітету України) і засвідчується актом приймання-передавання пакета акцій товариства (далі - акт приймання-передавання), який підписується сторонами Договору. Продавець зобов'язаний списати пакет акцій, що є предметом цього Договору, з рахунку в цінних паперах № 300996-UA50009997 Держави Україна (керуючий рахунком - Фонд державного майна України) в депозитарній установі АБ «Укргазбанк» (код в НДУ 100024-UA30300996) на рахунок в цінних паперах покупця № 403022- UA40017123 в депозитарній установі ТОВ «Україна-Капітал» (рахунок депозитарної установи в депозитарії 100024- UA40403022) у вказаний в першому реченні цього пункту Договору строк.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач в повному обсязі розрахувався з позивачем за пакет акцій, що підтверджується платіжними дорученнями № 2778 від 16.09.2015 р. та № 3294 від 05.11.2015 р., а всього в сумі 570 000, 00 грн.

Проте, позивач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання та у встановлені строки не передав відповідачу пакет акцій, чим порушив умови п. 6 Договору.

Листом № 521/19 від 24.05.2016 р. відповідач звертався до позивача з вимогою передати пакет акцій, проте вказані вимоги з боку позивача були залишені без задоволення.

Норми ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України передбачають, що застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Примусове виконання обов'язку в натурі застосовується в зобов'язальних правовідносинах у випадках, коли особа зобов'язана вчинити певні дії щодо позивача, але відмовляється від виконання цього обов'язку чи уникає його. Стосується він, зокрема, невиконання обов'язку сплатити кошти за виконану роботу, надані послуги, передати річ кредитору (за договорами купівлі-продажу, міни, дарування з обов'язком передати річ у майбутньому), виконати роботи чи надати послугу за відповідним договором.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за первісним та зустрічним позовом покладаються на позивача за первісним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову відмовити.

2. Зустрічні позовні вимоги задовольнити.

3. Зобов'язати Фонд державного майна України (01601, місто Київ, вулиця Кутузова, будинок 18/9; ) передати Публічному акціонерному товариству «Дніпропетровський завод прокатних валків» (49023, місто Дніпропетровськ, вулиця Комінтерну, будинок 2; ) 1 865 303 (один мільйон вісімсот шістдесят п'ять тисяч триста три) штуки простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства «Український науково-дослідний інститут технології машинобудування» () номінальною вартістю однієї акції 0, 25 гривень, що становить 35, 266% статутного капіталу Публічного акціонерного товариства «Український науково-дослідний інститут технології машинобудування», списавши їх з рахунку в цінних паперах № 300996-UA50009997 Держави Україна (керуючий рахунком - Фонд державного майна України) в депозитарній установі АБ «Укргазбанк» (код в НДУ 100024-UA30300996) на рахунок в цінних паперах Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод прокатних валків» № 403022- UA40017123 в депозитарній установі ТОВ «Україна-Капітал» (рахунок депозитарної установи в депозитарії 100024- UA40403022).

4. Стягнути з Фонду державного майна України (01601, місто Київ, вулиця Кутузова, будинок 18/9; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод прокатних валків» (49023, місто Дніпропетровськ, вулиця Комінтерну, будинок 2; ) витрати по сплаті судового збору в сумі 8 550 (вісім тисяч п'ятсот п'ятдесят) грн. 00 коп.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання

повного тексту рішення 30.09.2016 р.

Суддя М.Є. Літвінова