РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2016Справа №910/15602/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Молочна слобода"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДІЯ"

про стягнення 22 991,09 грн.

Суддя: Домнічева І.О.

Представники сторін:

від позивача: Дячук А.В - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Молочна слобода"

звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДІЯ" про стягнення 22 991,09 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки № 124/К від 02.03.15 р.

20.09.16р. через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові матеріали по справі.

Позивач 20.09.2016 подав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача: 17 624,01 грн. боргу; 2 893,39 грн. пені; 634,46 грн. втрат від інфляції; 237,04 грн. 3% річних, а всього 21 388,90 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Таким чином, суд приймає заяву про зменшення розміру позовних вимог до розгляду.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 20.09.16 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.03.15р. між Київською філією Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Молочна слобода" (надалі - Позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РАДІЯ" (надалі - Відповідач, покупець), був укладений Договір поставки № 124/К (надалі - Договір).

Згідно укладеного Договору Позивач зобов'язується протягом строку дії цього Договору здійснювати Відповідачу поставку Товару ТМ "Заречье" (виробництва ПАО "Куп'янський молочноконсервний комбінат") в асортименті, а Відповідач зобов'язується приймати та оплачувати поставлений Товар відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п. 3.2. договору, покупець здійснює вчасний розрахунок за товари. Оплата виконується шляхом банківського переказу на рахунок постачальника, протягом 21 календарних дні з дня отримання товарів у супермаркеті «Абсолют».

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання своїх зобов'язань по договору, Позивач здійснив поставку Товару у власність Відповідача за період з 04.01.2016 року по 06.04.2016 року.

Факт поставки підтверджується наступними накладними на відпуск товарно- матеріальних цінностей Відповідач отримав від Позивача тару, копії яких містяться в матеріалах справи.

Однак, Відповідач умов Договору у повному обсязі не виконав, за отриманий Товар здійснив оплату частково у розмірі 204074,84грн., з якої за період з 01.01.2016 року по 06.06.16р. Відповідач повернув Позивачу Товар на загальну суму 23074,38 грн. та здійснив оплату за поставлений Товар у розмірі 181000,46 грн., у зв'язку з чим виникла прострочена дебіторська заборгованість за отриманий Товар Відповідача перед Позивачем, яка складає станом на 18.08.2016 року 19226,20грн.

З врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, станом на 08.09.16р. заборгованість відповідача складає 17 624,01 грн.

Доказів оплати суми у розмірі 17 624,01 грн. суду не надано.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Щодо вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 2 893,39 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ч. ч. 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Виходячи з наведених положень ст. 231 Господарського кодексу України, обов'язковою умовою нарахування штрафних санкції є досягнення сторонами згоди щодо їх застосування, а також визначення їх розміру. Враховуючи відсутність між сторонами будь-яких домовленостей щодо застосування штрафних санкцій, їх виду та розміру, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення суми пені та штрафу.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, не спростованим у встановленому законом порядку відповідачем, останній за порушення зобов'язань за Договором має сплатити 237,04 грн. 3% річних, 634,46 грн. інфляційних.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач письмового відзиву на позов та свого контррозрахунку не надав, стверджувань позивача не спростував.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то судові витрати - судовий збір - відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Радія» (ідентифікаційний код 39546099, адреса: 04214, м. Київ, прос. Оболонський, буд. 52) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Молочна слобода» (ідентифікаційний код 32358958, адреса: 63702, Харківська обл. м.Круп'янськ, вул. Ломоносова, буд. 26) 17 624 (сімнадцять тисяч шістсот двадцять чотири) грн.. 01 коп. - сума основного боргу, 237 (двісті тридцять сім) грн. 04 коп.3% річних, 634 (шістсот тридцять чотири) грн.. 46 коп. 3% річних та 1 191 (одну тисячу сто дев'яносто одну) грн. 59 коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 22.09.2016р.

Суддя І.О.Домнічева