РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2016Справа №910/11385/16

За позовом Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізтех"

про повернення коштів 18 100 000,00 грн.

Суддя Якименко М.М

Представники сторін:

від позивача: Шульга Л.М. - за довіреністю; Навродський Д.М. - за довіреністю;

від відповідача: Луцький М.І. - за довіреністю; Степаненко О.М. - за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державний науково-дослідний інститут з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізтех" про повернення коштів 18 100 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушено умови Договору №0313/03 від 21.03.2013 року щодо надання позивачу якісного програмного забезпечення, як то передбаченого технічним вимогам, в зв'язку з чим позивач відмовився від договору та просить

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 18 100 000,00 грн. - коштів, сплачених за неякісне програмне забезпечення, 206 700,00 грн. - судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 06.07.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2016 року відкладено розгляд справи на 03.08.2016 року.

02.08.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2016 року відкладено розгляд справи на 16.08.2016 року.

16.08.2016 року через відділ діловодства господарського суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про застосування заходів забезпечення позову та заперечення (письмові пояснення) на відзив відповідача у справі.

В судовому засіданні 16.08.2016 року оголошено перерву до 30.08.2016 року.

29.08.2016 року через відділ діловодства господарського суду м. Києва від представника позивача надійшли 2-і заяви про застосування заходів забезпечення позову.

В судовому засіданні 30.08.2016 року представником відповідача подано додаткові письмові пояснення.

В судовому засіданні 30.08.2016 року оголошено перерву до 06.09.2016 року.

05.09.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника позивача надійшло заперечення на письмові пояснення відповідача від 30.08.2016р.

В судовому засіданні 06.09.2016 року представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, представники відповідача позовні вимоги не визнали та просили суд в їх задоволенні відмовити, судом відмовлено в задоволенні заяв позивача про застосування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 06.09.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2013 року між Державним науково-дослідним інститутом з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи (далі по тексту - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізтех» (далі по тексту - виконавець. Відповідач) укладено Договір №0313/03 (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п.1.1. Договору) виконавець зобов'язується надати замовникові носії інформації з записом (послуги з технічного обслуговування обладнання та адміністрування програмного комплексу "Єдина інформаційна аналітична система Державної ветеринарної та фіто санітарної служби України" (перша черга)), категорія 72.20.1 Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-97 (комп'ютерні програми) у відповідності із календарним планом (додаток №2), а саме:

- передача ліцензій на право використання комп'ютерною програмою "Ветеринарний контроль" без права передачі майнових прав за етапом 1 Календарного плану (додаток №2) згідно із специфікацією (додаток №3) та ліцензійним договором (додаток №4);

- передача ліцензій на право використання комп'ютерною програмою "Ветеринарно-санітарна експертиза" без права передачі майнових прав за етапом 2 Календарного плану (додаток №2) згідно із специфікацією (додаток №3) та ліцензійним договором (додаток №5);

- передача ліцензій на право використання комп'ютерною програмою "Ветеринарні засоби" без права передачі майнових прав за етапом 1 Календарного плану (додаток №2) згідно із специфікацією (додаток №3) та ліцензійним договором (додаток №6)надалі - ліцензії, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити ліцензії на умовах та у строки, передбачені цим договором.

Відповідно до п.2.1. Договору, виконавець гарантує якість комп'ютерних програм, права на користування якими передаються за цим договором, згідно з чинним законодавством та їх відповідність Специфікації, що наведені в Додатку № 3 до цього Договору.

Згідно з п.2.2. Договору, Виконавець зобов'язується надати гарантійну підтримку комп'ютерних програм, за цим договором, протягом 12 місяців з моменту їх передачі Замовнику за відповідним Актом, зокрема:

- забезпечиш приймання звернень Замовника про виявлені помилки в наданих комп'ютерних програмах через телефон, Skype кожний робочий день з 9-00 до 18-00 годин за місцевим часом або через електрони) пошту цілодобово;

- реагувати на звернення Замовника про виявлені помилки в наданих комп'ютерних програмах та виправляти виявлені помилки протягом 5 днів з моменту отримання від нього відповідного повідомлення;

- призначати відповідального фахівця за виправлення помилок.

Відповідно до п.3.1. Договору, ціна Договору становить 34 300 000,00 грн., в тому числі ПДВ 00,00 грн.

Згідно з п.4.1 Договору, розрахунки за Ліцензії здійснюються окремо за кожним етапом Календарного плану (Додаток№2) після проведення дослідної експлуатації відповідної Комп'ютерної програми на комплексі технічних засобів Замовника за місцезнаходженням пілотних об'єктів автоматизації, а саме:

Етап Календарного плануПілотний об'єкт автоматизації
Етап 1. Передача ліцензій на право використання комп'ютерною програмою «Ветеринарний контроль» (Додаток 3)- Державна ветеринарна та фітосанітарна служба України - Одеська регіональна служба державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті.
Етап 2. Передача ліцензій на право використання комп'ютерною програмою «Ветеринарно-санітарна експертиза» (Додаток 3)- Державний науково-дослідний інститут з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарно експертизи
Етап 3. Передача ліцензій на право використання комп'ютерною програмою «Ветеринарні засоби» (Додаток 3)- Державна ветеринарна та фітосанітарна служба України - Державний науково-контрольний інститут біотехнології і штамів мікроорганізмів (ДНКІБШМ).
Результати дослідної експлуатації оформлюються відповідним технічним актом, на підставі якого підписується Акт про передачу ліцензій на право використання комп'ютерної програми.

Листом від 06.06.2016 року вих. №802 позивач звернувся до відповідача з повідомленням про відмову від Договору, обґрунтовуючи це тим що висновком Київської незалежної судово-експертної установи №1726 від 04 травня 2016 року встановлено, що програмні засоби «Єдина система ветеринарного контролю та нагляду» та «Єдина інформаційна система ветеринарно-санітарної експертизи», отримані від ТОВ «Бізтех», не відповідають технічним вимогам Договору та Документації конкурсних торгів.

Листом від 07.06.2016 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів в сумі 18 000 000,00 грн. які були сплачені за Договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що програмні засоби «Єдина система ветеринарного контролю та нагляду» та «Єдина інформаційна система ветеринарно-санітарної експертизи», отримані від ТОВ «Бізтех», на виконання умов Договору, не відповідають технічним вимогам Договору та Документації конкурсних торгів, що зумовило порушення відповідачем умови п.2.1. Договору та відмовою позивача від договору, в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 18 100 000,00 грн. коштів, сплачених за неякісне програмне забезпечення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 3 ст.651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом. договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або заковом.

Статтею 611 ЦК України, одним із правових наслідків порушення зобов'язання визначено припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Так, частинами 1, 3 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Виходячи з системного аналізу змісту ст.ст.525, 611, 612, 615, 651 ЦК України випливає, що сторона може відмовитись від договору в односторонньому порядку лише в тому випадку, коли право на таку односторонню відмову передбачено договором.

Суд звертає увагу, що відповідно до п.12.3 Договору, одностороння відмова від Договору не допускається.

Договором передбачено лише один єдиний випадок, коли Замовник (позивач) може розірвати договір в односторонньому випадку - якщо протягом одного місяця після підписання Договору за результатами здійснення моніторингу закупівлі за обґрунтованим зверненням Замовника до Мінекономрозвитку будуть виявлені підстави для відміни відповідної процедури, передбачені Законом України «Про здійснення державних закупівель» та Мінекономрозвитку надасть у висновку рекомендації щодо відміни процедури закупівлі (п. 10.2 Договору).

В контексті викладеного, суд зазначає, що закупівлі, на підставі яких і укладався Договір є дійсними, Мінекономрозвитку не були виявлені підстави для відміни відповідної процедури, передбачені Законом України «Про здійснення державних закупівель» та не надавало у висновку рекомендації щодо відміни процедури закупівлі.

При цьому, зважаючи, що відповідно до п.12.3 Договору, одностороннє його розірвання (відмова) не допускається, Договір станом на дату розгляду справи не визнавався припиненим чи недійсним, в зв'язку з чим суд дійшов до висновку, що Договір є дійсним, а відповідно у Відповідача відсутній обов'язок щодо повернення Позивачу коштів за договором.

Також суд звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст.651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

З аналізу вказаної норми ЦК України випливає, що законодавець пов'язує наслідки односторонньої відмови від договору, якщо таке право передбачено договором, з наслідками розірвання договору. Тобто наслідки односторонньої відмови від договору є тотожними розірванню такого договору. Відповідно до ч.1 ст.653 ЦК України, у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Згідно ч.2,3 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

При цьому, ч.4 ст.653 ЦК України визначає правові наслідки розірвання договору, зокрема, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вказані вище положення підтверджують необгрунтованість правової позиції Відповідача. Зокрема, навіть у випадку, якби у Позивача і було б право на односторонню відмову від Договору, і навіть якби така відмова не суперечила положенням Договору та нормам ЦК України, Позивач все одно б не мав права витребовувати у Відповідача суму сплачених коштів за послуги надані Відповідачем, оскільки одностороння відмова від договору після його виконання не має наслідком двосторонню реституцію.

Також суд звертає увагу на те, що у відповідності до п.4.1 Договору, сторонами проведена дослідна експлуатація відповідних Комп'ютерних програм на комплексі технічних засобів Замовника. За результатами проведеної дослідної експлуатації 18.04.2013р. складені технічні акти про результати проведення дослідної експлуатації комп'ютерних програм, обумовлених укладеним між сторонами договором №0313/03 від 21.03.2013р. (далі по тексту - технічні акти; належним чином завірені копії зазначених актів містяться в матеріалах справи). Відповідно до вказаних технічних актів, такі Комп'ютерні програми визнані працездатними та такими, що відповідають всім вимогам Технічного завдання до Програмного комплексу.

20.05.2013р. між сторонами підписано акти про передачу прав користування обумовленими Договором комп'ютерних програмам, (належним чином завірені копії відповідних актів містяться в матеріалах справи).

Згідно з п.4.2 Договору, розрахунки за Ліцензії здійснюються протягом 5 (п'ятьох) банківських днів з моменту підписання Акту про передачу ліцензій на право використання комп'ютерної програми Замовником відповідно до Календарного плану та п.5.6 цього Договору, залежно від реального бюджетного фінансування видатків.

Відповідно до п.4.4. Договору, розрахунки за Договором здійснюються в безготівковій формі в гривнях України. Пункт 4.5. Договору передбачає, що оплата здійснюється після пред'явлення Виконавцем рахунків на оплату вартості Ліцензій.

У відповідності до вказаних Актів, Відповідачем у відповідності до умов Договору надано Позивачу Ліцензій на право використання Комп'ютерних програм на загальну суму 34 300 000,00 грн., які без будь-яких заперечень були прийняті останнім.

Проте, Позивач, всупереч умов п.4.2, п.4.5 Договору, в період з 29.07.2013 р. по 29.08.2013р. здійснив лише часткову оплату вартості Ліцензій на загальну суму 18 100 000,00 грн., що підтверджується банківських виписок, не заперечується Позивачем та встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 27.04.2016р. у справі №910/4554/16.

З моменту (з 20.05.2013 року) прийняття Комп'ютерних програм за Договором, Позивачем жодного разу не надсилались будь-які заперечення та зауваження до якості Комп'ютерних програм. Позивач без будь-яких зауважень протягом трьох років користувався Комп'ютерними програмами.

В зв'язку з відмовою добровільно погасити борг з боку Позивача за Договором, Відповідач був вимушений 10 червня 2015 року звернутись до Позивача з листом 1006/Л-2 з вимогою погасити заборгованість за Договором в розмірі 16 200 000,00 грн.

У відповідь на вказаний лист, Позивач надіслав лист №1094 від 23.06.2015 року, яким повідомив про відмову здійснити повну оплату за Договором у зв'язку з ухиленням Відповідача від усунення виявлених Позивачем недоліків в наданому Відповідачем продукті, про які Позивач повідомив Відповідача листом-рекламацією №828 від 14.05.2015 року (далі - Лист-рекламація; належним чином завірена копія листа міститься в матеріалах справи).

Вказані твердження Позивача є необґрунтованими оскільки Відповідач у відповідь на Лист-рекламацію листом № 1006/Л-1 від 10 червня 2015 року повідомив Позивача, що відповідно до п.2.1 укладеного договору виконавець гарантує якість комп'ютерних програм, права на користування якими передаються за цим договором, згідно з чинним законодавством та їх відповідність Специфікації, що наведені в Додатку № 3 до цього Договору.

Згідно з п.2.2. Договору, Виконавець зобов'язується надати гарантійну підтримку комп'ютерних програм, за цим договором, протягом 12 місяців з моменту їх передачі Замовнику за відповідним Актом.

Відповідно до технічних актів від 18.04.2013р. про результати проведення дослідної експлуатації комп'ютерних програм, обумовлених укладеним між сторонами Договором №0313/03 від 21.03.2013р., такі комп'ютерні програми визнані працездатними та такими, що відповідають всім вимогам Технічного завдання до Програмного комплексу.

Отже, станом на дату направлення Листа-рекламації №828 (тобто 14.05.2015 року), 12-місячний строк гарантійної підтримки за договором №0313/03 від 21.03.2013р. є таким, що сплинув, а роботи прийняті Позивачем є такими, що повністю відповідають умовам Договору та були беззаперечно прийняті Позивачем.

При цьому, зважаючи, що на момент прийняття Комп'ютерних програм жодних зауважень до їх якості Позивачем не заявлялось, Комп'ютерні програми прийняті в повному обсязі, Позивачем беззаперечно підписані Технічні акти, а також Акти про передачу прав користування, слідує, що Відповідачем в повному обсязі виконано свої зобов'язання за Договором, а Позивачем в повному обсязі прийнято виконані роботи Відповідача без жодних зауважень.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.04.2016 року у справі №910/4554/16, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2016 року, встановлено факт належного виконання відповідачем (ТОВ "Бізтех") умов Договору №0313/03 від 21.03.2013 року.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 680 ЦК України, покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку (ч. 3 ст. 680 ЦК України).

Таким чином, після закінчення строку на гарантійне обслуговування, а саме через 12 місяців після підписання Акту про передачу прав користування комп'ютерних програм від 20.05.2013 року, в Позивача закінчився строк на пред'явлення вимог у зв'язку з недоліками товаром.

Так як претензії Позивача щодо якості програмного забезпечення у листі від 10.12.2014 року №1995, листі-рекламації №828 від 14.05.2015 р. були заявлені Позивачем за межами гарантійного стооку - у Позивача відсутні правові підстави для звернення із повідомленням про відмову від Договору у порядку, передбаченому статтею 678 ЦК України. Відтак, безпідставною є вимога Позивача про стягнення коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 681 ЦК України, до вимог у зв'язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік, яка обчислюється від дня виявлення недоліків у межах строків, встановлених статтею 680 цього Кодексу, а якщо на товар встановлено гарантійний строк (строк придатності), - від дня виявлення недоліків у межах гарантійного строку (строку придатності).

Позивачем не виявлено недоліки в межах гарантійного строку відповідно до умов Договору, сам гарантійний строк закінчився 20 травня 2014 року. Як наслідок, Позивач пропустив однорічний строк на звернення до суду із позовом у зв'язку з недоліками товару, передбаченого Договором.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України).

Пунктом 4 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: у зв'язку з недоліками проданого товару (стаття 681 цього Кодексу).

Відповідачем в письмових поясненнях поданих в судовому засіданні 30.08.2016 року заявлено про застосування строку позовної давності.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження свої позовних вимог, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 28.09.2016 року.