ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.06.2016р. Справа № 905/1291/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Вороная І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до відповідача: Красногорівського міського комбінату комунальних підприємства «Віта»

про стягнення 621 347,31 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю № 14-94 від 18.04.2014р.

від відповідача: не зявився

Суть спору: ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить стягнути з Красногорівського міського комбінату комунальних підприємства «Віта» 621 347,31 грн., з яких 40 258,88 грн. 3% річних, нарахованих за період з 13.03.2014р. по 14.12.2015р. та 581 088,43 грн. інфляційних втрат, нарахованих з березня 2014р. по вересень 2015р.

Позовні вимоги з посиланням на статті 526, 611, 625 Цивільного кодексу України, статтю 193 Господарського кодексу України, обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 23/2012-БО від 20.07.2012р. в частині своєчасних та повних розрахунків за спожитий природний газ.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.04.2016р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 905/1291/16 та призначено її розгляд у судовому засіданні на 27.04.2016р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.04.2016р. розгляд справи відкладений на 30.05.2016р. (із врахуванням ухвали господарського суду Донецької області від 17.05.2016р. про виправлення описки).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 30.05.2016р. у звязку із задоволенням відповідного клопотання представника позивача за вх. № 16764/16 від 30.05.2016р. строк вирішення спору по справі № 905/1291/16 продовжений на 15 днів до 14.06.2016р. та розгляд справи відкладений на 14.06.2016р.

Представник позивача у судовому засідання 14.06.2016р. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач у жодне судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву та документи, що підтверджують заперечення проти позову не надав. При цьому, ухвала суду про порушення провадження у справі від 04.04.2016р., ухвали суду про відкладення розгляду справи від 27.04.2016р., про виправлення описки від 17.05.2016р., які надіслані відповідачу на юридичну адресу, що зазначена у позовній заяві, а також у витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 14.06.2016р. (85630, Донецька обл., Мар'їнський район, м. Красногорівка, вул. Ахтирського, буд.14), отримані представником відповідача особисто, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Ухвала суду про продовження строку вирішення спору та відкладення розгляду справи від 30.05.2016р. також надіслана відповідачу на вищезазначену адресу та отримана представником останнього, що підтверджується витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштового відправлення, а отже, відповідач про час та місце судових засідань повідомлявся своєчасно та належним чином. З огляду на зазначене, господарський суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача у судовому засіданні та в силу вимог ст.75 ГПК України за наявними у справі документами, із врахуванням при цьому положень, що містяться у п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами України».

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні 14.06.2016р. за участю представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив:

20 липня 2012 року між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (позивач, продавець) та Красногорівським міським комбінатом комунальних підприємства «Віта» (відповідач, покупець) укладений договір купівлі-продажу природного газу № 23/2012-БО, за умовами якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00 або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію ст. 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а покупець зобовязався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до умов п. 1.2. договору, газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Умовами п.2.1. договору визначено, що продавець передає покупцеві з 01 серпня 2012 року по 31 грудня 2012 року газ обсягом до 142,0 тис.куб.м., у тому числі по місяцях кварталів: ІІІ кв. - 0 тис.куб.м.; ІV кв. - 142 тис.куб.м.: жовтень - 22 тис.куб.м., листопад - 56 тис.куб.м., грудень - 64 тис.куб.м.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п.п. 3.3, 3.4 договору).

Ціна газу узгоджена сторонами у розділі 5 Договору.

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. (п. 6.1. договору).

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (пять) років (пункт 9.3. договору).

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині поставки газу з 01 серпня 2012 року до 31 грудня 2012 року, а в частині розрахунків до їх повного здійснення. (п. 11.1. договору).

Так, відповідно до актів приймання-передачі природного газу за жовтень 2012 року - грудень 2012 року, підписаних уповноваженими особами сторін та скріплених печатками підприємств, позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 762 953,71 грн., а саме: у жовтні 2012 року на суму 82 876,34 грн., у листопаді 2012 року на суму 299 050,37 грн., у грудні 2012 року на суму 381 027 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 06.04.2015р. по справі № 905/2148/14-908/5843/14 задоволені позовні вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до Красногорівського міського комбінату комунальних підприємства «Віта», стягнуто з останнього на користь позивача 762 953,71 грн. основного боргу за договором купівлі-продажу природного газу № 23/2012-БО від 20.07.2012р., 56 770 грн. пені, 53 406,76 грн. штрафу, 27 701,08 грн. 3% річних, 10 618,35 грн. інфляції, 18 229,01 грн. судового збору.

При цьому, у вказаному рішенні суду, зокрема, встановлено, що заборгованість Красногорівського міського комбінату комунальних підприємства «Віта» в сумі 762 953,71 грн. виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов договору купівлі-продажу природного газу № 23/2012-БО від 20.07.2012р. щодо повної та своєчасної оплати отриманого у жовтні-грудні 2012р. природного газу на суму 762 953,71 грн., а нарахування 3% річних в сумі 27 701,08 грн. за зобовязаннями жовтня-грудня 2012р. здійснено позивачем за період з 14.11.2012р. по 12.03.2014р. та інфляційних в сумі 10 618,35 грн. за зобовязаннями жовтня-грудня 2012р. - за період з листопада 2012р. по лютий 2014р. включно.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 40 258,88 грн. за період з 13.03.2014р. по 14.12.2015р. та інфляційних втрат у розмірі 581 088,43 грн. за період з березня 2014р. по вересень 2015р. Нарахування 3% річних здійснено позивачем на суму боргу 82 876,34 грн. за зобовязаннями жовтня 2012р., на суму боргу 299 050,37 грн. за зобовязаннями листопада 2012р., на суму боргу 381 027 грн. за зобовязаннями грудня 2012р., а інфляційних на суму боргу 84 038,64 грн. за зобовязаннями жовтня 2012р., на суму боргу 303 547,94 грн. за зобовязаннями листопада 2012р., на суму боргу 385 985,49 грн. за зобовязаннями грудня 2012р. у звязку з простроченням відповідачем оплати одержаного у жовтні-грудні 2012р. природного газу.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Як свідчать обставини справи, заборгованість відповідача в сумі 762 953,71 грн. виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов договору купівлі-продажу природного газу № 23/2012-БО від 20.07.2012р. в частині повної та своєчасної оплати одержаного природного газу у жовтні-грудні 2012р.

При цьому, такі обставини встановлені у рішенні господарського суду Запорізької області від 06.04.2015р. по справі № 905/2148/14-908/5843/14, яке набрало законної сили, а відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Більш того, обставини даної справи свідчать, що відповідач не оплатив позивачу борг в сумі 762 953,71 грн., як у строк, що встановлений умовами укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу № 23/2012-БО від 20.07.2012р., так і в подальшому, після винесення вищевказаного судового рішення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Згідно ст.599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Водночас, вимогами ч.2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013р. саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Таким чином, саме лише прийняття судового рішення про стягнення заборгованості без його фактичного виконання не припиняє грошові зобовязання боржника та не може слугувати підставою звільнення боржника від відповідальності за прострочення грошового зобовязання.

У відповідності з п.5.1 наведеної постанови кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Так, позивачем здійснено донарахування 3% річних у розмірі 40 258,88 грн. за період з 13.03.2014р. по 14.12.2015р. та інфляційних втрат у розмірі 581 088,43 грн. за період з березня 2014 р. по вересень 2015р. за зобовязаннями жовтня-грудня 2012р.

Перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», господарський суд встановив, що сума 3% річних становить:

- за період з 13.03.2014р. по 14.12.2015р. на суму боргу 82 876,34 грн. за зобовязаннями жовтня 2012р. 4 373,15 грн.;

- за період з 13.03.2014р. по 14.12.2015р. на суму боргу 299 050,37 грн. за зобовязаннями листопада 2012р. 15 780,03 грн.;

- за період 13.03.2014р. по 14.12.2015р. на суму боргу 381 027 за зобовязаннями грудня 2012р. 20 105,70 грн.

Загальний розмір 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобовязань з оплати природного газу за зобовязаннями жовтня-грудня 2012р. становить 40 258,88 грн. (4 373,15 грн. + 15 780,03 грн. + 20 105,70 грн.), а отже, позовні вимоги в цій частині задовольняються судом у повному обсязі.

Щодо розрахунку інфляційних нарахувань, заявлених позивачем до стягнення у розмірі 581 088,43 грн. за період з березня 2014р. по вересень 2015р. включно, господарський суд враховує наступне.

Згідно з пунктом 6 Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої Наказом Державного комітету статистки України від 27 липня 2007 року № 265 індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції обчислюється виходячи з суми боргу, що мав місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

У пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» розяснено, що інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь - який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Між тим, як вбачається з розрахунку, наданому до позовної заяви, позивач нараховує інфляційні втрати на суму боргу з урахуванням індексів інфляції попередніх періодів, що є неприпустимим в силу приписів статті 625 ЦК України.

Так, за здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», з урахуванням вірно визначеної суми боргу на яку повинно здійснюватися нарахування інфляційних втрат, розмір останніх становить:

- за період з березня 2014р. по вересень 2015р. на суму боргу 82 876,34 грн. за зобовязаннями жовтня 2012р. 62 254,68 грн.;

- за період з березня 2014р. по вересень 2015р. на суму боргу 299 050,37 грн. за зобовязаннями листопада 2012р. 224 639,33 грн.;

- за період з березня 2014р. по вересень 2015р. на суму боргу 381 027 грн. за зобовязаннями грудня 2012р. 286 218,17 грн.

Загальний розмір інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошових зобовязань з оплати природного газу за зобовязаннями жовтня-грудня 2012р. становить 573 112,18 грн. (62 254,68 грн. + 224 639,33 грн. + 286 218,17 грн.), а отже, позовні вимоги в цій частині задовольняються судом частково у визначеному судом розмірі.

За приписами статті 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України судовий збір стягується з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р I Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити частково.

2. Стягнути з Красногорівського міського комбінату комунальних підприємств «Віта» (85630, Донецька обл., Марїнський район, м. Красногорівка, вул. Ахтирського, буд.14, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок № 6; ) 40 258 (сорок тисяч двісті пятдесят вісім) грн. 88 коп. 3 % річних, 573 112 (пятсот сімдесят три тисячі сто дванадцять) грн. 18 коп. інфляційних втрат, 9 200 (девять тисяч двісті) грн. 57 коп. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 20 червня 2016р.

Суддя Л.В. Ніколаєва