РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2016Справа №910/13163/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз»

до Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО»

про стягнення 506 783,55 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Новіков С.Ю. (довіреність № б/н від 29.12.2015)

від відповідача: Кравчик С.М. (довіреність № 91/2015/11/11-7 від 11.11.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» (відповідач) про стягнення пені в сумі 474 329,37 грн. та 3 % річних в сумі 32 454,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № від 01.11.2012 в частині своєчасної та повної оплати за надані позивачем послуги з транспортування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 порушено провадження у справі № 910/13163/16 та призначено її до розгляду на 30.08.2016.

12.08.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив, яким останній проти позову заперечив, посилаючись на Графік погашення заборгованості, підписаний сторонами спору, яким, як вважає відповідач, сторони погодили зміну строків оплати за послуги з транспортування природного газу, надані у січні 2016, а тому відсутні підстави для нарахування неустойки та 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України.

У судовому засіданні 30.08.2016 судом оголошено перерву до 20.09.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

01.09.2016 від відповідача через відділ діловодства суду надійшли письмові пояснення щодо повноважень посадової особи, яка підписала лист від 09.03.2016 № 42АУ/52Ф/2798 з графіком погашення заборгованості.

17.09.2016 від відповідача через відділ діловодства суду надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

20.09.2016 від позивача надійшли письмові пояснення на відзив відповідача. Так, позивач зазначає, що саме відповідачем на адресу позивача був направлений лист від 09.03.2016 № 42АУ/52Ф/2798 разом з Додатком №1, який отриманий останнім 11.03.2016, що підтверджується відміткою про отримання. Позивач зазначає, що Додатком № 1 до листа № 42АУ/52Ф/2798 сторони погодили сплату заборгованості згідно з графіком починаючи з 11.03.2016, а прострочення заборгованості відбулось за період з 21.02.2016 по 10.03.2016 та не підпадає під дію графіку.

У судовому засіданні 20.09.2016 представник позивача надав суду пояснення по суті позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав суду пояснення по суті заперечень на позов, проти позовних вимог заперечив.

Приймаючи до уваги те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 20.09.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2012 між Дочірньою компанією «УКРТРАНСГАЗ» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі філії УМГ «Київтрансгаз» (далі - газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством «КИЇВЕНЕРГО» (далі - замовник) укладено договір № на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами Договору.

Відповідно до п. 2.2 Договору, замовник передає газотранспортному підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи газотранспортного підприємства.

Згідно з п. 3.1 Договору, послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транс портування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг).

Положеннями п. 3.2, 3.3 Договору встановлено, що газотранспортне підприємство до п'ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства. Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг.

Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством (п. 3.4 Договору).

Згідно з п. 5.4 Договору, вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

Оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перера хування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (п. 5.5 Договору).

Замовник, у відповідності до п. 6.3.2. Договору, взяв на себе зобов'язання оплачувати вартість наданих послуг згідно із умовами договору.

Додатковою угодою № 8 від 17.11.2015 сторони дійшли згоди викласти п. 1.3 Договору в наступній редакції: «Річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника протягом 2016 року складає 2 267 230 тис. куб. м., у тому числі по місяцях: січень - 379 565 тис. куб. м.

Пунктом 11.1. Договору, в редакції Додаткової угоди №8 від 17.11.2015 визначено, що договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та укладається на строк до 31 грудня 2016 року.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи акту № 01-16- від 31.01.2016 наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, позивач у січні 2016 надав відповідачу послуги з транспортування природного газу на суму 47 118 073,79 грн.

У зв'язку із тим, що відповідач несвоєчасно здійснював оплату за надані позивачем послуги, позивач за період з 21.02.2016 по 10.03.2016 нарахував 3% річних у розмірі 32 454,18 грн. та пеню у розмірі 474 329,37 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що у січні 2016 позивачем надано відповідачу послуги з транспортування природного газу на суму 47 118 073,79 грн., що підтверджується актом № 01-16- від 31.01.2016 наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до п. 5.5. Договору, остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду відповідач здійснив оплату наданих у січні 2016 року послуг у повному обсязі.

Проте, у зв'язку із тим, що оплата наданих позивачем послуг була здійснена відповідачем несвоєчасно, позивачем здійснено нарахування 3% річних та пені.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Частиною 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідальність у вигляді пені передбачена сторонами у п.7.3 Договору, відповідно до якого, у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із замовника стягується пеня розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Згідно із розрахунком та поясненнями позивача, станом на 21.02.2016 у відповідача існувала заборгованість перед позивачем у розмірі 33 038 073,79 грн. за послуги, надані у січні 2016 року.

Оскільки, оплата за послуги, надані у січні 2016 року, була здійснена відповідачем 23.02.2016, 24.02.2016, 25.02.2016, 29.02.2016, 01.03.2016, 02.03.2016, 03.03.2016, 04.03.2016, 09.09.2016, 10.03.2016, 11.03.2016, 14.03.2016 та 15.03.2016, то позивачем здійснено нарахування 3% річних у розмірі 32 454,18 грн. та пені у розмірі 474 329,37 грн. за періоди:

з 21.02.2016 по 22.02.2016 на суму 33 038 073,79 грн.;

з 23.02.2016 по 23.02.2016 на суму 28 448 073,79 грн.;

з 24.02.2016 по 24.02.2016 на суму 27 578 073,79 грн.;

з 25.02.2016 по 28.02.2016 на суму 27 256 073,79 грн.;

з 29.02.2016 по 29.02.2016 на суму 25 280 073,79 грн.;

з 01.03.2016 по 01.03.2016 на суму 19 873 073,79 грн.;

з 02.03.2016 по 02.03.2016 на суму 17 563 073,79 грн.;

з 03.03.2016 по 03.03.2016 на суму 15 253 073,79 грн.;

з 04.03.2016 по 08.03.2016 на суму 13 400 073,79 грн.,

з 09.03.2016 по 09.03.2016 на суму 11 090 073,79 грн.;

з 10.03.2016 по 10.03.2016 на суму 8 780 073,79 грн.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив, що у позивача відсутні підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат, з огляду на наступне.

Позивачем на адресу відповідача було направлено графік погашення заборгованості за послуги транспортування природного газу, що підписаний уповноваженою особою позивача.

Листом від 09.03.2016 № 42АУ/52Ф/2798 позивача було повідомлено про погодження вказаного графіку та його підписання відповідачем.

Отже, на думку відповідача, з 09.03.2016 сторони погодили зміну строків оплати за послуги, що були надані позивачем у січні-лютому 2016, заборгованість по яким станом на 11.03.2016 становила 51,2 млн. грн.., шляхом підписання графіку погашення заборгованості.

Таким чином, відповідач вважає, що оскільки позивачем розрахунок здійснений за період з 21.02.2016 по 10.03.2016, а 09.03.2016 сторонами вже було погоджено зміну строків оплат по Договору, то підстави для стягнення пені та 3% річних за заявлений позивачем період, відсутні.

Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, відхиляє твердження позивача, викладені у відзиві на позовну заяву, з огляду на наступне.

Згідно із ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що в пункті 5.5. Договору встановлений строк для оплати наданих послуг: остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Тобто, за послуги, надані у січні 2016 року відповідач повинен був розрахуватися до 20.02.2016. Станом на 21.02.2016 у відповідача існувала прострочена заборгованість перед позивачем.

Так, зі змісту листа від 09.03.2016 № 42АУ/52Ф/2798 вбачається, що вказаний лист був направлений саме відповідачем позивачу (а не позивачем відповідачу) разом із графіком погашення вже існуючої заборгованості та отриманий позивачем 11.03.2016.

Графік погашення заборгованості оформлений Додатком № 1 до листа від 09.03.2016 № 42АУ/52Ф/2798 та не містить дати підписання, а тому твердження відповідача про те, що графік було підписано 09.03.2016 є припущеннями, які не підтверджені жодними доказами.

Так, у спірному графіку погашення заборгованості зазначено, що заборгованість за січень, лютий станом на 11.03.2016 становить 51,2 млн. грн. та зазначено прогнозовані платежі.

Суд зазначає, що графік погашення заборгованості, який оформлений Додатком № 1 до листа від 09.03.2016 № 42АУ/52Ф/2798 не є Додатком чи Додатковою угодою до Договору № від 01.11.2012, а тому підписання між сторонами даного графіку погашення заборгованості не є зміною умов договору в частині строків оплати наданих послуг.

Графіком погашення заборгованості встановлений порядок погашення вже існуючої заборгованості, що виникла у відповідача за послуги з транспортування природного газу, надані у січні, лютому 2016 у строк, встановлений п. 5.5 Договору.

Оскільки 3% річних та пеня нараховані позивачем до затвердження та підписання графіку погашення заборгованості, то суд дійшов висновку що нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період з 21.02.2016 по 10.03.2016 є обґрунтованим та правомірним.

Крім того, зі змісту даного графіку не вбачається, яка саме заборгованість існувала у відповідача перед позивачем саме за лютий 2016.

Графік містить прогнозовані, а не обов'язкові платежі, ним не встановлено жодної відповідальності за невиконання або неналежне виконання відповідачем зобов'язань щодо сплати прогнозованих платежів.

Більше того, сам графік погашення заборгованості не містить жодних посилань на договір чи на акти надання послуг.

Доказів внесення змін до договору, в тому числі і до п. 5.5. Договору матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що укладення між сторонами графіку погашення заборгованості не є зміною умов п. 5.5 Договору щодо оплати заборгованості, яка існувала до моменту погодження та підписання графіку, а тому нарахування 3% річних та інфляційних втрат, за період, заявлений позивачем (до укладення графіку) є правомірним.

Розрахунок 3% річних за несвоєчасну оплату наданих позивачем послуг є арифметично вірними, у зв'язку із чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 32 454,18 грн.

Розрахунок пені, наданий позивачем, є арифметично невірним.

За розрахунком суду, розмір пені становить 476 025,20 грн. Однак, враховуючи те, що позивачем у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України не заявлялось клопотань про можливість суду виходити за межі позовних вимог, то з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 474 329,37 грн., що заявлена позивачем до стягнення.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» до Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» про стягнення 506 783,55 грн. підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір за розгляд справи, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5, код 00131305) на користь Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, код 30019801) в особі філії Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» (03065, м. Київ, проспект Космонавта Комарова, буд. 44 код 23517243) 32 454,18 грн. 3% річних, 474 329,37 грн. пені та 7 601,75 грн. витрат зі сплати судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 26.09.2016.

Суддя С.О. Турчин