РІШЕННЯ

26 вересня 2016 року Справа № 913/825/16

Провадження № 33пд/913/825/16

За позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_3

до Сєвєродонецької міської ради Луганської області, м.Сєвєродонецьк Луганської області

про визнання недійсною додаткової угоди б/н від 20.02.2012 до договору оренди землі №18 від 20.08.2008, державна реєстрація за №18 від 07.10.2008

Суддя Драгнєвіч О.В.

Секретар судового засідання Дмітрієва К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_3 - представник за довіреністю від 25.09.2015, посвідченою приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Михайловським А.Т, зареєстровано в реєстрі за №2608;

від відповідача - представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Луганської області з позовом до Сєвєродонецької міської ради про визнання недійсною додаткової угоди б/н від 20.02.2012, державна реєстрація від 15.03.2012 за №00756 до договору оренди землі №18 від 20.08.2008, державна реєстрація за №18 від 07.10.2008.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що спірна додаткова угода була підписана сторонами на виконання рішення сесії Сєвєродонецької міської ради №431 від 29.03.2011 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова Дача, села Воєводівка", яке в подальшому, у адміністративній справі №1227/3807/2012 за позовом Товариства з обмеженою відальністю виробничо-комерційна фірма "ЛІА" ЛТД до Сєвєродонецької міської ради Луганської області, визнано протиправним та скасовано. 01.04.2014 ухвалою Вищого адміністративного суду України залишено в силі постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 серпня 2012 року у адміністративній справі №1227/3807/2012.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 20.07.2016 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 08.08.2016.

Від позивача 02.08.2016 через канцелярію суду надійшли уточнення прохальної частини позову у зв'язку з допущенням технічної помилки під час його виготовлення (пропущення слова "недійсною" у заявленій вимозі про визнання додаткової угоди недійсною з моменту її укладення), які прийняті судом до розгляду (а.с.36).

Ухвалою господарського суду Луганської області від 08.08.2016 за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 23.08.2016.

Відповідач надав відзив, в якому вимоги позову відхилив, посилаючись на те, що рішення Сєвєродонецької міської ради №431 було чинним в певний проміжок часу - з 01.07.2011 по 01.04.2014; що в момент укладення сторонами оспорюваної додаткової угоди рішення №431 було чинним та діяло і його дія не була зупинена та/або припинена; що скасування акта суб'єкта владних повноважень означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням; що в рішеннях судів першої та касаційної інстанцій не сказано, що рішення №431 скасоване з моменту його прийняття; додаткова угода на час її укладення не суперечила вимогам чинного законодавства; що спірна додаткова угода набрала чинності 15.03.2012, а отже позовна давність щодо визнання її недійсною сплила на час подання позову, тому відповідач просив застосувати строк позовної давності та відмовити в позові. Крім того, у відзиві відповідач також вказував на те, що з метою приведення у відповідність до вимог законодавства положень вказаної додаткової угоди, останній готовий змінити її зміст. (а.с.45-48).

Від позивача надійшли письмові заперечення б/н від 22.08.2016 на відзив відповідача з наведеним обґрунтуванням щодо помилковості доводів останнього та додатковими документами. Крім того, позивач в письмових поясненнях від 23.08.2016 також послався на наявність ознак недійсності основного договору оренди землі від 20.08.2008, невідповідність фактично його положень ст.ст.42, 79, 125 Земельного кодексу України, ст.15 Закону України "Про оренду землі", з огляду на те, що в оренду була передана земельна ділянка, що належить до частини прибудинкової території, знаходиться під нежитловим приміщенням, розташованим у багатоквартирному будинку (а.с. 63-65, 102-107)

Ухвалою господарського суду Луганської області від 23.08.2016 розгляд справи відкладено на 26.09.2016, за клопотанням представника позивача у відповідності до положень ст.69 ГПК України продовжено строк розгляду спору до 05.10.2016 включно.

В судове засідання 26.09.2016 прибув лише представник позивача, який підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити повністю.

Відповідач своїми процесуальними правами, передбаченими ст.22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, під час розгляду спору не забезпечив участі повноважного представника у судових засіданнях від 08.08.2016 та 23.08.2016, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд зауважує про те, що явка учасників процесу в судове засідання ухвалою суду не визнавалася обов'язковою, від відповідача також не надходило обґрунтованого клопотання про відкладення розгляду спору, а неприбуття представника відповідача у судові засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, враховуючи на наявність в матеріалах справи відзиву з викладенням правової позиції.

У судовому засіданні 26.09.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Сєвєродонецької міської ради від 26.06.2008 №2227 "Про передачу в оренду земельної ділянки гр.ОСОБА_1.", зокрема, затверджено гр.ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівництво прибудови та окремих входів (реконструкція магазину промислових товарів з метою розширення) за адресою: АДРЕСА_1; припинено гр.ОСОБА_1 право оренди на земельну ділянку, надану під два окремих входи до магазину загальною площею 0,0058 га за адресою АДРЕСА_4, та передано в короткострокову оренду, строком на 3 роки гр.ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий НОМЕР_2 площею 0,0141 га (141 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1, за рахунок земель, які знаходяться в оренді гр.ОСОБА_1 та в користуванні КП "Житлосервіс "Евріка". Цільове призначення земельної ділянки - землі комерційного використання (під будівництво прибудови та окремих входів (реконструкція магазину промислових товарів з метою розширення); затверджено гр.ОСОБА_1 розрахунок частини площі земельної ділянки в розмірі 0,0037 га (37 кв.м), на якій розташовано вбудоване нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.53-54).

20.08.2008 між Сєвєродонецькою міською радою та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі №18, державна реєстрація від 07.10.2008 за №18 (а.с.16-18).

Відповідно до п.1 договору орендодавець на підставі рішення Сєвєродонецької міської ради за №2227 від 26.06.2008 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки - землі комерційного використання (під будівництво прибудови та окремих входів (реконструкція магазину промислових товарів з метою розширення), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В оренду передається земельна ділянка площею 0,0141 га (п.2 договору).

Згідно з п.5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: на період будівництва 6557 грн 91 коп., після завершення будівництва 32792 грн 37 коп.

Відповідно до п.8 договору його укладено на 3 роки, строком по 26.06.2011 включно. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Орендна плата вноситься орендарем самостійно у грошовій формі та розмірі: 196 грн 74 коп. на рік на період будівництва, що складає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. 3279 грн 24 коп. на рік після завершення будівництва, що складає 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п.9 договору).

Сторони визнають, що:

- орендар користується земельною ділянкою під будівництво прибудови та окремих входів (реконструкція магазину промислових товарів з метою розширення) з 26.06.2008р.;

- орендар користується земельною ділянкою, на якій розташовано вбудоване нежиле приміщення, площею 0,0037 га за адресою: АДРЕСА_2 (згідно розрахунку доданого до проекту землеустрою).

Орендна плата за землю донараховується за фактичний строк користування земельною ділянкою по ставкам цього договору. Орендар зобов'язаний сплатити донараховану орендну плату по строку оплати у місяці, у якому одержав цей договір:

- за земельну ділянку під вбудованим нежилим приміщенням щомісячно 71,71 гривень протягом 30 (тридцять) календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця (ч.3 п.13 договору).

Відповідно до п.15 цільове призначення земельної ділянки: землі комерційного використання.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Сєвєродонецької міської ради №765 від 28.07.2011 "Про поновлення договорів оренди землі", зокрема, вирішено поновити строком на 25 років гр.ОСОБА_1 договір оренди землі №318 від 20.08.2008 на земельну ділянку площею 0,0141 га (141 кв.м) під прибудови та окремі входи до приміщення магазину промислових товарів за адресою: АДРЕСА_2 (п.5.1 рішення, а.с.59-60).

20.02.2012 між сторонами була укладена оспорювана додаткова угода б/н про поновлення договору оренди землі №18 від 20.08.2008, яка була зареєстрована в Управління Держкомзему у м. Сєвєродонецьк Луганської області за №00756 15.03.2012 (а.с.19).

В додатковій угоді зазначено, що вона укладена сторонами, які керуються ст.33 Закону України «Про оренду землі», на виконання рішення сесії Сєвєродонецької міської ради №431 від 29.03.2011 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова Дача, села Воєводівка" та керуються рішенням сесії Сєвєродонецької міської ради "Про затвердження коефіцієнтів орендної плати за земельні ділянки, які передаються в оренду з земель міської ради" від 28.04.2011 за №516, керуються рішенням сесії міської ради "Про поновлення договорів оренди землі" від 28.07.2011 за №765, відповідно довідок про грошову оцінку земельної ділянки від 19.07.2011, 02.12.2012.

Згідно з п.1 вказаної додаткової угоди п.1 розділу "Предмет договору" після слів "землі комерційного використання" вирішено викласти в наступній редакції: "під прибудови та окремі входи до приміщення магазину промислових товарів), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2"; згідно з п.2 додаткової угоди п.5 розділу "Об'єкт оренди" змінено на "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий НОМЕР_2 становить: з 27.06.2011 по 30.06.2011 - 40005 грн 93 коп., з 01.07.2011 - 127731 грн 90 коп.".

Відповідно до п.3 додаткової угоди п.8 розділу "Строк дії договору" викладено в наступній редакції: "Договір укладено на 25 років строком по 26.06.2036 року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір поновити його дію.

Згідно з п.4 додаткової угоди п.п.9, 11 розділу "Орендна плата" договору оренди землі змінено на: "Орендна плата вноситься орендарем самостійно у грошовій формі в розмірі з 27.06.2011 по 30.06.2011 - 4000 грн 59 коп. на рік, що складає 10% від нормативної грошової оцінки; з 01.07.2011 по 31.12 2011 - 7663 грн 91 коп. на рік, що складає 6% від нормативної грошової оцінки; з 01.01.2012 по 31.12.2012 - 8941 грн 23 коп. на рік, що складає 7% від нормативної грошової оцінки; з 01.01.2013 по 31.12.2013 - 10218 грн 55 коп. на рік, що складає 8% від нормативної грошової оцінки; з 01.01.2014 по 31.12.2014 - 11495 грн 87 коп. на рік, що складає 9% від нормативної грошової оцінки; з 01.01.2015 - 12773 грн 19 коп. на рік, що складає 10% від нормативної грошової оцінки.

Орендна плата вноситься у такі строки: за земельну ділянку під прибудови та окремі входи до приміщення магазину промислових товарів: щомісячно в розмірі: з 27.06.2011 по 30.06.2011 - 333 грн 38 коп., з 01.07.2011 по 31.12.2011 - 638 грн 66 коп., з 01.01.2012 по 31.12 2012 - 745 грн 10 коп., з 01.01.2013 по 31.12.2013 - 851 грн 55 коп., з 01.01.2014 по 31.12.2014 - 957 грн 99 коп., з 01.01.2015 - 1064 грн 43 коп. протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

Орендна плата вноситься на бюджетний рахунок: 0080 Місцбюджет м.Сєвєродонецьк 13050500 код ОКПО 37944909, код платежу 13050500 в ГУДКСУ в Луганській області, МФО 804013.

Абз.7 п.13 розділу "Орендна плата" змінено на: "за земельну ділянку, на якій розташовано вбудоване приміщення щомісячно в розмірі: з 27.06.2011 по 30.06.2011 - 87 грн 48 коп., з 01.07.2011 по 31.12.2011 - 176 грн 57 коп., з 01.01.2012 по 31.12.2012 - 206 грн 00 коп., з 01.01.2013 по 31.12.2013 - 235 грн 43 коп., з 01.01.2014 по 31.12.2014 - 264 грн 85 коп., з 01.01.2015 - 294 грн 28 коп. в місяць".

У відповідності до п.5 додаткової угоди п.14 розділу "Умови використання земельної ділянки" змінено на: Земельна ділянка передається в оренду: під прибудови та окремі входи до приміщення магазину промислових товарів.

Згідно п.6 додаткової угоди сторони погодили, що останні умови вищевказаного договору, не зачеплені даною угодою, залишаються незмінними і сторони підтверджують по ним свої зобов'язання.

Відповідно до п.7 додаткової угоди вона є невід'ємною частиною договору оренди землі №18 від 20.08.2008 та діє з 27.06.2011.

Статтею 16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких в т.ч. відноситься і визнання правочину недійсним.

Предметом розгляду даної справи є питання недійсності правочину - додаткової угоди б/н від 20.02.2012, державна реєстрація від 15.03.2012 за №00756 до договору оренди землі №18 від 20.08.2008, державна реєстрація за №18 від 07.10.2008.

Суд зауважує про те, що договір оренди землі №18 від 20.08.2008 був укладений між Сєвєродонецькою міською радою та ОСОБА_1, однак, відповідно до умов договору земельна ділянка використовується в комерційних цілях - під прибудови та окремі входи до приміщення магазину промислових товарів, а ОСОБА_1 відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманої на сайті https://usr.minjust.gov.ua, є суб'єктом підприємницької діяльності. Крім того, істотні умови договору (обов'язок щодо здійснення щомісячної оплати орендних платежів) свідчать про те, що він укладався з позивачем як фізичною особою-підприємцем з метою здійснення підприємницької діяльності.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що позов подано ОСОБА_1 саме як фізичною особою-підприємцем з приводу недійсності правочину - укладеної нею з відповідачем додаткової угоди б/н від 20.02.2012, державна реєстрація від 15.03.2012 за №00756 до договору оренди землі №18 від 20.08.2008

Згідно з ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Абзацами 1-2 пп.2.1 п.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" передбачено, що правовідносини, пов'язані з визнанням правочинів (господарських договорів) недійсними, регулюються ЦК України, ГК України, Земельним кодексом України, Законами України "Про оренду землі", "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", "Про іпотеку", "Про страхування", "Про банки і банківську діяльність", "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" та іншими актами законодавства. Правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом.

У пп.2.9 п.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що у розгляді позовів про визнання недійсними правочинів, при вчиненні яких було застосовано нормативно-правові акти державних та інших органів, у подальшому скасовані (визнані нечинними або недійсними) згідно з судовими рішеннями, що набрали законної сили, господарським судам необхідно виходити з того, що сам лише факт такого скасування (визнання нечинним або недійсним) не може вважатися достатньою підставою для задоволення відповідних позовів без належного дослідження господарським судом обставин, пов'язаних з моментом вчинення правочину та з його можливою зміною сторонами з метою приведення у відповідність із законодавством.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно із ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з абзацом 2 ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки).

Розмір орендної плати за землю визначається сторонами у договорі, в тому числі може визначатися шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає чинному законодавству України, зокрема, приписам ч.1 ст.15, ст.21 Закону України "Про оренду землі".

Також за пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з п.п.288.1., 288.4. ст.288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Пунктом 288.4., пп.288.5.1., 288.5.2. п. 288.5. ст.288 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати: а) для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки; б) для земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності та надані для будівництва та/або експлуатації аеродромів-чотирикратний розмір земельного податку, що встановлюється цим розділом; в) для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України" від 02.12.2010 №2756-VI, який набрав чинності з дня набрання чинності Податковим кодексом України, до частини другої статті 21 Закону України "Про оренду землі" внесені зміни, в силу яких розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Таким чином, з наведених вище положень Податкового кодексу України, Закону України "Про оренду землі" вбачається, що зазначені законодавчі акти не встановлюють конкретний розмір орендної плати за земельну ділянку, який має бути зазначений у договорі оренди.

Податковий кодекс України передбачає лише порядок визначення орендної плати за землю та граничні розміри орендної плати. Також, договором оренди землі мають визначатись форма, умови внесення орендної плати, при цьому строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності повинні встановлюватись відповідно до Податкового кодексу України.

Виходячи з аналізу зазначених законодавчих приписів, орендна плата за користування земельними ділянками державної та комунальної власності є регульованою ціною, яка розраховується від нормативної грошової оцінки земель, а її розмір встановлюється в договорі.

За ч.2 ст.18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років; ч.ч.1, 2 ст.20 Закону України "Про оцінку земель" визначено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

У відповідності до положень ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Пунктом 34 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Як встановлено приписами ч.1 ст.73 Закону України "Про місцеве самоврядування" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до ч.1 ст.632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Як вбачається з матеріалів справи, реалізовуючи виключні повноваження в земельних правовідносинах, Сєвєродонецька міська рада прийняла рішення №431 від 29.03.2011 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова Дача, села Воєводівка" (а.с.55).

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.08.2012 у адміністративній справі №2а/1227/3807/2012 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "ЛІА" ЛТД до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення Сєвєродонецької міської ради №431 від 29.03.2011, вказане рішення Сєвєродонецької міської ради було визнано протиправним та скасовано.

01.04.2014 ухвалою Вищого адміністративного суду України залишено в силі постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.08.2012 у адміністративній справі №2а/1227/3807/2012 (а.с.22-31).

Відповідно до пп.10.2 п.10 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 "Про судове рішення в адміністративній справі" зазначено, що із змісту статті 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

Скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Визнання ж акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд визначає, що рішення суб'єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

Оскільки рішення №431 від 29.03.2011 було скасовано як протиправне, відтак з моменту прийняття воно, як нелегітимне, не може породжувати жодних правових наслідків, у тому числі - у вигляді внесення змін до договорів оренди в частині встановлення розміру нормативно-грошової оцінки землі, та, відповідно, розміру орендної плати. У зв'язку з цим не можуть існувати за спірною додатковою угодою зобов'язання з оплати розміру орендної плати за землю за відсутності, скасування судом розміру нормативної грошової оцінки землі, яка є основою визначення земельного податку та орендної плати за землю в договорі.

Тобто, розмір орендної плати, яка була зазначена у спірній додатковій угоді і яка є регульованою ціною, було визначено неправомірно, на підставі грошової оцінки земельної ділянки, затвердження якої в подальшому було скасовано. При цьому, скасовуючи рішення судом, зокрема, було встановлено, що відповідач Сєвєродонецька міська рада Луганської області не дотрималась вимог закону про захист охоронюваних прав та інтересів всіх землекористувачів міста Сєвєродонецька у сфері публічно-правових відносин на підставі повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, встановлення нового розміру орендної плати у зазначених розмірах не відповідають вимогам чинного на той час законодавства.

Відносно доводів відповідача стосовно пропуску позивачем строку позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відтак, днем початку перебігу вказаного строку є дата набрання законної сили постановою суду, якою скасовано рішення №431 від 29.03.2011, що було підставою для укладення спірної додаткової угоди, а саме - 01.04.2014 (дата прийняття Вищим адміністративним судом України ухвали, якою залишено в силі постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.08.2012 про скасування рішення №431 від 29.03.2011).

З огляду на викладене, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до місцевого господарського суду із позовною заявою 20.07.2016, тобто, в межах встановленого ст.257 Цивільного Кодексу України трирічного строку позовної давності.

Відповідної правової позиції дотримуються також Вищий господарський суд України у постановах по справах №922/4505/2014 від 31.03.2015, №922/4130/14 від 14.04.2015, №922/4310/14 від 13.05.2015, №922/46/15 від 21.07.2015, №922/1113/15 від 19.08.2015, №922/5451/14 від 17.09.2015, №913/23/15 від 21.10.2015, №913/27/15 від 04.11.2015, №913/182/15 від 10.11.2015, №913/180/15 від 19.11.2015, №913/26/15 від 19.11.2015, №913/497/15 від 24.12.2015, №913/19/15 від 29.12.2015, №913/183/15 від 25.01.2016, №913/181/15 від 27.01.2016, №913/610/15 від 10.02.2016, №913/419/15 від 24.02.2016, №913/184/15 від 01.03.2016, №913/296/15 від 01.03.2016, №913/41/15 від 15.03.2016, №913/25/15 від 31.03.2016, №913/746/15 від 17.05.2016.

Необґрунтованими суд вважає і доводи відповідача відносно того, що рішення Сєвєродонецької міської ради №431 було чинним в певний проміжок часу - з 01.07.2011 по 01.04.2014, оскільки воно було скасоване як протиправне, а відтак з моменту його прийняття воно, як нелегітимне, не може породжувати жодних правових наслідків, у тому числі - у вигляді внесення змін до договорів оренди землі в частині встановлення розміру нормативно-грошової оцінки землі, та відповідно, розміру орендної плати.

Згідно ст.217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Суд зауважує про те, що спірною додатковою угодою було внесено зміни не лише в пункти договору відносно визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати, але і в інші пункти договору оренди, які наразі відсутні підстави визнавати недійсними.

Як було встановлено судом, оспорювану додаткову угоду було укладено сторонами також у відповідності до ст.33 Закону України «Про оренду землі» та на виконання рішення сесії Сєвєродонецької міської ради "Про поновлення договорів оренди землі" від 28.07.2011 за №765, у відповідності до п.3 якої договір оренди земельної ділянки №18 від 20.08.2008 було фактично поновлено на новий строк - на 25 років, строк дії договору встановлено по 26 червня 2036 року.

Оскільки наразі відсутні підстави для визнання додаткової угоди б/н від 20.02.012 про поновлення договору оренди землі №18 від 20.08.2008 недійсною в цілому, спірну додаткову угоду слід визнати недійсною лише в частині пунктів 2, 4.

Крім того, суд зауважує про те, що позивачем в обґрунтування наданих раніше пояснень про ймовірну наявність ознак недійсності договору оренди не надано належних та допустимих доказів згідно вимог ст.33-34 ГПК України на підтвердження вказаних обставин, в матеріалах справи відсутні генеральний план населеного пункту, інша містобудівна документація, план земельно-господарського устрою, що свідчили про віднесення вказаної земельної ділянки до прибудинкової території.

Натомість судом враховано те, що на даний час позивач не ставить питання про необхідність розірвання договору оренди землі або визнання його недійсним, земельна ділянка використовується позивачем під прибудови та окремі входи до приміщення магазину промислових товарів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність визнання недійсною додаткової угоди б/н від 20.02.2012 про поновлення договору №18 оренди землі від 20.08.2008 лише в частині пунктів 2, 4, а тому позов підлягає задоволенню частково. В іншій частині позову слід відмовити.

Окремо, господарський суд зазначає, що відповідно до приписів ст.236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 у справі №3-195гс15, частиною 3 ст.207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання, визнане судом недійсним, також вважається недійсним з моменту його виникнення. Якщо ж за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним з моменту його виникнення і припиняється на майбутнє, а не з моменту укладення.

Судовий збір покладається на сторін порівну, згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області задовольнити частково.

2. Визнати недійсними пункти 2, 4 додаткової угоди б/н від 20.02.2012 про поновлення договору №18 оренди землі від 20.08.2008 з моменту її укладення, державна реєстрація від 15.03.2012 за №00756, яку укладено між ОСОБА_1 та Сєвєродонецькою міською радою.

3. Стягнути з Сєвєродонецької міської ради Луганської області, бульвар Дружби Народів (вул.Леніна), б.32, м.Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 26204220, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір у сумі 689 грн 00 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.10.2016.

Суддя О.В. Драгнєвіч