ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.09.16 Справа № 904/6070/16

За позовом Фермерського господарства "КОНКУРЕНТ", с. Оженківка, Павлогдрадський район, Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Кошевий П.В. - представник за дов.№ 04-С-16 від 07.09.2016

ОСОБА_3 - голова правління

від відповідача: ОСОБА_1

СУТЬ СПОРУ:

Фермерське господарство "КОНКУРЕНТ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 195000 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди № 14/10-11 від 14.10.2011 в частині сплати орендних платежів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 22.08.2016.

12.08.2016 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заву, в якому він заперечив проти задоволення позову, з огляду на те, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2015 було відмовлено позивачеві у задоволенні позову до відповідача про стягнення заборгованості з орендних платежів за договором від 14.10.2011 за період з 01.12.2011 по 15.10.2015.

22.08.2016 від позивача надійшло клопотання, в якому він просить суд оглянути у судовому засіданні матеріали господарських справ № 904/1230/13-г, 41/904/334/2013.

У судовому засіданні 22.08.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 14.09.2016.

14.09.2016 представники сторін подали клопотання про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

Ухвалою суду від 14.09.2016 строк розгляду справи продовжено на п'ятнадцять днів та її розгляд призначено на 27.09.2016. Зобов'язано позивача до засідання надати оригінали для огляду в судовому засіданні та належним чином засвідчені копії для долучення до матеріалів справи докази права власності сівалки СЗТ-3,6, культиватора КПС-4,2, трактора ЮМЗ. Також, вирішено питання щодо звернення до судді Господарського суду Дніпропетровської області Колісника І.І. із запитом про надання матеріалів справи № 904/9407/13 для огляду у судовому засіданні та долучення необхідних документів до матеріалів даної справи.

16.09.2016 від представника позивача надійшло клопотання, в якому він просить суд залучити до матеріалів справи копії 9-10 аркушів справи № 904/1230/13-г та копію 8 аркуша справи № 904/41/334/2013, у якості доказу того, що земельна ділянка площею 50 га не знаходилась в оренді у ФОП ОСОБА_1 та що останній визнає орендну плату за договором оренди № 14/10-11 від 14.10.2011.

23.09.2016, листом від 22.09.2016 вих.№ 33, позивачем залучено до матеріалів справи документи, витребувані ухвалою суду від 14.09.2016.

У судовому засіданні 27.09.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача та представників позивача, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14.10.2011 року між Фермерським господарством "Конкурент" (далі - орендодавець, позивач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - орендар, відповідач) укладено договір оренди № 14/10-11 (далі - договір), відповідно до розділу 1. якого позивач передає, а відповідач приймає земельну ділянку площею 50 га, що знаходиться на території Межирічської сільської ради та належить фермерському господарству; сівалку СЗТ-3,6, культиватор КПС-4,2, сарай площею 100 кв.м., трактор ЮМЗ (арк. с. 10-11).

Відповідно до розділу 1.1 договору, об'єкт оренди передається позивачем відповідачеві для використання останнім у господарській діяльності.

Згідно з пунктом 2.1 договору передача-приймання здійснюється на підставі відповідного акту приймання-передачі. В акті відображається стан об'єкту. Об'єкт вважається переданим в оренду з моменту підписання акту.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що строк оренди становить 3 роки з дати приймання об'єкта за актом приймання-передачі. Якщо жодна із сторін не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договору не заявить про намір його розірвати, цей договір автоматично пролонгується (продовжується на тих самих умовах).

Відповідно до пункту 4.1 договору загальний розмір орендної плати за об'єкт оренди становить 30000 грн. на рік.

Розмір орендної плати може переглядатися та змінюватися за взаємною згодою не частіше ніж один раз на рік (пункт 4.2 договору).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що повернення об'єкта позивачу здійснюється на підставі відповідного акту приймання-передачі. Об'єкт оренди вважається фактично переданим орендарем орендодавцеві з дати підписання акту приймання-передачі у власність орендодавця без відшкодування відповідачеві їх вартості.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що при порушенні своїх зобов'язань за договором сторона несе відповідальність, визначену договором та/або чинним законодавством України. Порушенням зобов'язанням є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених договором.

Сторона, яка своїми діями завдала збитків іншій стороні, повинна їх відшкодовувати в повному обсязі (пункт 6.2 договору).

Пунктом 7.4 договору передбачено, що дія договору припиняється у разі:

- закінчення строку, на який його було укладено (пункт 7.4.1 договору);

- ліквідації орендодавця (пункт 7.4.2 договору);

- загибелі об'єкта (пункт 7.4.3 договору);

- розірвання договору за згодою сторін (пункт 7.4.4 договору);

- розірванням договору за рішенням суду (пункт 7.4.5 договору);

- в інших випадках, передбачених договором та чинним законодавством України (пункт 7.4.6 договору).

Договір набуває чинності в момент його підписання і діє протягом 3-х років (пункт 7.2 договору).

Відповідно до акту приймання-передачі техніки від 01.12.2011 року орендодавець в особі ОСОБА_3 передав, а орендар прийняв відповідно до договору № 14/10-11 від 14.10.2011 року наступну техніку: сівалку СЗТ - 3,6; культиватор КПС - 4,2 та трактор ЮМЗ-6 (арк. с. 12).

Згідно з пунктом 2 акту робочий стан транспортного засобу перевірений орендарем, транспортний засіб переданий у стані, придатному для експлуатації за прямим призначенням і знаходиться у справному стані. За пунктом 3 акту орендар не має претензій щодо стану транспортного засобу і обсягу виконаних орендодавцем зобов'язань за договором оренди №14/10-11 за 2011 рік.

Пунктом 5 акту сторони встановили, що три одиниці техніки (сівалка СЗТ - 3,6, культиватор КПС - 4.2, трактор ЮМЗ) здаються в оренду з щодобовою оплатою із розрахунку 100,00 грн. за 1 добу, яка нараховується по факту роботи техніки.

Пунктом 6 акту сторони додатково зазначили про те, що оплата праці на техніці нараховується за фактом роботи із розрахунку 100 грн./д.

Згідно з частиною другою статті 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на три одиниці переданої в оренду техніки позивач підтверджує:

- свідоцтвом серії АБ № 535975 про реєстрацію трактора колісного марки ЮМЗ-6КЛ, реєстраційний № 19895АА, 1992 року випуску, заводський № 762728, двигун 1120453 (арк. с. 88);

- актом від 04.04.2003 року приймання-передачі позивачем від пайщика культиватора КПС-4 та рішенням позивача про прийняття у власність і оприбуткування культиватора КПС-4 (КПС-4,2) (арк. с. 90);

- товарною накладною № 4-214 на придбання першої сівалки СЗТ-3,6 (арк. с. 95); платіжним дорученням № 2 від 25.02.1993 року щодо придбання у власність другої сівалки (без зазначення ідентифікаційних даних) (арк. с. 96).

Як зазначає позивач, відповідач за період використання з 01.12.2011 по 01.05.2016, переданої згідно спірного договору техніки, заборгував йому 162500 грн., у зв'язку з чим він, на підставі ст. 530 ЦК України, 13.05.2016 звернувся до відповідача із вимогою вих. № 23, в якій вимагав сплатити заборгованість у розмірі 162500 грн. (арк. с. 13-16).

26.05.2016 відповідач надіслав позивачеві повідомлення про результат розгляду вимоги від 13.05.2016 вих.№ 23, в якому відмовив позивачеві у сплаті заборгованості (арк. с. 17).

У зв'язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення з позивача заборгованості з орендних платежів у сумі 162500 грн.

Відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що вказане майно було передано відповідачем на зберігання сторонній особі і не використовувалось за призначенням відповідно до договору оренди. У квітні 2013 року позивачем було продано сівалку СЗТ-3,6. Та позивач взагалі не був власником трактора і не надав суду жодного доказу правомірності володіння ним.

Господарський суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом пункту 4.1 договору щорічна орендна плата у сумі 30000 грн. визначена з урахуванням оренди не тільки спірних трьох одиниць сільгосптехніки - трактора ЮМЗ, культиватора КПС-4,2 та сівалки СЗТ-3,6, а й земельної ділянки площею 50 га та сараю площею 100 кв.м.

У порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу України позивачем не доведена величина орендної плати за три спірні одиниці сільгосптехніки, а також безпосереднє їх використання відповідачем, що є умовою нарахування та оплати за пунктом 5 акту приймання-передачі. Жодних доказів щодо цього (акти про надання послуг, звіти тощо) позивачем не надано.

Після дослідження судом у судовому засіданні 27.09.2016 матеріалів справи № 904/9407/13 встановлено, що у грудні 2013 року ФГ "Конкурент" звернулось до Господарського суд Дніпропетровської області і з позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендних платежів за договором оренди № 14/10-11 від 14.1.02011, зокрема, заборгованості за договором оренди № 14/10-11 від 14.10.2011 за користування трактором ЮМЗ, культиватором КПС та сівалкою СЗТ-3,6 з 01.12.2011 по 15.10.2013 у сумі 55000 грн. (із розрахунку 2500 грн. за 1 місяць) та 20000 грн. орендної плати за 200 днів користування з 01.12.2011 по 19.06.2012 сівалкою СЗТ-3,6, культиватором КПС, трактором ЮМЗ згідно п. 5 акту приймання-передачі (із розрахунку 100 грн. за добу).

Зі змісту позовної заяви, що розглядається у даній справі, вбачається, що ФГ "Конкурент" звернулось до суду із позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості з орендних платежів у сумі 165200 грн., з яких заборгованість з оренди з розрахунку 30000 грн. на місяць за період з 01.12.2011 по 30.11.2015 - 150000 грн. та із розрахунку 2500 грн. на місяць за період з 01.12.2015 по 01.05.2016 - 12500 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2015 № 904/9407/13, залишеним в силі постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.08.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 17.03.2016, встановлено наступні обставини.

Нарахування орендної плати за користування трактором ЮМЗ та культиватором КПС-4,2 з 12.06.2013 року є неправомірним, оскільки вказана сільгосптехніка відповідно до акту опису й арешту майна від 12.06.2013 року у порядку примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 41/904/334/2013 від 25.02.2013 року про стягнення з Фермерського господарства "Конкурент" на користь ФОП ОСОБА_1 32000 грн. основного боргу, 208 грн. 3% річних та 1720, 50 грн. судового збору була арештована та передана державним виконавцем Павлоградського міськрайонного управління юстиції на відповідальне зберігання ОСОБА_4

Із акту опису й арешту майна від 04.12.2013 вбачається, що у порядку примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №41/904/334/2013 від 25.02.2013 року про стягнення з Фермерського господарства "Конкурент" на користь ФОП ОСОБА_1 32 000 грн. основного боргу, 208,00 грн. 3% річних та 1720,50 грн. судового збору державним виконавцем Павлоградського міськрайонного управління юстиції була арештована сівалка СТЗ-3,6 та передана на відповідальне зберігання ОСОБА_5

Крім того, із копії договору купівлі-продажу від 16.04.2013, прибуткового касового ордеру № 1 від 16.04.2013 та накладної № 16/04-13 від 16.04.2013 вбачається, що сівалка СТЗ-3,6 була продана Фермерським господарством "Конкурент" в особі ОСОБА_3 ОСОБА_6 за 20000 грн.

Рішенням суду від 16.03.2015 у справі № 904/9704/13 також встановлено, що укладаючи спірний договір оренди та оформлюючи акт приймання-передачі техніки, сторони не визначили індивідуальні характеристики сівалки СТЗ-3.6.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Разом із тим, з наданої позивачем відомістю обліку основних засобів, розпочатої 01.01.2011, вбачається, на обліку у господарстві обліковується: трактор ЮМЗ-6КЛ, культиватор КПС-4,2, а також сівалка СТЗ-3,6 у кількості 2 одиниці вартістю 221177 грн. станом на 2011 рік, у кількості 2 одиниці вартістю 221053, 14 грн. станом на 2012 рік, у кількості 2 одиниці вартістю 220929, 28 грн. станом на 2013 рік, у кількості 1 одиниця вартістю 110402, 21 грн. станом на 2014 рік та станом на 2015 рік у кількості 1 одиниця без зазначення вартості (арк. с. 97-101).

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вказані сівалки є однією тією ж, а ще одна знаходиться у відповідача позивач суду не надав.

Також, позивачем у справі не доведені:

правомірність визначення величини орендної плати згідно пункту 4.1. договору оренди cтосовно трьох спірних одиниць сільгосптехніки у сумі 2500 грн. на місяць;

наявність підстав для нарахування щодобової орендної плати згідно пункту 5 акту приймання-передачі сільгосптехніки;

не надано фактичних доказів роботи техніки та не доведено правомірність нарахування орендної плати за спірний період за всіма трьома спірними одиницями сільгосптехніки за обставин їх арешту.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява є необґрунтованою, не підтвердженою належними та допустимими доказами, а тому безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 22, 33-34, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 03.10.2016

Суддя В.І. Ярошенко