РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2016Справа №910/14096/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»

до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»

про відшкодування шкоди 24 983,96 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

02.08.2016 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (відповідач) про відшкодування шкоди 24 983,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 092548 від 30.09.2014 внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження в ДТП, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Chevrolet Niva», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ/7707916), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування матеріальної шкоди покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2016 порушено провадження у справі № 910/14096/16 та призначено розгляд справи на 19.09.2016 об 11:00 год.

02.08.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, відповідно до якої позивач просив суд проводити розгляд справи за відсутності представника позивача.

16.08.2016 через відділ діловодства суду у відповідь на запит суду надійшов лист Моторного (транспортного) страхового бюро № 7/2-28/21488 від 11.08.2016 з інформацією про страхове покриття за полісом № АІ/7707916.

05.09.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

05.09.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

13.09.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову в частині стягнення 8 870,11 грн.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 19.09.2016 не з'явився, але повідомив суд про причини неявки, подавши 05.09.2016 через відділ діловодства суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Судом встановлено, що позивач не подавав та не надсилав до суду заяв (клопотань) про зміну позовних вимог або про відмову від позову, а таке свідчить про те, що позивач підтримує заявлені ним у позовній заяві б/н від 13.07.2016 позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 19.09.2016, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 19.09.2016 без участі представників позивача та відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 19.09.2016 відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні документи, наявні в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.09.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та юридичною особою - Підприємством з іноземною інвестицією «Імперіал Тобако Юкрейн» (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 092548 (надалі -договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований автомобіль «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк дії договору страхування визначений з 00:00 год. 01.10.2014 по 24:00 год. 30.09.2015.

12.06.2015 в місті Києві на проспекті Перемоги сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Chevrolet Niva», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2. Наведене підтверджується довідкою № 65860565 про дорожньо-транспортну пригоду ВДАІ Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві від 21.01.2016.

ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_2 п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Святошинського районного суду міста Києва від 18.06.2015 у справі № 759/9563/15-п, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягенння у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн.

Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до звіту № 1099/15 про визначення вартості матеріального збитку, складеного 12.06.2015 оцінювачем ОСОБА_3, становить 27 998,22 грн. (надалі - звіт № 1099/15 від 12.06.2015).

Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до рахунку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 № 123020661 від 16.06.2016, становить 24 983,96 грн. (надалі - рахунок № 123020661 від 16.06.2015).

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № UA004/L0115/01 від 01.07.2015 по договору страхування та розрахунку страхового відшкодування до нього було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 24 983,96 грн., виплата якого підтверджується позивачем платіжним дорученням № 33764 від 02.07.2015.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 12.06.2015) наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлена до стягнення з відповідача сума страхового відшкодування, виплаченого позивачем на умовах договору страхування, що укладений між позивачем та страхувальником у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП, з урахуванням ліміту по майну за полісом № АІ/7707916. При цьому право вимоги до страховика винної особи переходить саме по розміру збитків, завданих пошкодженому автомобілю в межах фактичних витрат страховика.

Відповідач на вимогу ухвали Господарського суду міста Києва від 04.08.2016 надав копію договору (полісу № АІ/7707916) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Матеріали справи також містять інформацію МТСБУ про страхове покриття за зазначеним полісом, надану на запит суду, та надану позивачем разом із позовною заявою.

Відповідно до полісу № АІ/7707916, судом встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» (відповідачем), страхувальником за даним полісом визначено юридичну особу - Публічне акціонерне товариство «Київоблгаз», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 50 000,00 грн., строк дії даного полісу з 30.01.2015 по 29.08.2015.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_2 керував автомобілем «Chevrolet Niva», реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АІ/7707916, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України 11/104 від 07.11.2011 (справа № 48/562), висновки якої про застосування правової норми у спірних правовідносинах при прийнятті рішення у справі, є обов'язкові до врахування судом згідно положень ч. 2 ст. 82 ГПК України.

По матеріалам справи судом встановлено, що фактичні витрати позивача по виплаті страхового відшкодування не перевищують розмір збитку, завданого транспортному засобу, пошкодженому у ДТП, що визначений звітом № 1099/15 від 12.06.2015, рахунком № 123020661 від 16.06.2015, страховим актом № UA004/L0115/01 від 01.07.2015 по договору страхування, розрахунком страхового відшкодування до нього та платіжним дорученням № 33764 від 02.07.2015.

Положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 12) передбачена можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що франшиза за полісом № АІ/7707916 становить 1000,00 грн.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що була дійсною на момент виникнення спірних правовідносин) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, має право звернутися до суду з вимогою про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, і таке право не пов'язане з попереднім зверненням з аналогічною вимогою до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Матеріали справи містять відзив відповідача, поданий 13.09.2016 через відділ діловодства суду.

В основу заперечень відповідача покладено твердження про те, що, відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством.

Відповідач також зазначає, що позивач у позовній заяві на підтвердження розміру матеріального збитку посилається на звіт № 1099/15 від 12.06.2015, зі змісту якого вбачається, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 0,57%, оскільки автомобіль відновлювався ремонтом. Тому вартість відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 17 113,85 грн.

Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що позивачем не враховано франшизу за полісом № АІ/7707916, яка становить 1000,00 грн.

З огляду на вищезазначене, відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 8 870,11 грн., яку вираховую наступним чином: 17 113,85 грн. (сума страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, підтверджена звітом № 1099/15 від 12.06.2015) - 1 000.00 грн. (франшиза за полісом № АІ/7707916) = 16 113,85 грн. А тому різниця між заявленими вимогами позивача та страховим відшкодуванням, що розрахований згідно вимог чинного законодавства, на думку відповідача, становить 8 870,11 грн. (24 983,96 грн. - 16 113,85 грн. = 8 870,11 грн.).

Дослідивши матеріали справи, суд приймає до уваги твердження відповідача, з огляду на наступне.

В основу заперечень відповідача покладено твердження про те, що відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством. Тобто належним доказом підтвердження вартості матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, є звіт експертного автотоварознавчого дослідження, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 3, 7, 8 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 та зареєстрованої в Мінюсті України 24.11.2003 за № 1074/8395 (далі - Методика).

Згідно з п.п. 7.38, 7.39 Методики, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Отже, коефіцієнт фізичного зносу застрахованого транспортного засобу автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2009 року випуску дорівнює 0,57, так як на момент вчинення ДТП 12.06.2015, строк його експлуатації не перевищував 7 років, але який відновлювався ремонтом, що підтверджується матеріалами справи, а саме пунктом 3.2. звіту № 1099/15 від 12.06.2015.

За встановлених обставин, до виплати із страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, належить сума в розмірі 16 113,85 грн. (17 113,85 грн. (сума страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, підтверджена звітом № 1099/15 від 12.06.2015) - 1000,00 грн. (франшиза за полісом № АІ/7707916)).

Станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування в сумі 16 113,85 грн.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наведених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 24 983,96 грн. вартості відновлювального ремонту підлягає задоволенню частково в сумі 16 113,85 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог позивачу належить відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позову на відповідача покладається судовий збір в розмірі 888,77 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145; ідентифікаційний код 23734213) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Артема, 40; ідентифікаційний код 20782312) 16 113,85 грн. (шістнадцять тисяч сто тринадцять гривень 85 коп.) страхового відшкодування, 888,77 грн. (вісімсот вісімдесят вісім гривень 77 коп.) судового збору.

3. Видати наказ.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.09.2016.

Суддя Гумега О.В.