ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 рокуСправа № 912/2943/16
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Колодій С.Б. розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 912/2943/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Новотрейд ЛТД", м. Миколаїв

до дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Кропивницький

про стягнення 124 540,56 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № б/н від 07.10.2015 р.

від відповідача - участі не брали.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Новотрейд ЛТД" звернулося до господарського суду з позовною заявою від 29.07.2016 р. № 06-16 про стягнення з дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" заборгованості в розмірі 124 540,56 грн., з яких: 11 047,61 грн. 3% річних та 113 492,95 грн. інфляційних втрат, з покладенням на відповідача судового збору.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві та з посиланням на їх підтвердження долученими до позовної заяви документальними доказами. Зокрема зазначає ту обставину, що відповідачем не було виконано в добровільному порядку та в повному обсязі умови укладеної Мирової угоди, яка затверджена господарським судом Кіровоградської області ухвалою від 17.10.2013 р. у справі №912/1393/13, щодо до взятих на себе зобов"язань по сплаті в період з листопада 2013 р. по квітень 2014 р. на умовах розстрочки щомісячно по 24 786,12 грн., в рахунок наступної заборгованості: 128 240,63 грн. основний борг, 6606,42 грн. індекс інфляції за період з 01.11.2010 р. по 31.07.2013 р., 10 953,66 грн. 3% річних за період з 15.10.2010 р. по 11.09.2013 р., 2 916,02 грн. судових витрат. Так, позивач зазначає, що відповідачем лише частково сплачено заборгованість, а саме: 5025,18 грн. - 05.08.2014 року та 4987,32 грн. - 17.01.2015 року, про що свідчить виписка по рахунку позивача. Оскільки умови даної мирової угоди в даній частині основного боргу не були відповідачем виконані, тому відповідачем підлягали сплаті на користь позивача, відповідно до взятих на себе зобов"язань за даною мировою угодою, нараховано 11 047,61 грн. 3% річних та 113 492,95 грн. інфляційні втрати.

Відповідач участь в судовому засіданні не приймав, відзив на позов не подав, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Дорпром" (Постачальник) та філією "Новоархангельська дорожня експлуатаційна дільниця" ДП "Кіровоградський облавтодор" (Покупець) укладено договір поставки від 20.09.2010 р. № 20/09/10 (далі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов"язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити нафтопродукти: бітум БНД 60/90, бітум БНД 90/130, названі у подальшому "товар", найменування, марка й кількість яких вказується у видаткових накладних, які є невід"ємною частиною цього Договору, на умовах, що викладені у цьому Договорі (пункт 1.1. Договору) (а.с. 14-15).

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Дорпром" (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю Новотрейд ЛТД" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги від 12.10.2011 № 12/10/11, за умовами якого Первісний кредитор передає новому кредитору право вимоги до дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (Боржник), боргу в сумі 128 240,63 грн., що виник за договором поставки № 20/09/10 від 20.09.2010 р., укладеним між Первісним кредитором та Боржником (а.с. 13).

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 17.10.2013 у справі № 912/1393/13 на підставі пункту 7 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України затверджено мирову угоду сторін про сплату відповідачем позивачу за період з листопада 2013 р. по квітень 2014 р., на умовах розстрочки щомісячно по 24 786,12 грн., в рахунок погашення наступної заборгованості:

- 128 240,63 грн. основного боргу;

- 6 606,42 грн. індексу інфляції за період з 01.11.2010 р. по 31.07.2013 р.;

- 10 953,66 грн. 3% річних за період з 15.10.2010 р. по 11.09.2013 р.;

- 2 916,02 грн. судових витрат.

Проте відповідач умови мирової угоди належним чином не виконав, заборгованість було стягнуто частково в рамках примусового виконавчого провадження 05.08.2014 р. в сумі 5025,18 грн. та 17.01.2015 р. в сумі 4 987,32 грн., всього 10 012,50 грн., що підтверджується банківськими виписками (а.с. 11-12), у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 11 047,61 грн. та інфляційних втрат в сумі 113 492,95 грн.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов"язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема статті 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов"язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів в внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов"язання не виконується й після винесення судом питання про стягнення основного боргу.

Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 04.07.2011 № 13/210/10 та від 12.09.2011 N 6/433- 42/183 і постанові Вищого господарського суду України від 16.03.2011 N11/109) чинне законодавство не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

Пункт 5.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" передбачає, що кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно нараховано інфляційні втрати та 3% річних, які підлягають до стягнення в розмірі 113 492,95 грн. інфляційних нарахувань за період з серпня 2013 р. по червень 2016 р. та 11 047,61 грн. 3% річних за період з 12.09.2013 р. по 28.07.2016 р.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається при задоволенні позову на відповідача.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (25015, м. Кропивницький, вул. Полтавська, 38, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Новотрейд ЛТД" (54017, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20/4, ) заборгованість в сумі 124 540,56 грн., з яких: 11 047,61 грн. 3% річних, 113 492,95 грн. інфляційні втрати, а також 1 868,11 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 26.09.2016 р.

Суддя С.Б. Колодій