КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2016 р. Справа№ 910/11738/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін: від позивача 1. - Зязіна Ю.О., від позивача 2. - Бабич Т.Г., від відповідача - Пріцак,

розглянувши апеляційні скарги «ЗУКК Трейнінг Лімітед» та товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертрансгруп»

на рішення господарського суду міста Києва від 26.07.2016р.

у справі №910/11738/16 (суддя - Привалов А.І.)

за позовом 1. «ЗУКК Трейнінг Лімітед»

2. товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертрансгруп»

до Держави України в особі Національного банку України

про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.07.2016р. у задоволені позову відмовлено повністю.

Не погодившись із прийнятим рішенням, «ЗУКК Трейдінг Лімітед» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 26.07.2016р. у справі №910/11738/16 скасувати та прийняти нове рішення про відшкодування з Національного банку України на користь ТОВ «Інтертрансгруп» матеріальну шкоду у розмірі 93 739 888,87 грн., 1 973 613,41 дол. США та 7 659,88 Євро та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн., та на користь «ЗУКК Трейдінг Лімітед» матеріальну шкоду в розмірі 95 000 000,00 дол. США неповернутого вкладу, 1 746 440,79 дол. США неповернутих відсотків за січень-лютий 2014р., 25 516 691,38 дол. США відсотків за період з 01.03.2014р. по 30.06.2016р., 6 785 006,70 дол. США три відсотки річних та 8 692,68 грн. залишку на інвестиційному рахунку та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2016р. апеляційну скаргу «ЗУКК Трейнінг Лімітед» прийнято до провадження.

Не погодившись із прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю «Інтертрансгруп» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 26.07.2016р. у справі №910/11738/16 скасувати та прийняти нове рішення про відшкодування з Національного банку України на користь ТОВ «Інтертрансгруп» матеріальну шкоду у розмірі 93 739 888,87 грн., 1 973 613,41 дол. США та 7 659,88 Євро та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн., та на користь «ЗУКК Трейдінг Лімітед» матеріальну шкоду в розмірі 95 000 000,00 дол. США неповернутого вкладу, 1 746 440,79 дол. США неповернутих відсотків за січень-лютий 2014р., 25 516 691,38 дол. США відсотків за період з 01.03.2014р. по 30.06.2016р., 6 785 006,70 дол. США три відсотки річних та 8 692,68 грн. залишку на інвестиційному рахунку та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2016р. апеляційну скаргу «ЗУКК Трейнінг Лімітед» прийнято до провадження.

Національний банк України заперечує проти апеляційних скарг та просить залишити їх без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 26.07.2016р. по справі №910/11738/16 без змін, з підстав викладених у письмовому відзиві.

Розпорядженням №09-52/5197/16 від 27.09.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку із перебуванням суддів Кропивної Л.В. та Пашкіної С.А., які не є головуючим суддею, у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу суддів від 27.09.2016р. сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Дідиченко М.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2016р. апеляційні скарги «ЗУКК Трейнінг Лімітед» та товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертрансгруп» на рішення господарського суду міста Києва від 26.07.2016р. у справі №910/11738/16 прийнято до провадження у визначеному складі колегії.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

07.10.2010р. між компанією «ЗУКК Трейдінг Лімітед» (інвестор) та публічним акціонерним товариством «БРОКБІЗНЕСБАНК» (банк) було укладено договори інвестиційного банківського вкладу №01-07-2010 на суму 15 000 000 доларів США, №02-07-2010 на суму 15 000 000 доларів США, № 03-07-2010 на суму 15 000 000 доларів США, №04-07-2010 на суму 15 000 000 доларів США, 29.10.2012р. №109-10-2012 на суму 35 000 000 доларів США, за умовами яких позивач-1 з метою отримання процентів розмістив на вкладному інвестиційному рахунку Банку грошові кошти як інвестиційний вклад. /а.с. 88, 95, 102, 109, 116, т.1/.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Інтертрансгруп» (вкладник, клієнт, організація) та публічним акціонерним товариством «БРОКБІЗНЕСБАНК» (банк) було укладено наступні договори: про відкриття та обслуговування корпоративного спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки № КСКР/20 від 12.08.2010р., про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування №22479 від 02.06.2011р., про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування №105355 від 12.11.2012р., банківського строкового вкладу №135-12-2012 від 27.12.2012р., банківського вкладу №28-03-2013 від 04.03.2013р. /а.с. 33, 42, 58, 67, 79, т.1/. Постановою Правління Національного банку України від 28.02.2014р. №107 було віднесено ПАТ «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних.

Постановою правління НБУ від 10.06.2014р. №339 було відкликано банківську ліцензію ПАТ «Брокбізнесбанк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.06.2014р. №45 розпочато здійснення процедури ліквідації ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та призначено уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» - Куреного О.В.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ст. 3 зазначеного Закону фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідності до ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку під час здійснення тимчасової адміністрації не здійснюється.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» рішення про передачу майна (активів та зобов'язань) неплатоспроможного банку спеціалізованій установі приймається виконавчою дирекцією Фонду не пізніше двох місяців до завершення строку ліквідації банку. Передача майна (активів та зобов'язань) спеціалізованій установі повинна бути завершена не пізніше строку ліквідації банку.

За результатами проведення ліквідації банку Фонд складає ліквідаційний баланс та звіт, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду.

Звіт складається відповідно до нормативно-правових актів Фонду і має містити, зокрема, відомості про реалізацію майна банку та задоволення вимог кредиторів та/або вичерпання можливостей здійснення заходів, спрямованих на задоволення вимог кредиторів.

Листом від 06.11.2014р. вих. №10898/010-04 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» повідомила компанії «ЗУКК Трейдінг Лімітед» про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів банку, за яким вимоги компанією «ЗУКК Трейдінг Лімітед» до банку акцептовані в сумі 1 141 957 338,19 грн. та будуть задовольнятися в 7-му чергу. /а.с. 125, т.1/.

Листом від 09.09.2015р. за №7/35-зрк уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» повідомила товариство з обмеженою відповідальністю «Інтертрансгруп» про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів банку, за яким вимоги товариству з обмеженою відповідальністю «Інтертрансгруп» до банку акцептовані в сумі 56 640 150,23 грн. та будуть задовольнятися в 7-му чергу. /а.с. 87/.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 21.10.2015р. №К/800/31676/15 касаційну скаргу Національного банку України відхилено, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.03.2015р. і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2015р. залишено без змін.

З постанови вбачається, що позовні вимоги ТОВ «Євротрансгруп» задоволені частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Національного банку у період з 01.07.2011р. по 28.02.2014р. щодо не вжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» у зв'язку із порушенням строків: інспекційної перевірки не рідше одного разу на 36 місяців; надання ПAT «БРОКБІЗНЕСБАНК» результатів інспекційної перевірки за період з 01.07.2008р. по 01.08.2013р., встановлених статтею 19 Господарського кодексу України; повідомлення ПAT «БРОКБІЗНЕСБАНК» про встановлення рейтингової оцінки за системою CAMELS за результатами інспекційної перевірки за період з 01.07.2008р. по 01.08.2013р.; визнано протиправною бездіяльність Національного банку в період листопада 2013р. - лютого 2014 року щодо невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасного рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПAT «БРОКБІЗНЕСБАНК» на підставі проведеної перевірки та складеного Звіту про інспектування ПAT «БРОКБІЗНЕСБАНК» за період з 01.07.2008 по 01.08.2013 та встановленої рейтингової оцінки CAMELS, що є порушенням вимог ст. 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність», пункту 5 глави 2., пункту 4 глави 3, пункту 5 глави 4, пункту 5 глави 5, пункту 4 глави 6 «Положення про порядок визначення рейтингових оцінок за рейтинговою системою CAMELS». В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18.08.2015р. у справі №757/29606/15-к клопотання старшого слідчого Генеральної прокуратури України задоволено, надано дозвіл у кримінальному провадженні №0000886 позапланової виїзної документальної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ПАТ «Брокбізнесбанк».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі зазначають, що укладаючи депозитний договір саме з ПАТ «Брокбізнесбанк» виходили з того, що ПАТ «Брокбізнсебанк» входив в десятку найбільш потужних банківських установ в Україні за класифікацією НБУ і мав на той час високий рівень ділової репутації. При цьому позивачі розраховували на те. що діяльність ПАТ «Брокбізнесбанк» контролюється Національним банком України як головним регулятором і у випадку порушення банком норм чинного законодавства будуть вжиті заходи реагування з боку держави в особі Національного банку України.

Позивачі стверджують, що їх вимоги задоволені не будуть, оскільки сума зобов'язань банку значно перевищує суму вартості активів, за рахунок яких будуть задоволені вимоги кредиторів.

Позивачі впевнені, що банкрутство банку сталося, в тому числі завдяки бездіяльності Національного банку України, який не вжив своєчасних заходів згідно з вимогами ст. 55 Закону України «Про Національний банк України», що призвело до негативних фінансово-економічних наслідків в ПАТ «Брокбізнесбанк» та унеможливило повернення депозитних вкладів.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України є центральним банком України, особливим органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про Національний банк України» головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів.

Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України.

Національний банк здійснює постійний нагляд за дотриманням банками, їх підрозділами, афілійованими та спорідненими особами банків на території України та за кордоном, банківськими групами, представництвами та філіями іноземних банків в Україні, а також іншими юридичними та фізичними особами банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку і економічних нормативів. Національний банк не здійснює перевірок і ревізій фінансово-господарської діяльності осіб, зазначених у цій статті.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідальність особи у вигляді обов'язку відшкодувати шкоду наступає лише за наявності в сукупності певних умов, які разом утворюють склад правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправної поведінки, причинного зв'язку між поведінкою і шкодою, вини. Відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління.

Особливий статус Національного банку України визначений в рішенні Конституційного Суду України від 26.02.2009р. №6-рп/2009, відповідно до пункту 3.1 якого Конституція України визначила правовий статус Національного банку України як центрального банку держави, основною функцією якого є забезпечення стабільності грошової одиниці України (ст. 99). Особливість юридичного статусу Національного банку України полягає в тому, що, з одного боку, він має публічно-правовий статус особливого центрального органу державного управління, самостійного у своїй діяльності від органів державної влади (ст. 6, 7, 24, 25, 53 Закону України «Про Національний банк України»), а з іншого - цивільно-правовий статус як юридичної особи, яка має відокремлене майно, що є об'єктом права державної власності і перебуває в його повному господарському віданні, та може вчиняти певні цивільно-правові правочини з комерційними банками, державою (ст. 4, 29, 31, 42 Закону України «Про Національний банк України»).

Отже, Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, самостійним у своїй діяльності від органів державної влади, тобто не є суб'єктом відповідальності в розумінні ст. 1173 Цивільного кодексу України.

Таким чином для стягнення шкоди позивач має довести наявність всіх чотирьох елементів господарського правопорушення, в тому числі і вини, а посилання позивача на необхідність застосування ст. 1173 Цивільного кодексу України, яка не потребує доведення вини, є безпідставним. (аналогічного висновку дійшов Вищий господарський суд України у своїй постанові від 31.08.2016р. у справі №910/29171/15).

Щодо судових рішень, то ухвала Печерського районного суду міста Києва від 26.08.2015р. не є вироком і не може бути підставою для звільнення від доказування в силу ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України. В адміністративній справі щодо позовних вимог про невжиття рішень НБУ, що призвело до стійкої фінансової неплатоспроможності ПАТ «Брокбізнесбанк», неконтрольованого виведення грошових коштів та банкрутства ПАТ «Брокбізнесбанк» було відмовлено.

Також зазначеними судовими рішеннями не було встановлено порушень прав або охоронюваних законом інтересів позивачів.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, кошти, які знаходяться на рахунках позивачів у ПАТ «Брокбізнесбанк» не вибули з їх власності, а є тільки такими, на які тимчасово розповсюджуються обмеження, передбачені законом, зокрема, обмеження права власності, які передбачені статтею 319 Цивільного кодексу України, що спростовує твердження про зменшення або втрату майна.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування, визначаються ст. 23 Цивільного кодексу України. Підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових (ст. ст. 386, 396 ЦК), особистих немайнових (ст. 280 ЦК) прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом (ст. 611 ЦК), прийняття неправомірних рішень, а також дій чи бездіяльності органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ст. 1167 ЦК), заподіяння каліцтва, іншого ушкодження здоров'я або смерті особи (ст. 1168 ЦК) тощо. Моральна шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Незалежно від наявності вини відшкодовується шкода у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1176 ЦК.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Проте, в порушення ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, позивачі не навели та не довели, належними та допустимими доказами наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позову.

Доводи наведені в апеляційних скаргах Київським апеляційним господарським судом до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

З наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду міста Києва від 26.07.2016р. у справі №910/11738/16.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 26.07.2016р. у справі №910/11738/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/11738/16 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Л.Г. Смірнова

М.А. Дідиченко