донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

05.09.2016 справа №26/5009/2887/11

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Мартюхіної Н.О.
суддівАгапова О.Л., Малашкевича С.А.
За участю представників: від апелянта: не з'явились;
від боржника:не з'явились;
ліквідатор:не з'явився;
розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізької області, м. Запоріжжя
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від 22.02.2016 року
у справі№26/5009/2887/11 (суддя Ніколаєнко Р.А.)
за заявою кредитораДержавної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізької області, м. Запоріжжя
до боржникаФізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.02.2016 року у справі №26/5009/2887/11 встановлено ліквідатору арбітражному керуючому ОСОБА_5 (далі за текстом - ОСОБА_5) оплату послуг за кожен місяць виконання повноважень ліквідатора у справі про банкрутство Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя (далі за текстом - ФОП ОСОБА_4.). в розмірі двох мінімальних заробітних плат, яку зобов'язано здійснити за рахунок коштів кредитора - Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізької області, м. Запоріжжя (далі за текстом - ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя); затверджено звіт ліквідатора про оплату послуг в розмірі 92498,48 грн. та витрати у ліквідаційній процедурі в розмірі 1065,40 грн., виплати зобов'язано здійснити за рахунок коштів кредитора - ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя; стягнено з ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя на користь арбітражного керуючого ОСОБА_5 92498,48 грн. суми оплати послуг за час виконання повноважень ліквідатора у справі №26/5009/2887/11 про банкрутство ФОП ОСОБА_4 та 1065,40 грн. відшкодування витрат у ліквідаційній процедурі у справі №26/5009/2887/11; повноваження ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_5 припинено; провадження у справі №26/5009/2887/11 припинено.

У березні 2016 року ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя зверталась до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу господарського суду Запорізької області від 22.02.2016 року у справі №26/5009/2887/11 з клопотанням про звільнення від сплати судового збору (за змістом про відстрочення сплати).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 21.03.2016 року відмовлено ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Запорізької області від 22.02.2016 року у справі №26/5009/2887/11, апеляційну скаргу ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя повернуто на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського кодексу України.

Виправивши недоліки, кредитор - ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізької області вдруге звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вих. №1130/9/08-17-10 від 18.07.16р.) разом з клопотанням про відновлення пропущеного строку. В апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 22.02.2016 року 26/5009/2887/11 та прийняти нове рішення, яким справу повернути до суду першої інстанції для розгляду на стадії ліквідаційної процедури.

В підтвердження доводів викладених у скарзі апелянт посилається на те, що господарським судом першої інстанції не досліджено всіх обставин справи, що призвело до прийняття судового рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує на те, що при прийняті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції фактично відмовив в захисті прав та інтересів держави в особі ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя, не надавши оцінку обставинам правомірності відчуження боржником власного майна - 1/3 частини квартири, оскільки це впливає на результат розгляду даної справи та подальше стягнення витрат та відшкодування оплати послуг ліквідатору за рахунок Державного бюджету України. Відсутність майна у боржника, напряму порушує права та інтереси кредитора та суперечить самій суті права ДПІ на звернення до господарського суду Запорізької області за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Апелянт посилається на ті обставини, що державним реєстратором фактично не було відновлено статус суб'єкта підприємницької діяльності відносно боржника ОСОБА_4, на виконання ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2015 року, проте, без реалізації цього, неможливо вирішувати питання наявності чи відсутності у боржника статусу підприємницької діяльності, та на цій підставі припиняти провадження у справі про банкрутство.

Крім зазначеного, апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала суду порушує його права та інтереси, як кредитора у справі та перешкоджає ДПІ реалізувати захист своїх порушених прав, оскільки фактично ДПІ зверталось із заявою про визнання недійсним правочину з відчуження боржником майна, яке було включене в ліквідаційну масу - 1/3 квартири по АДРЕСА_1, проте судом першої інстанції було повернуто вказану заяву з доданими до неї матеріалами з підстав, передбачених п.п. 4, 6 ст. 63 ГПК України.

Також апелянт посилається на те, що ним була подана заява до суду першої інстанції про визнання недійсним правочину вчиненого боржником - ОСОБА_4 щодо припинення підприємницької діяльності та скасування запису від 04.08.2015 року в ЄДР, вказана заява також була повернута з тих самих підстав.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 01.08.2016 року прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 10.08.2016 року, разом з цим було зобов'язано боржника чи ліквідатора надати суду вмотивований відзив.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду 10.08.2016 року від ФОП ОСОБА_4, боржник заперечує проти доводів ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя, просить залишити апеляційну скаргу кредитора без задоволення, а оскаржувану ухвалу господарського суду Запорізької області від 22.02.2016 року у справі №26/5009/2887/11 просить залишити без змін.

Так, за змістом відзиву ФОП ОСОБА_4 посилається на ті обставини, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 05.08.2016 року за №20978594 станом на 05.08.2016 року ФОП ОСОБА_4 припинив свою діяльність як фізична особа-підприємець. Крім того, щодо вказаного майна боржник зазначив, що на цей час не є власником 1/3 квартири №8 за адресою: АДРЕСА_1, оскільки в 2014 році державним виконавцем Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ арешт з цього майна було знято і на правах власника та на законних підставах майно було відчужено шляхом дарування на користь батька ОСОБА_4 згідно з договором дарування від 18.04.2014 року.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 10.08.2016 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 днів та відкладено слухання справи на 05.09.2016 року о 11 год. 00 хв.

30.08.2016 року через канцелярію суду від арбітражного керуючого ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ліквідатор боржника ФОП ОСОБА_4 виклав письмові пояснення стосовно обставин справи з посиланням на судову практику Вищого господарського суду України.

В судове засідання апеляційної інстанції, призначене на 05.09.2016 року, представники апелянта, боржника та ліквідатор не з'явилися. Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України про час і місце проведення судового засідання сторін по справі було повідомлено належним чином. Явка сторін у судові засідання апеляційної інстанції не була визнана обов'язковою.

Особливості меж перегляду справи в апеляційній інстанції, передбачені нормами ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, які полягають у тому, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Нормами частини 2 цієї статті передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.05.2011 року, згідно з положеннями ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 року №2343-ХІІ, порушено провадження у справі №26/5009/2887/11, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, накладено арешт на майно ФОП ОСОБА_4 за винятком майна, на яке згідно з цивільним процесуальним законодавством України не може бути звернено стягнення.

Постановою господарського суду Запорізької області від 09.06.2011 року ФОП ОСОБА_4 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_6

Ухвалою господарського Запорізької області від 29.12.2012 року арбітражного керуючого ОСОБА_6 усунуто від виконання обов'язків ліквідатора по справі, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.09.2013 року накладено арешт на нерухоме майно банкрута ФОП ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, 69104, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), а саме: 1/3 частину квартири №8 за адресою: АДРЕСА_1.

15.01.2014 до господарського суду Запорізької області надійшла заява ФОП ОСОБА_4 від 08.01.2014 року (вх. 09-06/593 від 15.01.2014) про перегляд постанови від 09.06.2011 року по справі №26/5009/2887/11 за нововиявленими обставинами, в якій він просив здійснити заміну арбітражного керуючого ОСОБА_5 на іншого арбітражного керуючого з огляду на наявність особистої зацікавленості в результаті розгляду вказаної особи, скасувати постанову господарського суду Запорізької області від 09.06.2011 року у справі №26/5009/2887/11, провадження у справі припинити.

За результатами розгляду заяви за нововиявленими обставинами постановою господарського суду Запорізької області від 28.01.2014 року у справі № 26/5009/2887/11 вказану заяву задоволено частково, постанову господарського суду Запорізької області від 09.06.2011 року у справі № 26/5009/2887/11 скасовано, припинено повноваження ліквідатора ФОП ОСОБА_4 - ОСОБА_5, у вимогах заявника здійснити заміну арбітражного керуючого ОСОБА_5 на іншого арбітражного керуючого відмовлено, скасовано арешти, які було накладено на майно ФОП ОСОБА_4, ухвалами суду від 30.05.2011 та від 27.09.2013 у справі №26/5009/2887/11, провадження у справі припинено.

У зв'язку із надходженням апеляційної скарги ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя про перегляд постанови по справі № 26/5009/2887/11 від 28.01.2014 року, 20.02.2014 року справу №26/5009/2887/11 про банкрутство ФОП ОСОБА_4 було спрямовано до Донецького апеляційного господарського суду. В подальшому справа була втрачена.

За заявою арбітражного керуючого ОСОБА_5 ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.08.2015 року відновлено втрачену справу №26/5009/2887/11 про банкрутство ФОП ОСОБА_4 та направлено на розгляд до Донецького апеляційного господарського суду.

За результатами апеляційного перегляду постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.11.2015 року у справі №26/5009/2887/11 постанову господарського суду Запорізької області від 28.01.2014 року у цій справі скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови господарського суду Запорізької області від 09.06.2011 року у справі №26/5009/2887/11 відмовлено, справу №26/5009/2887/11 повернуто до господарського суду першої інстанції для розгляду справи на стадії ліквідаційної процедури.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.12.2015 року справу прийнято до розгляду на стадії ліквідаційної процедури.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.02.2016 року було повернуто без розгляду з підстав, передбачених п.п. 4, 6 ст. 63 ГПК України, заяву ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_5, подану в рамках даної справи про банкрутство, про визнання недійсним договору дарування від 18.04.2014 року 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, застосування наслідків недійсності правочину, визнання недійсним свідоцтва від 19.07.2015 року про право ОСОБА_7 на спадщину за законом на цю частину та визнання за боржником права власності на вказану частину квартири.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.02.2016 року, до завершення судового розгляду у даній справі, також з підстав, передбачених п.п. 4, 6 ст. 63 ГПК України, повернуто без розгляду подану в рамках даної справи заяву кредитора ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання недійсним правочину, вчиненого боржником, та зобов`язання державного реєстратора внести до ЄДР відомості про скасування запису.

Як вже зазначено, ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.02.2016 року встановлено ліквідатору арбітражному керуючому ОСОБА_5 оплату послуг за кожен місяць виконання повноважень ліквідатора у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_4. в розмірі двох мінімальних заробітних плат, яку зобов'язано здійснити за рахунок коштів кредитора -ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя; затверджено звіт ліквідатора про оплату послуг в розмірі 92498,48 грн. та витрати у ліквідаційній процедурі в розмірі 1065,40 грн., виплати зобов'язано здійснити за рахунок коштів кредитора - ДПІ у Комунарському районім. Запоріжжя; стягнуто з ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя на користь арбітражного керуючого ОСОБА_5 92498,48 грн. суми оплати послуг за час виконання повноважень ліквідатора у справі № 26/5009/2887/11 про банкрутство ФОП ОСОБА_4 та 1065,40 грн. відшкодування витрат у ліквідаційній процедурі у справі №26/5009/2887/11; повноваження ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_5 припинено; провадження у справі припинено.

Оспорювана ухвала мотивована тими обставинами, що згідно чинного витягу з ЄДР підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_4 була припинена за його рішенням, з огляду на це, суд першої інстанції застосував норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.2013 року та припинив провадження у справі оскільки ОСОБА_4 не може виступати суб'єктом банкрутства.

Що стосується задоволення клопотання про затвердження розміру оплати послуг ліквідатора у справі у розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць здійснення повноважень, починаючи з дня призначення, та здійснення оплати за рахунок кредитора з видачею наказу, суд першої інстанції виходив з тих підстав, що послуги ліквідатора у даній справі про банкрутство, у будь-якому випадку повинні бути оплачені. При цьому зазначив, що станом на 17.02.2016 року, власне майно боржника, за рахунок якого можливе здійснення оплати послуг ОСОБА_5 відсутнє, а тому оплату послуг, а також відшкодування витрат ліквідатора у ліквідаційній процедурі поклав на єдиного кредитора у справі - ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1-1 розділу Х Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України від 22.12.2011 року №4212-VІ положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Провадження у даній справі про банкрутство регулюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі за текстом - Закон) в редакції до 19.01.2013 року (не враховуючи положень щодо продажу майна), Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно з приписами ст. 1 Закону в редакції до 19.01.2013 року, боржник, це - суб'єкт підприємницької діяльності, неспроможний виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами.Суб'єкт банкрутства - боржник, неспроможність якого виконати свої зобов'язання встановлена господарським судом.

Провадження у справі про банкрутство за Законом в редакції до 19.01.2013 року може здійснюватися виключно відносно суб'єктів підприємницької діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що 19.10.2009 року ОСОБА_4 був зареєстрований в якості суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис за №0054019.

В подальшому, ОСОБА_4 зврнувся з позовом до Відділу реєстрації та єдиного реєстру Запорізької міської ради, (третя особа ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області) про визнання недійсним реєстрації.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2013 року у справі №333/8302/13-а визнано недійсним запис про проведення реєстрації 19.10.2009 року ОСОБА_4, як фізичної особи-підприємця №0054019 згідно свідоцтва НОМЕР_2; визнано недійсним запис про заміну свідоцтва про державну реєстрацію №1054019 від 27.01.2010 року згідно свідоцтва серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 як фізичної особи-підприємця; припинено підприємницьку діяльність та визнано недійсною державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_4, як фізичної особи-підприємця з моменту її вчинення.

Постанова Комунарського районного суду м. Запоріжжя стала підставою для подання ОСОБА_4 заяви про перегляд постанови господарського суду Запорізької області від 09.06.2011 року у справі №26/5099/2887/11 про банкрутство за нововиявленими обставинами.

Постановою господарського суду Запорізької області від 28.01.2014 року скасовано постанову господарського суду від 09.06.2011 року у справі №26/5009/2887/11 про визнання ФОП ОСОБА_4 банкрутом та припинено провадження у справі.

10.02.2014 року до ЄДР внесено відомості щодо скасування реєстраційної дії за судовим рішенням, а саме - внесення 23.06.2011 року судового рішення щодо визнання фізичної особи-підприємця - ФОП ОСОБА_4 банкрутом на підставі постанови господарського суду від 09.06.2011 року у справі №26/5009/2887/11.

Водночас, арбітражним керуючим ОСОБА_5, а також ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя було оскаржено постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2013 року у справі № 333/8302/13-а в апеляційному порядку.

Постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 17.03.2015 року у справі №333/8302/13-а зазначену постанову суду першої інстанції було скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, і цю постанову за результатами касаційного перегляду за скаргою ОСОБА_4 залишено без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 18.11.2015 року К/800/16080/15.

ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя було оскаржено в апеляційному порядку постанову господарського суду Запорізької області від 28.01.2014 року у даній справі №26/5009/2887/11, Донецьким апеляційним судом відкрито апеляційне провадження, яке ухвалою від 02.04.2014 року було зупинено до розгляду пов'язаної з ним адміністративної справи № 333/8302/13-а Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом.

Апеляційне провадження у справі №26/5009/2887/11 завершене Донецьким апеляційним господарським судом з винесенням постанови від 11.11.2015 року, якою скасовано постанову господарського суду Запорізької області від 28.01.2014 року у цій справі та повернуто справу на розгляд суду першої інстанції на стадію ліквідаційної процедури.

04.08.2015 року на підставі заяви ФОП ОСОБА_4 до ЄДР було внесено відомості за реєстраційним №6054019 щодо припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

З матеріалів справи вбачається витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 04.08.2015 року за №20978594 станом на 05.08.2015 року, відповідно до якого ФОП ОСОБА_4 припинив свою діяльність як фізична особа-підприємець.

Відомості включені 04.08.2015 року щодо суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_8 були чинними на момент прийняття оскаржуваної ухвали, як і були чинні на момент подання апеляційної скарги та апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

А згідно із ч. 5 ст. 501 Цивільного кодексу України підприємницька діяльність фізичної особи-підприємця є припиненою з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про державну реєстрацію припинення такої діяльності.

Вищевказана норма є імперативною, що означає безумовну втрату фізичною особою статусу підприємця після правомірного внесення зазначеного запису в ЄДР.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції до 19.01.2013 року, господарський суд припиняє провадження у справі про банкрутство, якщо боржник не включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України або до Реєстру суб'єктів підприємницької діяльності.

Таким чином, оскільки ФОП ОСОБА_4 втратив статус фізичної особи-підприємця подальше провадження у справі не можливе, оскільки легальної процедури банкрутства фізичних осіб не існує, спеціального закону, який би передбачав таку процедуру теж немає. Ні Цивільним кодексом України, ні Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" не передбачено можливості застосування процедури банкрутства до фізичної особи, і тому жодного судового рішення, в якому було б визначено, що конкретна фізична особа (не фізична особа-підприємець) визнана банкрутом, наразі теж бути не може.

На теперішній час у господарського суду в силу процесуального Закону відсутні підстави для зупинення провадження у справі про банкрутство, у зв'язку з необхідністю ДПІ оскарження правочинів пов'язаних з припинення підприємницької діяльності та відчуження частини квартири.

На час розгляду справи та прийняття судом першої інстанції ухвали від 22.02.2016 року, обставини справи свідчать про те, що:

- По-перше, - Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 припинив свою діяльність, як суб'єкт підприємницької діяльності, що в силу Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" зумовлює й припинення провадження у справі про банкрутство; Оскарження законності правочину вчиненого ОСОБА_8 щодо припинення підприємницької діяльності на підставі свого рішення від 04.08.2015 року та внесенню запису до ЄДР від 04.08.2015 року про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4 ні яким чином не перешкоджає можливості ДПІ переглянути ухвалу господарського суду Запорізької області від 22.02.2016 року за нововиявленими обставинами

- По-друге, - у боржника відсутнє у власності майно, яке мало б бути реалізоване в ліквідаційній процедурі на теперішній час. Оскарження такого правочину щодо відчуження 1/3 квартири по АДРЕСА_1 також не позбавляє ДПІ права в подальшому відшкодувати кредиторські вимоги вимоги за рахунок боржника.

Поряд з викладеним, колегія апеляційної інстанції вважає за необхідне підтримати висновок місцевого господарського суду стосовно того, що кредитор не позбавлений в подальшому у визначені законом способи та порядок захисту прав вирішувати питання щодо повернення податкового боргу ОСОБА_4, який виник у зв'язку із здійсненням ним підприємницької діяльності. Також можливо у визначені законом способи та порядок поставити на судове вирішення питання щодо правомірності відчуження ФОП ОСОБА_4 належного йому майна.

Що стосується задоволення клопотання ліквідатора про затвердження розміру оплати послуг ліквідатора у справі, колегія апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно клопотання ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя від 26.02.2012 року, кредитор просив суд призначити ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_5, який надав згоду.

Як зазначено вище, ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.12.2012 року призначено ліквідатором банкрута ОСОБА_5

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції до 19.01.2013 року, надання послуг професійного (ліцензованого) арбітражного керуючого відбувається на платній основі.

Матеріалами справи підтверджено, що з 29.12.2012 року до 22.02.2016 року арбітражний керуючий ОСОБА_5 виконував функції ліквідатора ФОП ОСОБА_4

Згідно із звітом ліквідатора про оплату послуг та витрати, розмір оплати послуг за період виконання повноважень у справі за вищевказаний проміжок часу склав 92498,48 грн., а розмір витрат - 1065,40 грн.

В матеріалах справи наявна повідомлення Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про те, що на підставі Плану перевірок діяльності арбітражних керуючих на ІV квартал 2014 року в період з 26.11.2014 року по 05.12.2014 року було проведено планову виїзну перевірку арбітражного керуючого ОСОБА_5 під час здійснення ним відповідних повноважень, у тому числі повноважень ліквідатора ФОП ОСОБА_4 і за результатами перевірки у діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_5 порушень законодавства з питань банкрутства під час виконання ним повноважень ліквідатора ФОП ОСОБА_4 не виявлено, про що управлінням 16.12.2014 було складено акт планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого № 154/14; інших планових чи позапланових перевірок не проводилося.

Поряд з викладеним, з матеріалів справи вбачається постійне вжиття заходів у ліквідаційній процедурі, в тому числі ініціювання судових процесів, пов'язаних з особою боржника та участь у таких процесах.

На підтвердження понесення витрат ліквідатором представлено їх детальний розрахунок з відокремленням конкретних заходів та розмірів витрат, документи на підтвердження фактичного вжиття відповідних заходів та сплати відповідних грошових сум, засвідчені належним чином копії яких долучені до матеріалів справи.

Апеляційний господарський суд перевіривши вказаний звіт про оплату послуг та витрат вважає, що суд першої інстанції правомірно визнав його вірним у зв'язку з тим, що розрахунок здійснено, виходячи із розмірів 2-х мінімальних заробітних плат, що були встановлені у зазначені періоди.

При цьому, частиною 10 ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції до 19.01.2013 року, передбачено, що оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

Оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що труд арбітражного керуючого має оплачуватися. Примушувати до безоплатної праці забороняється та прирівнюється до рабства, що суперечить ст. 43 Конституції України та ст. 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Арбітражний керуючий (ліквідатор) не зобов'язаний безоплатно виконувати трудові функції покладені на нього.

Докази того, що арбітражний керуючий ОСОБА_5 мав виконувати функції ліквідатора на безоплатній основі за відсутності грошової оплати не визначено ні Законом, ні підтверджено ДПІ.

Докази визначення будь-яких джерел оплати послуг ліквідатора матеріали справи не містять та апелянтом не доведено.

Відповідно до ч. 12 ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції до 19.01.2013 року, оплата послуг арбітражного керуючого за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом.

Провадження у даній справі здійснювалось за особливою процедурою банкрутства відсутнього боржника передбаченою ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції до 19.01.2013 року, яка не передбачає створення комітету кредиторів, то в даному випадку суд вправі самостійно встановити порядок оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, який виконує обов'язки ліквідатора боржника.

З матеріалів справи вбачається, зокрема з матеріалів звіту ліквідатора по справі станом на 17.02.2016 року, що власне майно боржника, за рахунок якого можливе здійснення оплати послуг та витрат ліквідатора, на цей час відсутнє.

Взявши до уваги відсутність такого майна господарським судом першої інстанції було правомірно стягнуто з ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя на користь арбітражного керуючого ОСОБА_5 92498,48 грн. суми оплати послуг та 1065,40 грн. відшкодування витрат у ліквідаційній процедурі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що ухвала господарського суду Запорізької області від 22.02.2016 року у справі №26/5009/2887/11 винесена відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя на ухвалу господарського суду Запорізької області від 22.02.2016 року у справі №26/5009/2887/11 підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізької області, м. Запоріжжя, на ухвалу господарського Запорізької області від 22.02.2016 року у справі №26/5009/2887/11 - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 22.02.2016 року у справі №26/5009/2887/11 - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом 20 днів.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Судді: О.Л. Агапов

С.А. Малашкевич