КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2016 р. Справа№ 910/21086/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі Колеснік М.П.

за участю представників:

від апелянта - Діхтяренко В.О. (дов. від 13.09.2016 №20-22/498/20.3-03),

від позивача - не з'явився, про дату час і місце судового засідання

повідомлений належним чином,

від відповідача - Майданік В.В.(дов. від 13.09.2016 №12с/3232 ),

Даниленко Є.М. (дов. від 11.04.2016 №б/н).

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 (суддя Шкурдова Л.М.) прийняту за результатами розгляду скарги Служби автомобільних доріг Київської області на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Євро-Азіатська будівельна корпорація "Євраскон"

до Служби автомобільних доріг у Київській області

про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 скаргу Служби автомобільних доріг у Київській області на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено; визнано недійсною та скасовано постанову від 14.06.2016 ВП №51427670 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу від 17.02.2016 у справі №910/21086/15; визнано недійсною та скасовано постанову від 14.06.2016 ВП №51427670 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 та прийняти нову, якою відмовити Службі автомобільних доріг у Київській області в задоволенні скарги на дії державного виконавця.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи, апеляційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою суду від 16.09.2016 апелянту відновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 29.09.2016.

У судове засідання 29.09.2016 з`явились представники відповідача та апелянта, які надали усні пояснення стосовно предмету спору.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим зворотним поштовим повідомленням.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників відповідача та апелянта, дослідивши наявні матеріали справи, встановивши, що наявні матеріали справи є достатніми для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, а неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи, вирішив розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника позивача, встановивши наступне:

14.08.2015 Відкрите акціонерне товариства "Євро-Азіатська будівельна корпорація "Євраскон" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Служби автомобільних доріг у Київській області про стягнення заборгованості у розмірі 34 866 766,29 грн. за Договором від 17.07.2012 № 11Д-12 на виконання робіт з будівництва транспортної розв'язки в різних рівнях на км 21+767 автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, Київська область.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції відповідач частково сплатив суму боргу, тому позивач, на підставі ст.22 ГПК України, зменшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 31 019 637,50 грн, з яких 16 936 192,14 грн - суми боргу, 3 423 244,73 грн. - пені, 6 86 755,83 грн - 3 % річних, 9 973 444,80 грн. - інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 року у справі №910/21086/15 позов задоволено частково, а саме: стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Київській області на користь Відкритого акціонерного товариства "ЄВРО-АЗІАТСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОРПОРАЦІЯ "ЄВРАСКОН" в особі представництва Відкритого акціонерного товариства "Євро-Азіатська будівельна корпорація "Євраскон" 16 936 192, 14 грн. - суми боргу, 3% річних в розмірі 686 755, 83 грн., інфляційні втрати в розмірі 9 973 444, 80 грн., 65 015, 09 грн. - витрати по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016 апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Київській області залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 у справі № 910/21086/15 - без змін.

17.02.2016 Господарським судом міста Києва на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 у справі №910/21086/15 видано наказ.

14.06.2016 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу від 17.02.2016 у справі №910/21086/15.

14.06.2016 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження.

23.06.2016 Служба автомобільних доріг у Київській області звернулася до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.06.2016 ВП №51427670; визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.06.2016 ВП №52427670.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 скаргу Служби автомобільних доріг у Київській області на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено; визнано недійсною та скасовано постанову від 14.06.2016 ВП №51427670 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу від 17.02.2016 у справі №910/21086/15; визнано недійсною та скасовано постанову від 14.06.2016 ВП №51427670 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, подаючи апеляційну скаргу, мотивує свої вимоги тим, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про необхідність подання стягувачем виконачого документу, згідно з яким боржником є державне підприємство, безпосередньо до органів казначейства, а також щодо безпідставності винесення державним виконавцем 14.06.2016 постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу від 17.02.2016 у справі №910/21086/15 та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (в редакції, чинній станом на момент оспорюваної дії).

Згідно із ст. 19 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

За змістом ст. 115 ГПК України, рішення господарського суду, що набрали законної сили, виконуються у порядку встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження", який є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Законом передбачений порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Частиною 2 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до ч. 2 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" і пункту 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі за текстом - Порядок).

Нормами п. 2 наведеного Порядку передбачено, що боржниками згідно з положеннями Порядку є визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Згідно зі ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетна установа це - орган, установа чи організація, визначена Конституцією України, а також установа чи організація, створена у встановленому порядку органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим чи органами місцевого самоврядування, яка повністю утримується за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевих бюджетів.

Відповідно до п. 1 Положення про Службу автомобільних доріг у Київській області, затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 02.11.2011 № 12 (далі - Положення) Служба автомобільних доріг у Київській області є державною організацією, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України.

Пунктом 1.5. Положення визначено, що Служба автомобільних доріг у Київській області є одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток мережі автомобільних доріг загального користування. Згідно з п.1.4. Положення служба є неприбутковою організацією.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що виконання наказу від 17.02.2016 у справі №910/21086/15 про стягнення коштів з боржника Служби автомобільних доріг у Київській області, який є саме бюджетною установою, відповідно до спеціальної норми ч. 2 ст. 3 Закону України „Про виконавче провадження" та затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 на її виконання Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, повинно здійснюватись органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів боржника, як їх розпорядника, а саме Державною казначейською службою України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України Законом України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 6 Закону визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

В силу приписів ст. ст. 1, 2 та 4 Закону України "Про державну виконавчу службу" органи державної виконавчої служби є органами державної виконавчої влади, а державні виконавці посадовими особами цих органів. Вказаний статус виконавчої служби та державних виконавців зумовлює останніми дотримання приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" передбачено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд в разі визнання доводів заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, в яких Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зазначає, що ним вживались заходи по розшуку майна боржника та було виявлено рахунки боржника в недержавних банківських установах, у зв'язку з чим немає підстав для передачі документів для виконання Державній казначейській службі, а також щодо того, що підстави для повернення виконавчого документу стягувачу відсутні, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки вони в свою чергу були спростовані вищенаведеним.

Крім того, нормами Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників не визначено, що одержувачі бюджетних коштів повинні мати рахунки виключно в органах казначейства. Факт наявності у відповідача відкритих рахунків у фінансових установах (недержавних банках) не спростовує та не відміняє статусу державної організації відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення скарги Служби автомобільних доріг на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Таким чином, доводи апелянта про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів не вбачає.

З огляду на зазначене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 у справі №910/21086/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - без задоволення.

Зважаючи на те, що колегією суддів апеляційна скарга Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишається без задоволення, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 у справі № 910/21086/15 - без змін.

Матеріали справи № 910/21086/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко