ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2016 р.Справа № 922/885/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гончарові В.В.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Украгротрейд групп" (м. Харків)
до FENIX RRS INC. Repablic of Liberia
про стягнення 120 000,00 дол. США
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (б/н від 11.04.2016);

відповідача - ОСОБА_2Г.(дов.№1/08 від 01.08.2016 року)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгротрейд групп" 25 березня 2016 року звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до FENIX RRS INC. Repablic of Liberia, в якому просить суд стягнути з відповідача - 120 000 дол. США (еквівалент 3121200 грн.) заборгованості за контрактом №Е 26/10, укладеним між сторонами 26.10.2015. В обґрунтування свого позову, позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо повної та своєчасної оплати отриманої продукції.

Ухвалою суду від 28 березня 2016 року було порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 12 квітня 2016 року.

Розгляд справи було відкладено на 17 травня 2016 року.

Ухвалою суду від 17 травня 2016 р. провадження у справі №922/885/16 припинено відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14 червня 2016 р. ухвалу господарського суду Харківської області від 17 травня 2016 р. у справі №922/885/16 скасовано, справу передано на розгляд господарського суду Харківської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2016 справу №922/885/16 призначено до розгляду судді Сальніковой Г.І.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02 липня 2016 р. призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 02 серпня 2016 р. о 11:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02 серпня 2016 р. розгляд справи відкладено на 26 вересня 2016 р. о 11:15 год.

29.08.2016 року до канцелярії суду (вх.№28145) від представника позивача надійшли додаткові документи на виконання вимог ухвал суду від 02.07.2016 року та від 02.08.2016 року.

23.09.2016 року до канцелярії суду (вх.№31516) від представника позивача надійшло клопотання, в якому представник позивача просив суд долучити до матеріалів справи додаткові документи.

Суд, розглянувши клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи додаткових документів, вирішив за можливе задовольнити його.

23.09.2016 року до канцелярії суду (вх.№31517) від представника відповідача надійшли пояснення по суті позову, в яких представник відповідача визнає позов.

26.09.2016 року до канцелярії суду (вх.№31686) від представника позивача надійшов супровідний лист, в якому представник позивача просить суд долучити до матеріалів справи платіжне доручення №138 від 23.09.2016 року.

Суд, розглянувши клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи платіжного доручення, вирішив за можливе задовольнити його.

Представник позивача у судовому засіданні 26.09.2016 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.09.2016 року проти задоволення позовних вимог не заперечив.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю Украгротрейдгрупп (продавець) та FENIX RRS INC.. RepablicofLiberia (Покупець) було укладено контракт на поставку товару (кукурудзи) від 26.10.2015 №Е 26/10, згідно якого Продавець зобов`язався поставити та передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити товар згідно умовам даного договору.

01 березня 2016 року сторонами було підписано додаткову угоду до контракту №Е 26/10, згідно якої змінили розділ 14 Контракту №26/10 від 26.10.2015 на таку редакцію:

"14 Арбітраж

14.1 Будь які та всі спори, що виникають відповідно до цього Контракту, або будь-які претензії щодо тлумачення або виконання цього Контракту будуть вирішуватись Господарським судом Харківської області відповідно до Господарського процесуального кодексу України."

Як стверджує позивач у позовній заяві, позивач поставив відповідачеві кукурудзу без ГМО українського походження, врожаю 2015 року, у кількості 2692825 кг. Загальна вартість відвантаженого товару склала 363531,38 доларів США. Відповідач розрахувався за отриманий товар частково, на суму 243531,38 доларів США. В підтвердження поставки товару позивач надав до матеріалів справи копію ВМД № /2015/005111 від 28.12.2015р. Позивач вказує, що відповідачем залишився не оплачений товар, поставлений позивачем, на суму 120 000 доларів США.

На підтвердження заборгованості за контрактом позивачем надано акт звіряння розрахунків від 11.05.2016р. та Акт перевірки №525/20-40-14-04-08/39339816 від 08.09.2016р. ГУ ДФС у Харківській області.

Відповідно до розділу 8 Контракту від 26.10.2015 №Е 26/10( п.8.1.2., п.8.5.) оплата за товару випадку поставки залізничним транспортом до порту призначення оплата за товар повинна бути здійснена протягом 5 днів з дати надання супровідних документів у місці поставки (яким є порт Маріуполь).

Остаточний розрахунок з урахуванням кількості Товару, фактично прийнятого в місці поставки, не пізніше 5 робочих днів після надання Завершальних документів. Завершальні документи включають: Рахунок-фактура; Акт передачі права власності на оплачувану кількість Товару; Лист, виданий експедитором в Місці поставки, що підтверджує отримання повного пакету документів, необхідних для митного оформлення експорту Товару.

Фактом поставки товару сторони визнали митне оформлення товару, підтвердженням чого є оформлення ВМД № /2015/005111 від 28.12.2015р. у місці призначення (порт Маріуполь), на товар - кукурудзу без ГМО українського походження, врожаю 2015 року, у кількості 2692825 кг, загальною вартістю 363531,38 доларів США. Отже, вимоги розділу 8 Контракту виконані шляхом надання документів, необхідних для митного оформлення експорту Товару.

Листом №1/03 від 01.03.2016р. відповідачем було запропоновано позивачеві вирішити питання щодо продовження строку розрахунків до 31.12.2016р. Листом б/н від 01.03.2016р. директор ТОВ «УКРАГРОТРЕЙД ГРУПП» ОСОБА_3 повідомив, що відстрочення платежу є неможливим та вимагав негайної сплати за отриманий товар.

15.05.2016р. директору ТОВ «УКРАГРОТРЕЙД ГРУПП» ОСОБА_3 було вручено лист №15/05 з повторним проханням розгляду питання щодо продовження терміну розрахунків та надано проект додаткової угоди. Листом б/н від 15.05.2016р. директор ТОВ «УКРАГРОТРЕЙД ГРУПП» ОСОБА_3 повторно повідомив, що відстрочення платежу є неможливим.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

У відповідності до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525, ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про міжнародне приватне право", право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Якщо згідно з частиною першою цієї статті неможливо визначити право, що підлягає застосуванню, застосовується право, яке має більш тісний зв'язок із приватноправовими відносинами.

Визначене згідно з частиною першою цієї статті право, як виняток, не застосовується, якщо за всіма обставинами правовідносини мають незначний зв'язок з визначеним правом і мають більш тісний зв'язок з іншим правом. Це положення не застосовується, якщо сторони (сторона) здійснили вибір права відповідно до частини першої цієї статті.

Правила цього Закону про визначення права, що підлягає застосуванню судом, поширюються на інші органи, які мають повноваження вирішувати питання про право, що підлягає застосуванню.

Визначення права, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин на підставі колізійних норм, не здійснюється, якщо міжнародним договором України передбачено застосування до відповідних відносин матеріально-правових норм.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом.

Вибір права може бути здійснений щодо правочину в цілому або його окремої частини.

Вибір права щодо окремих частин правочину повинен бути явно вираженим.

Вибір права або зміна раніше обраного права можуть бути здійснені учасниками правовідносин у будь-який час, зокрема, при вчиненні правочину, на різних стадіях його виконання тощо.

Відповідно до розділу 11 п. 11.1 Контракту від 26.10.2015 №Е 26/10 , сторонами було встановлено, що у випадках, не врегульованих цим Контрактом, застосовуються правила Контракту GAFTA № 78.

Правила GAFTA #78 у розділі 11 дозволяють сторонам на власний розсуд визначити термін оплати за продукцію. Таким чином, порядок розрахунків між сторонами врегульовано умовами Контракту від 26.10.2015 №Е 26/10 ( п.8.1.2., п.8.5.)

В судовому засіданні відповідач не надав доказів невиконання позивачем умов Контракту щодо поставки товару та надання завершальних документів, тому суд приходить до висновку про встановлення факту надання таких документів позивачем продавцем, що підтверджується оформлення ВМД № /2015/005111 від 28.12.2015р. у місці призначення (порт Маріуполь).

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 46818,00 грн., оскільки з його вини спір було доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з FENIX RRS INC. (REPABLIC OF LIBERIA, 80 Broad Street Monrovia, Account LV37PARX001 JS Citadelebanka, Distr. Republic, 2a, LV 1010, Riga, Latvia; SWIFT: PARXLV22; Registration number: 9; VAT number: № LV9) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "УКРАГРОТРЕЙД ГРУПП" (61145, Україна, м. Харків, вул. Клочківська 111 А, оф.7/9, Код ЕДРПОУ: 39339816, ІНП: № 07, Банківські реквізити: SWIFT код: KHABUA2K; р/р2500 в АТ «УКРСИББАНК», МФО 351005) суму заборгованості за контрактом № Е 26/10 в сумі 120 000 (Сто двадцять тисяч) доларів США 00 центів та судовий збір в розмірі 46818,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.10.2016 р.

Суддя ОСОБА_4