РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2016Справа №910/11532/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус»

про стягнення 24665,68 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Мезінов О.Г. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення страхового відшкодування в сумі 24665,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 13.10.2015 с. Галицинове, Жовтневого району, Миколаївської області, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «Рено», д.н.з.НОМЕР_1, ОСОБА_2, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено периметральну залізобетонну огорожу Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» в наслідок чого останнім було понесено витрати з відновлювального ремонту майна.

Оскільки на час скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП - ОСОБА_2, було застраховано у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», позивач, звертався до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, однак відповідач відмовив Товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» у виплаті страхового відшкодування посилаючись на відсутність рішення суду, яким би було визнано вину ОСОБА_2 у ДТП яка сталася 13.10.2015, у зв'язку з чим у останнього відсутні законні підстави для визнання зазначеної події страховим випадком в проведення виплати страхового відшкодування.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 22561,20 грн.

Крім того, позивачем на підставі положень п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» нараховано пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 2104,48 грн.

В ході розгляду справи позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що оскільки відповідачем на дату подання заяви не виплачено суму страхового відшкодування то збільшився термін прострочення виплати і відповідно збільшився розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, а саме до 4025,88 грн.

Разом з тим, позивач в поданій заяві просить стягнути нараховані на вказану заборгованість на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України 673,00 грн. інфляційних втрат та 339,35 грн. трьох відсотків річних за порушення грошового зобов'язання.

На підставі викладеного позивач збільшує розмір позовних вимог та просить суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на свою користь 22561,20 грн. страхового відшкодування, 4025,88 грн. пені, 339,35 грн. трьох відсотків річних та 673,00 грн. інфляційних втрат.

Судом вищевказана заява позивача прийнята до розгляду, та отже, у відповідності до ст.ст. 22, 55 Господарського процесуального кодексу України, має місце нова ціна позову, з якої підлягає вирішенню спір по даній справі

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Відповідач уповноваженого представника в судове засідання не направив, проте через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва подав відзив на позовну заяву у якому заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, зокрема зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, також зазначив, що цивільно-правова відповідальність виникає лише за наявності вини особи. Відтак оскільки матеріали справи не містять постанови суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, то за таких обставин у відповідача відсутні підстави для виплати позивачеві суми збитків понесених в результаті ДТП. Також зазначив, що сума страхового відшкодування має розраховуватись з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 13.10.2015 в с. Галицинове, Жовтневого району, Миколаївської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Рено», д.н.з.НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 який не справився з керуванням та здійснив наїзд на периметральну залізобетонну огорожу Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» чим зруйнував її.

Факт вчинення зазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується Висновком від 14.10.2015 ст.ДІМ СДІМ Жовтневого РВ УМВС майора міліції Дажук І.І. про результати розгляду ДТП в с. Галицинове.

Як вбачається із вказаного висновку, 13.10.2015 о 16:40 до чергової частини Жовтневого РВ УМВС надійшло повідомлення про ДТП в якому водій автомобіля «Рено» д.н.з.НОМЕР_1 - ОСОБА_2 через несправні стабілізатори стійкості автомобіля не справився з керуванням та здійснив наїзд на залізобетонну огорожу «МГЗ» та зруйнував її.

Разом з тим, факт пошкодження майна позивача внаслідок скоєння ДТП було зафіксовано аварійним комісаром Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про що було складено відповідний Акт огляду пошкодженого майна від 15.10.2015.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи акту, пошкоджено периметральну огорожу ТОВ «МГЗ» у вигляді бетонних плит у кількості п'яти одиниць, загальною довжиною в 10 метрів.

В подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, також листом №181/101-04 від 24.11.2015 направив відповідачу акт виконаних будівельних робіт №4РБ від 23.11.2015 як підтвердження факту виконання ремонтних робіт з відновлення пошкодженого майна та акт огляду пошкодженого майна від 15.10.2015.

Разом з тим, Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» було направлено на адресу відповідача копію висновку Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області від 14.10.2015 про результати ДТП в с. Галицинове.

Проте відповідач відмовився визнавати вказану подію страховим випадком посилаючись на відсутність рішення суду, яким було б визнано вину ОСОБА_2 у скоєнні вказаної ДТП, про що останнім було направлено позивачеві лист №1619-ВРСВ від 08.04.2016.

Відповідно до ст.3 Закону України про «Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

За приписами ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_2 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи та останнім не заперечується. Крім того норми ст..1187 ЦК України передбачають відповідальність особи, яка володіє джерелом підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини вказаної особи.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Рено», д.н.з.НОМЕР_1, застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5721256 у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», чинного на момент скоєння ДТП (13.10.2015). Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн., розмір франшизи - 510 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані Товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод», збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, позивач, який здійснив відновлювальний ремонт пошкодженої залізобетонної периметральної огорожі, як потерпіла особа має право вимоги до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Понесення позивачем витрат на проведення ремонтних робіт підтверджується наявним в матеріалах справи актом приймання виконаних будівельних робіт та платіжним дорученням №06206 від 11.12.2015 на суму 23071,20 грн.

Також з наявного в матеріалах справи розрахунку вартості матеріального збитку №48/16 від 15.01.2016 проведеного відповідачем вбачається, що вартість відновлення бетонної огорожі без урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 23071,20 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 23071,20 грн. Вказана заява була отримана відповідачем 22.12.2015, проте була залишена без задоволення з підстав відсутності доказів вини ОСОБА_2

Пунктом 32.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню 22561,20 грн. страхового відшкодування (23071,20 грн. - 510 грн. франшизи).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості за період з 22.03.2016 по 20.09.2016, відповідно до якого сума інфляційних втрат складає 673,00 грн., а сума 3% річних становить 339,35 грн. суд дійшов висновку про його обґрунтованість і відповідність умовам закону, внаслідок чого зазначені суми підлягають стягненню з відповідача.

Разом з тим, щодо заявлених позивачем в порядку ст.36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до стягнення з відповідача пені в розмірі 4025,88 грн. за період з 22.03.2016 по 20.09.2016 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.36.5. ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентованої виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Положеннями статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відтак перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд приходить до висновку, що позивачем при здійсненні розрахунку пені порушено вимоги ст.232 ГК України у зв'язку з чим, суд приходить до висновку щодо необхідності зменшення розміру нарахованої пені до 3967,32 грн.

Заперечення відповідача, щодо необхідності врахування коефіцієнту фізичного зносу, судом відхиляються з огляду на їх безпідставність виходячи з наступного.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 31 Закону визначено, що розмір шкоди, пов'язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Враховуючи наведене вище, коефіцієнт фізичного зносу застосовується у випадках, коли шкода пов'язана з пошкодженням транспортних засобів. Оскільки в наслідок ДТП скоєної ОСОБА_2 пошкоджено залізобетонні огороджуючи конструкції, законом не передбачено застосування коефіцієнту фізичного зносу.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» (01010, м. Київ, Бутишев провулок, буд. 21/17, офіс 2; ідентифікаційний код 20448234) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» (57286, Миколаївська обл., Жовтневий район, с. Галицинове, вул. Набережна, буд. 64; ідентифікаційний код 33133003) 22561 (двадцять дві тисячі п'ятсот шістдесят одну) грн. 20 коп. страхового відшкодування, 3967 (три тисячі дев'ятсот шістдесят сім) грн. 32 коп. пені, 339 (триста тридцять дев'ять) грн. 35 коп. 3% річних, 673 (шістсот сімдесят три) грн. інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору в сумі 1375 (одна тисяча триста сімдесят п'ять) грн. 08 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 26.09.2016

Суддя Я.В. Маринченко