ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2016 р. Справа № 914/909/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Давид Л.Л.

суддів Гриців В.М.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 29.06.2016 р.№153/10-1004 (вх. № апеляційного суду 01-05/3300/16 від 05.07.2016 р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 14.06.2016 р.

у справі №914/909/16 (суддя Долінська О.З.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», м. Київ

до відповідача ОСОБА_2 управління Державної фіскальної служби у Львівській області , м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «Глобус», м. Київ

про стягнення 20 364,05

за участю представників сторін:

від позивача:ОСОБА_4 представник (довіреність №3714/18 від 15.12.15 р.)

від відповідача: ОСОБА_5 - головний державний інспектор відділу супроводження судових спорів фактичних перевірок та проходження публічної служби юридичного управління ГУ ДФС у Львівській області (довіреність №1058/10/13-01-10-04-09 від 03.03.2016 р.

третя особа: не з»явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 14.06.2016 р. у справі №914/909/16 задоволено позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», м. Київ (надалі Позивач) до ОСОБА_2 управління Державної фіскальної служби у Львівській області, м. Львів (надалі Відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «Глобус», м. Київ (надалі третя особа). Стягнуто з Відповідача на користь ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» 20364,05 грн. шкоди та 1378,00 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

Відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області, не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу від 29.06.2016 р. №153/10-1004 (вх. № апеляційного суду 01-05/3300/16 від 05.07.2016 р.), в якій посилається на те, що останнє прийнято з порушенням норм чинного законодавства та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:

Скаржник вказує на те, що ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» виплатила не весь ліміт страхової відповідальності, а тому в порушення вимог статтей 993 та 1194 ЦК України, місцевий господарський суд прийшов до хибного висновку про настання відповідальності Відповідача щодо сплати страхового відшкодування. Просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що згідно ст. 1194 ЦК України, відшкодовується різниця саме між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а не різниця між фактичним розміром шкоди та лімітом відповідальності, що вірно прийнято до уваги судом при винесенні рішення, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 07.07.2016 р. прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_2 управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 29.06.2016 р.№153/10-1004 (вх. № апеляційного суду 01-05/3300/16 від 05.07.2016 р.) на рішення господарського суду Львівської області від 14.06.2016 р. у справі №914/909/16 та призначено до розгляду в судове засідання на 19.07.2016 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (Т-2, а.с.3).

Заслухавши 19.07.2016 р. пояснення представника Відповідача, судова колегія з метою повного та всестороннього дослідження всіх обставин справи відклала розгляд справи в судове засідання на 13.09.2016 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (Т-2, а.с.17-18).

04.08.2016 р. в канцелярію суду від представника Позивача поступило клопотання за вих.. №1706/2 від 04.08.2016 р. (11.08.2016 р. повторно таке поступило) про відкладення розгляду справи та про проведення наступного судового засідання в режимі відео конференції (Т-2, а.с.22,23).

Ухвалою суду від 02.09.216 р. відмовлено у задоволенні клопотання ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» за вих. №1706/2 від 04.08.2016 р. про проведення судового засідання в режимі відео конференції 13.09.2016 р., в зв»язку з відсутністю вільних місць для бронювання відеоконференції у господарському суду місті Києва на 13.09.2016 р. (Т-2, а.с.25-27).

В судове засідання 13.09.2016 р. з»явився представник Відповідача. Позивач та третя особа участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, причин неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи ухвалою суду від 19.07.16 р., що підтверджується штампом суду на звороті такої (Т-2, а.с.18 «зворот»).

Заслухавши пояснення представника Відповідача, судова колегія з метою повного та всестороннього дослідження всіх обставин справи в забезпечення принципу змагальності судового процесу ухвалила відкласти розгляд справи на 20.09.2016 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (Т-2, а.с.29-30). Дане судове засідання ухвалила провести в режимі відеоконференції, забезпечення якої покладено на господарський суд м. Києва.

В судове засідання 20.09.2016 р. до господарського суду м. Києва з»явився представник Позивача, а до Львівського апеляційного господарського суду представник Відповідача. Третя особа участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, причин неявки не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи ухвалою суду від 13.09.2016 р. (а.с.30 «зворот»).

В судовому засіданні 20.09.2016 р. представник Відповідача підтримала доводи апеляційної скарги з мотивів, наведених в такій, а представник Позивача заперечив з мотивів, наведених у відзиві.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення господарського суду Львівської області нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи виходячи з наступного.

19.03.2013 р. в місті Львові, по вул. Наукова, 30 сталась дорожньо-транспортна подія, в результаті якої було пошкоджено автомобіль НОМЕР_1. Винним у вчинені ДТП визнано ОСОБА_6 (постанова Франківського районного суду м. Львова від 03.04.2013 р. (а.с.40, Т-1), який працює водієм ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області (а.с.75-79, Т-1).

У відповідності до вимог Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області застраховано в ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» (поліс №АВ /3507453, а.с.88,89 Т-1).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_7 застрахована в ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» (договір№294а/12лв/сх від 17.08.2012 р., (а.с.21-32 Т-1)).

Згідно даних звіту №33/13 про оцінку автомобіля НОМЕР_2, виконаний СПД ФО ОСОБА_8 субєктом оціночної діяльності (Сертифікат №15880/13, а.с.141-144 Т-1) вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 складає 53700,25 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля складає 31 538,13 грн., а його ринкова вартість 126 532, 90 грн. (а.с.46-51 Т-1).

Ремонт автомобіля НОМЕР_2 здійснювало ТОВ «Компанія Україна ЛВ Тур», яке виставило до оплати рахунок №267 від 26.03.2013 р. (а.с.60 Т-1) на суму 53 688,66 грн.

Даний рахунок оплачений АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» 18.04.2013 р. (платіжне доручення №25991 на суму 51 437,16 грн. (а.с.70 Т-1)).

З листопада 2015 р. Страхова компанія «АХА Страхування» звернулось до ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» з регресною вимогою про відшкодування шкоди на суму 49 490, 00 грн. (вих. №251/2, а.с.71 Т-1).

На дану вимогу ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» у листі вих. №3457 від 11.12.2015 р. (а.с.154, 155 Т-1) повідомило, що відповідно до протоколу огляду №337/13 від 21.03.2013 р., складеного оцінювачем ОСОБА_9 і приєднаною до вимоги, автомобіль НОМЕР_2 містив ряд пошкоджень, які не відносяться до досліджуваної ДТП, та просив розрахувати вартість матеріального збитку, з урахуванням зносу складових, та переглянути суму регресної вимоги з урахуванням визначеного коефіцієнта фізичного зносу.

16.01.2016 р. ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» перерахував АТ «СК «АХА Страхування» 31 073,13 грн. - страхове відшкодування згідно поліса АВ 3507453 від 23.05.2012 р. (регресна вимога 251/2 від 09.11.2015 р., а.с.178 Т-1).

21.01.2016 р. за вих. №555/2 АТ «СК «АХА Страхування» звернулось до ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області з претензією про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної в результаті ДТП в розмірі 20 364,05 грн. (а.с.72,73 Т-1).

Головне управління ДФС у Львівській області відхилило заявлену претензію в звязку з тим, що в страховому полісі №АВ/3507456 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн., а не 31 073,13 грн., як зазначено у претензії (а.с.74 Т-1).

В звязку з наведеним вище, АТ «СК «АХА Страхування» звернулось в господарський суд Львівської області з позовом про стягнення 20 364, 05 грн., який місцевим господарським судом задоволено.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційній порядку, судова колегія керувалась наступним.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно ст. 27 цього Закону до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічну норму містить ст. 993 Цивільного кодексу України.

Відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону).

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

В правовій позиції Судових палат у Цивільних та господарських справах Верховного Суду України, висловленій при розгляді справи №6-2878цс15 зазначено: «що за змістом ст. 1194 Цивільного кодексу України в системному зв»язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону №85/96-ВР зроблено висновок про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)».

Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом статті 1194 Цивільного кодексу України в системному звязку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У даній справі спір виник в звязку з відмовою ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» оплатити в повному обсязі вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2, який зазнав пошкоджень в результаті ДТП, скоєного водієм Відповідача, і вартість якого в розмірі 51437,16 грн. перерахована АТ «СК «АХА Страхування» ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Компанія Україна ЛВ Тур», яке здійснювало ремонтні роботи (а.с.30, Т-1).

За таких обставин, Позивач скористався наданим йому ст. 1194 Цивільного кодексу України правом звернутись з позовом до винної особи з вимогою повного відшкодування завданої нею шкоди, а саме різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При прийнятті рішення місцевим господарським судом надано вірну оцінку правовідносинам сторін та вірно застосовано норми права.

Покликання Апелянта на ту обставину, що його відповідальність застрахована на 50 тис. грн. в ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», не звільняє його від виконання зобовязань перед АТ «СК «АХА Страхування» в порядку регресу в силу вимог ст. 993 Цивільного кодексу України.

ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» відмовляючи в оплаті повної вартості відновлювального ремонту, не навело беззаперечних доказів завищення вартості таких робіт. Не оспорює вартість робіт у даній справі і Відповідач.

Натомість, в матеріалах справи міститься звіт №337/13 про оцінку автомобіля НОМЕР_2 (Т-1, а.с.46-51), згідно якого вартість відновлювального ремонту Mitsubishi Nativa реєстраційний номер НОМЕР_3 складає 53700,25 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових Mitsubishi Nativa реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_7 складає 31 583,13 грн. Ринкова вартість автомобіля НОМЕР_2, що належить ОСОБА_7 126 532,90 грн. (Т-1, а.с.46-51).

Враховуючи наведене, судова колегія, вважає вірним висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог.

У відповідності до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, обставини, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, в порядку статтей 33, 34 ГПК України, апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відносяться на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суд, - ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 29.06.2016 р. №153/10-1004 залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 14.06.2016 р. у справі №914/909/16 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 23.09.2016 р.

Головуючий суддя Давид Л.Л.

Судді Гриців В.М.

ОСОБА_1