РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2016Справа №910/12628/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна"
до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське"
про відшкодування шкоди в порядку регресу
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:
від позивача:Гаркушина Г.В. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" (далі-позивач, ПрАТ "АСК "Інго Україна") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" (далі-відповідач, ПрАТ "СТ "Іллічівське") про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 20 639, 38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" на підставі договору страхування № 250595370.14, страхового акта № 117262 від 29.07.2014 р. внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 11.07.2014 р. за участю застрахованого транспортного засобу OPEL INSIGNIA, д/н НОМЕР_1, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 20 639, 38 грн., а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія Hyundai Tucson, д/н НОМЕР_2, була застрахована у відповідача на підставі Полісу № АІ/0928830 обов'язкового страхування транспортних засобів, позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2016 р. порушено провадження у справі № 910/12628/16, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 19.08.2016 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Представник позивача у судовому засіданні 19.08.2016 року наполягав на задоволенні позовних вимог, надав усні пояснення по справі, а також на виконання вимог Ухвали Господарського суду міста Києва від 14.07.2016 року через відділ діловодства суду подав документи з метою долучення до матеріалів справи.

Представник відповідача безпосередньо у судовому засіданні надав пояснення по справі, посилаючись, зокрема, на доводи викладені у відзиві на позовну заяву. Так, згідно відзиву на позовну заяву про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу, відповідач частково визнав позовні вимоги, мотивуючи це тим, що відповідно до акту огляду транспортного засобу Опель Інсігнія д.р.н. НОМЕР_1 від 15.07.2014 року, складений спеціалістом "Автодом", у переліку пошкоджень автомобіля наявна позиція - фара права - заміна, відсутні відомості та будь-які відмітки про те, що внаслідок ДТП було пошкоджено ще й блок ксенону фари. Однак у рахунку № 9 від 15.07.2014 року у переліку запчастин, що змінюються, є позиція - блок ксенону фари за ціною 5 447, 21 грн.

Також, відповідно до ст. 69 ГПК України представник відповідача надав клопотання про продовження строку розгляду спору додатково на 15 днів.

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, суд задовольнив клопотання відповідача про продовження строку розгляду спору додатково на 15 днів та відклав розгляд справи на 23.09.2016 року, про що було винесено відповідну ухвалу суду.

У судовому засіданні представник позивача продовжував наполягати на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав письмові пояснення стосовно відзиву відповідача, у яких роз'яснив, що згідно з актом огляду транспортного засобу, у переліку пошкоджень автомобіля є позиція - фара права - заміна деталей, що не підлягають відновленню, а вже при розбиранні пошкодженої фари було виявлено, що також було пошкоджено блок ксенону, який також не підлягає відновленню. Дане пошкодження не було відображено в акті огляду. оскільки під час зовнішнього огляду автомобіля даний вид пошкодження встановити не виявляється можливим.

Представник відповідача у судове засідання 23.09.2016 року не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 23.09.2016 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" (далі - страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хіпп Україна" (далі - Страхувальник) було укладено договір № 250595370.14 добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків (далі - договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, зазначеним в п. 1 договору.

Відповідно до п. 1 договору, транспортні засоби, які підпадають під дію даного договору визначені у додатку до договору. В тому числі в додатку наявний і пошкоджений автомобіль OPEL INSIGNIA, д/н НОМЕР_1.

Страховим випадком за договором є пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, його складових частин, деталей або обладнання внаслідок: дорожньо-транспортної пригоди; пожежі; стихійного лиха; падіння предметів, попадання каміння; протиправних дій третіх осіб; угону.

Виплата страхового відшкодування здійснюється без врахування зносу на деталі та вузли, що підлягають заміні в ході відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням п. 10.2.5. договору.

Пунктом 5 договору визначено, що договір діє з 00:00 год. 07.07.2014 року до 24:00 год. 06.07.2015 року.

11.07.2014 р. по проспекту Бажана, 8 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода: ОСОБА_3, керуючи автомобілем Hyundai Tucson, д/н НОМЕР_2 не вжив заходів, щоб не допустити самовільний рух автомобіля, через що автомобіль покотився та здійснив зіткнення з автомобілем OPEL INSIGNIA, д/н НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 26.08.2014 р. по справі № 753/13440/14-п ОСОБА_3 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до рахунку на оплату на замовлення № 9 від 15.07.2014 року, на підставі страхових актів № 117262 від 29.07.2014 року, № 117690 від 07.08.2014 року, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 20 639, 38 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжними дорученнями № 7512 від 05.08.2014 р. на суму 15 095, 92 грн. на № 7750 від 12.8.2014 року на суму 5 543, 46 грн.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України виплата страхового відшкодування страхувальнику є юридичним фактом, з яким закон пов'язує виникнення у страховика у межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні норми містить стаття 27 Закону України "Про страхування", за приписами якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таке право позивач може реалізувати, звернувшись за виплатою і до страхової компанії (відповідача), яка застрахувала цивільну відповідальність особи, яка завдала шкоди, на підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", адже за змістом статті 3 цього Закону одним із принципів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є гарантоване забезпечення відшкодування шкоди потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з матеріалів справи, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхове товариство "Іллічівське" на підставі Полісу № АІ/0928830 зі строком дії з 07.04.2014 р. по 06.04.2015 р., цим полісом встановлено франшизу в розмірі 0 грн.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно із статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, які не відшкодовуються страховиком за договором страхування.

Отже, в даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності автомобіля марки Hyundai Tucson, д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3., тобто особи, яка визнана винною у ДТП, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги, яке ця особа має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відтак, розмір шкоди (як оціненої так і фактично завданої) та коефіцієнт фізичного зносу застрахованого автомобіля підлягають доведенню перед судом сторонами спору належними засобами доказування відповідно до статей 32, 34 ГПК України.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Водночас, суд враховує, що ЗакониУкраїни "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачають зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, на що також вказує Верховний Суд України у постанові від 15.04.2015 р. у справі №3-50гс15, проте, відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при здійсненні відшкодування обов'язковим є врахування зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Стаття 28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" надає визначення поняття "шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого". Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

- з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

- з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

- з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

- з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак, оскільки страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на умовах спеціального нормативно-правого акта, а саме Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", то в даному випадку застосовуються норми цього Закону, а саме статті 29.

Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395) значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Проте, договором № 250595370.14 передбачено, що виплата страхового відшкодування здійснюється без вирахування зносу на деталі та вузли, що підлягають заміні в ході відновлювального ремонту транспортного засобу. При повній загибелі або крадіжці обладнання, що знаходиться в комплектації ТЗ: радіо; відео; аудіо та акустичного; шин, дисків; акумуляторної батареї страхове відшкодування сплачується з урахуванням їх зносу за період експлуатації.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

30.11.2015 р. позивачем на адресу відповідача направлялась претензія № 4652, в якій позивач просить в досудовому порядку перерахувати на його п/р № 4395 у ПАТ "ОТП Банк", МФО 300528, , суму в розмірі 20 639, 38 грн., призначення платежу "За регресною претензією № 4652 від 30.11.2015 року" (копія в матеріалах справи).

Проте відповідач не виплатив страхове відшкодування.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах;

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля марки Hyundai Tucson, д/н НОМЕР_2, була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхове товариство "Іллічівське" за Полісом № АІ/0928830.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Частиною 2 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За таких обставин, у зв?язку із настанням страхового випадку - пошкодженням ОСОБА_3 автомобіля OPEL INSIGNIA, д/н НОМЕР_1, у відповідача виник обов'язок відшкодувати останньому витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Стосовно заперечень відповідача щодо наявних розбіжностей в акті огляду транспортного засобу та в рахунку на оплату суд погоджується з доводами позивача, та зазначає, що пошкодження блоку ксенону не могло бути виявлено під час зовнішнього огляду автомобіля, а отже позовні вимоги ПрАТ "АСК "Інго Україна" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Тож, враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що позивач виплатив страхове відшкодування застрахованого автомобіля OPEL INSIGNIA, д/н НОМЕР_1 у нього виникло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, тобто, у даному випадку - до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське".

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" (01033, м. Київ, Голосіївський район, вул. Саксаганського, буд. 38-Б; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33; ) страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 20 639, 38 грн. та судовий збір у розмірі 1 378, 00 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 28.09.2016 р.

Суддя Ю.О.Підченко