ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 р. Справа № 909/563/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Фрич М. М., секретар судового засідання Вакалюк А. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Керівника Тисменицької місцевої прокуратури,

вул. Левицького, 4, м. Тисмениця, Івано-Франківська область, 77400

в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області,

вул. Сахарова, 34, м. Івано-Франківськ, 76001

до відповідача: ОСОБА_1 сільської ради,

вул. Б.Хмельницького, 20, с. Далешове, Городенківський район,

Івано-Франківська область, 78130

до відповідача: ОСОБА_2 товариства з обмеженою відповідальністю "Свято Трипілля",

вул. Довбуша, 26 Д, смт. Чернелиця, Городенківський район,

Івано-Франківська область, 78112

про визнання недійсним рішення сільської ради від 28.03.2016 р. за №10-4/2016 та повернення земельної ділянки площею 20,1 га

за участю:

від прокуратури: ОСОБА_3 - прокурор відділу, (службове посвідчення №035929 від 05.10.2015 р.);

від позивача: ОСОБА_4 - представник, (довіреність №9-0-8-5913/0/2-16 від 06.05.2016 р.);

від відповідачів: не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Тисменицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області подав позов до ОСОБА_1 сільської ради та до ОСОБА_2 товариства з обмеженою відповідальністю "Свято Трипілля" про визнання недійсним рішення сільської ради від 28.03.2016 р. за №10-4/2016 та повернення земельної ділянки площею 20,1 га.

Ухвалою суду від 11.07.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справ і призначено розгляд справи на 26.07.2016 року. Ухвалою суду від 26.07.2016 року відкладено розгляд справи на 01.09.2016 року. Ухвалою суду від 01.09.2016 року відкладено розгляд справи на 08.09.2016 року. Ухвалою суду від 08.09.2016 року продовжено строк вирішення спору на 15 днів та відкладено розгляд справи на 20.09.2016 року.

В судовому засіданні 06.09.2016 року прокурор подав суду клопотання №01-2906вих.16 від 06.09.2016 (вх.№8980/16 від 06.09.2016) про відстрочку доплати судового збору в сумі 14 842, 83 грн. до винесення рішення по справі. 20.09.2016 року прокурор подав суду клопотання №01-3022вих.16 від 16.09.2016 (вх.№12973/16 від 20.09.2016) згідно якого прокуратурою Івано-Франківської області доплачено судовий збір у вказаній сумі, в підтвердження чого подано суду платіжне доручення №1038 від 14.09.2016 року.

В судовому засіданні прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач ОСОБА_1 сільська рада в судове засідання не з'явився, у клопотанні (вх.№11218/16 від 08.08.2016) просить суд розгляд справи проводити без участі представника сільської ради. Представник відповідача ОСОБА_2 товариства з обмеженою відповідальністю "Свято Трипілля" в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до підпункту 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (повідомлення відділення пошти вх.№9223/16 від 15.09.16, повідомлення відділення пошти вх.№9352/16 від 20.09.16).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

За таких обставин, згідно ст. 75 ГПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі повноважних представників відповідачів за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, суд встановив таке.

Делешівською сільською радою Городенківського району 28.03.2016 року прийнято рішення про надання дозволу сільському голові ОСОБА_5 укласти тимчасовий договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_6 "Свято Трипілля" площею 20,10 га, яка знаходиться в с. Репужинці.

На підставі вказаного рішення між ОСОБА_1 сільською радою та ОСОБА_6 "Свято Трипілля" укладено договір оренди земельної ділянки площею 20,10 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 місяців.

Прокурор вважає, що спірне рішення сільської ради прийнято з порушенням вимог земельного законодавства, що призвело до незаконного користування землями сільськогосподарського призначення.

За словами прокурора, повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів, з 01.01.2013 року належать центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин (Держгеокадастру України) та його територіальним органам.

Таким чином позивач просить суд визнати недійсним рішення ОСОБА_1 сільської ради Городенківського району від 28.03.2016 року за №10-4/2016 "Про надання дозволу сільському голові ОСОБА_5 заключати тимчасові договори оренди земельної ділянки" в частині передачі ОСОБА_6 "Свято Трипілля" земельної ділянки площею 20,1 га, яка знаходиться за межами населеного пункту та відноситься до земель державної форми власності, а також зобов'язати ОСОБА_6 "Свято Трипілля" повернути одержану за актом прийому-передачі від 28.03.2016 року земельну ділянку площею 20,10 га, яка знаходиться за межами с. Репужинці ОСОБА_1 сільської ради державі в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

Аналогічну позицію викладено Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області у поясненні по позовній заяві (вх.№12468/16 від 06.09.2016 року).

Відповідач ОСОБА_1 сільська рада надіслав суду відзив на позовну заяву (вх.№10481/16 від 25.07.2016 року), у якому вказує на те, що позовні вимоги прокуратури не підтримує. За словами відповідача, при прийнятті спірного рішення сільська рада була зацікавлена в надходженні грошових коштів, необхідних для повноцінного фінансування сільської ради і втілення соціальних програм в чотирьох населених пунктах. Згідно відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 сільська рада не вбачає порушень інтересів держави при укладенні договору оренди, оскільки спірна земельна ділянка знаходиться на території сільської ради і на думку відповідача, чіткого розмежування державної та комунальної власності немає.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора та представника позивача, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд в спірному випадку прийшов до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Делешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області №10-4/2016 від 28.03.2016 року надано дозвіл сільському голові ОСОБА_5 заключити тимчасовий договір оренди земельної ділянки (земель запасу) з ОСОБА_6 "Свято Трипілля" площею 20,10 фіз. га, яка знаходиться в с. Репужинці.

Відповідно до ст.144 Конституції України - органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Відповідно до п.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" - акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Частиною 1 ст.116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст.84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до п.4 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" (який набрав чинності з 01.01.2013 року) у державній власності залишаються усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу.

Територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин є Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, якому належать повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, що розташовані за межами населених пунктів.

Як вбачається з листа №10-28-0.3-615/2-16 від 10.06.2016 року відділу Дергеокадастру у Городенківському районі Івано-Франківської області, земельна ділянка площею 20,1 га (передана в оренду відповідачу по справі ОСОБА_6 "Свято Трипілля") знаходиться за межами населеного пункту с. Репужинці ОСОБА_1 сільської ради та відноситься до земель державної власності сільськогосподарського призначення, доказом чого є викопіювання з кадастрової карти.

Аналізуючи наведене законодавство на предмет його дотримання при прийнятті ОСОБА_1 сільською радою спірного рішення - випливає висновок про те, що рішення про по надання дозволу сільському голові ОСОБА_5 заключити тимчасовий договір оренди земельної ділянки (земель запасу) з ОСОБА_6 "Свято Трипілля" площею 20,10 фіз. га, яка знаходиться в с. Репужинці, суперечить вимогам Земельного кодексу України.

За таких обставин, рішення ОСОБА_1 сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області №10-4/2016 від 28.03.2016 року "Про надання дозволу сільському голові ОСОБА_5 заключати тимчасовий договір оренди земельної ділянки" є таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства, а отже відповідно до п.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" в наявності підстави для визнання його недійсним.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання ОСОБА_6 "Свято Трипілля" повернути одержану за актом прийому-передачі від 28.03.2016 року земельну ділянку площею 20,10 га, яка знаходиться за межами с. Репужинці ОСОБА_1 сільської ради державі в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, слід вказати таке.

В спірному випадку в суду є всі підстави вважати, що рішення ОСОБА_1 сільської ради №10-4/2016 від 28.03.2016 року "Про надання дозволу сільському голові ОСОБА_5 заключати тимчасовий договір оренди земельної ділянки" прийнято з порушенням вимог чинного земельного законодавства, що призвело до незаконного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення державної власності, а відтак вказана земельна ділянка площею 20,1 га, передана за актом прийому-передачі від 28.03.2016 року відповідачу ОСОБА_6 "Свято Трипілля" підлягає поверненню державі в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

За таких обставин суд, дослідивши подані позивачем докази і на підставі цих доказів з урахуванням обставин по справі та діючого законодавства дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В силу статті 49 ГПК України, судові витрати слід покласти на відповідачів.

Керуючись ст.144 Конституції України, п.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст.84, 116, 122, 124 Земельного кодексу України, ст.ст. 32, 43, 44, 49, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати недійсним рішення ОСОБА_1 сільської ради Городенківського району від 28.03.2016 року за №10-4/2016 "Про надання дозволу сільському голові ОСОБА_5 заключати тимчасові договори оренди земельної ділянки" в частині передачі ОСОБА_6 "Свято Трипілля" земельної ділянки площею 20,1 га, яка знаходиться за межами населеного пункту та відноситься до земель державної форми власності.

Відповідачу ОСОБА_2 товариству з обмеженою відповідальністю "Свято Трипілля" /78112, Івано-Франківська область, Городенківський район, смт. Чернелиця, вул. Довбуша, 26 Д, / повернути одержану за актом прийому-передачі від 28.03.2016 року земельну ділянку площею 20,10 га, яка знаходиться за межами с. Репужинці ОСОБА_1 сільської ради державі в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

Стягнути з ОСОБА_1 сільської ради /78130, Івано-Франківська область, Городенківський район, с. Далешове, вул. Б. Хмельницького, 20, / на користь прокуратури Івано-Франківської області /76018, м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11, р/р 3924, ДКС України, м. Київ, МФО 820172, / судовий збір в розмірі 1 378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 товариства з обмеженою відповідальністю "Свято Трипілля" /78112, Івано-Франківська область, Городенківський район, смт. Чернелиця, вул. Довбуша, 26 Д, / на користь прокуратури Івано-Франківської області /76018, м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11, р/р 3924, ДКС України, м. Київ, МФО 820172, / судовий збір в розмірі 16 220 грн. 83 коп. (шістнадцять тисяч двісті двадцять гривень вісімдесят три копійки).

Видати накази після вступу рішення в законну силу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.09.16

Суддя Фрич М. М.