ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2016 р. Справа № 911/1407/15

Господарський суд Київської області у складі колегії суддів: Бабкіна В.М. - головуючий, судді Конюх О.В., Щоткін О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Турботрейд

до Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз в особі Філії Виробниче ремонтно-технічне підприємство Укргазенергосервіс Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз

за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

за участі прокуратури Київської області

про стягнення 92987429,60 грн.

секретар судового засідання: Зінченко С.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 30.12.2015 р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 2-79 від 21.03.2016 р.);

від третьої особи: не зявився;

від прокуратури: ОСОБА_3 (посвідчення № 030760 від 12.12.2014 р.).

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю Турботрейд (далі позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз в особі філії Виробниче ремонтно-технічне підприємство Укргазенергосервіс ПАТ Укртрансгаз (далі відповідач) про стягнення 59385045,58 грн. заборгованості за договором про закупівлю товару за державні кошти № т15-143/НОМЕР_1 від 16.11.2012 р., у тому числі 46442482,80 грн. основного боргу, 10482424,50 грн. інфляційних втрат та 2460138,28 грн. 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог товариство посилається на невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань щодо оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.04.2015 р. за вказаним позовом було порушено провадження у справі та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України.

До господарського суду Київської області 27.04.2015 р. прокуратурою Київської області було подано повідомлення № 05/2-571вих15 від 23.04.2015 р. про вступ у справу № 911/1407/15 з метою представництва інтересів держави в особі ПАТ Укртрансгаз.

Також 27.04.2015 р. до господарського суду Київської області прокурором подано клопотання № 05/2-599вих15 від 27.04.2015 р. про зупинення провадження у справі, згідно якого прокурор просить суд направити матеріали справи № 911/1407/15 за позовом ТОВ «Турботрейд» до ПАТ «Укртрансгаз» в особі філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» ПАТ «Укртрансгаз» про стягнення 59,4 млн. грн. до органу досудового розслідування кримінального провадження № 0000259, а саме - до першого слідчого відділу Управління з розслідування особливо важливих справ ОСОБА_4 прокуратури України, та у звязку з направленням справи № 911/1407/15 до органу досудового розслідування кримінального провадження № 0000259 зупинити провадження у ній.

27.04.2015 р. до господарського суду Київської області представником відповідача подано відзив № 5384/6 від 24.04.2015 р. (вх. № 9671/15 від 27.04.2015 р.) на позовну заяву, за змістом якого відповідач наголошував на відсутності вини відповідача у несплаті коштів за договором № т15-143/НОМЕР_1 від 16.11.2012 р., з огляду на відсутність належного фінансування ПАТ «Укртрансгаз» наприкінці 2012 року та у 2013-2014 роках. На переконання відповідача, у звязку з відсутністю належного фінансування зобовязання останнього щодо здійснення оплати за договором змінилося, і, відповідно, зобовязання не є простроченим. З урахуванням викладеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Також 27.04.2015 р. до господарського суду Київської області представником відповідача подано клопотання № 5383/6 від 24.04.2015 р. (вх. № 9672/15 від 27.04.2015 р.) про залучення до участі у даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 прокуратури України, оскільки рішення суду у даній справі, на думку відповідача, може вплинути на інтереси держави. Клопотання було залишено без задоволення ухвалою суду від 27.04.2015 р.

У судовому засіданні 27.04.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечував. Поряд з цим, представник прокуратури підтримав подане клопотання про направлення матеріалів справи до органу досудового розслідування та зупинення провадження у справі, представник позивача проти задоволення даного клопотання заперечував.

28.04.2015 р. до господарського суду Київської області ТОВ Турботрейд було подано заперечення на відзив б/н від 27.04.2015 р. та заперечення на клопотання про зупинення розгляду справи б/н від 27.04.2015 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.05.2015 р. матеріали справи № 911/1407/15 були надіслані до першого слідчого відділу Управління з розслідування особливо важливих справ ОСОБА_4 прокуратури України; зобовязано перший слідчий відділ Управління з розслідування особливо важливих справ ОСОБА_4 прокуратури України після перевірки повернути матеріали справи № 911/1407/15 до господарського суду Київської області та повідомити господарський суд Київської області про результати перевірки, зокрема, в частині встановлення в рамках кримінального провадження № 0000259 наявності чи відсутності факту поставки позивачем відповідачу товару за договором про закупівлю товару за державні кошти №т15-143/НОМЕР_1 від 16.11.2012 р., здійснення розрахунків за договором та завищення сторонами договору цін на вказаний товар, і, в залежності від встановленого, наявності/відсутності в діях сторін договору ознак, переслідуваних у кримінальному порядку, а також зупинено провадження у справі № 911/1407/15 до повернення матеріалів справи з першого слідчого відділу Управління з розслідування особливо важливих справ ОСОБА_4 прокуратури України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 р. зазначену ухвалу суду у даній справі від 18.05.2015 р. було залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.07.2015 р. зазначені вище ухвалу та постанову у справі № 911/1407/15 було скасовано, а матеріали справи було направлено для розгляду до господарського суду Київської області.

У судовому засіданні 27.08.2015 р. представником відповідача було подано клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів в порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, яке було задоволено ухвалою суду від 27.08.2015 р.

27.08.2015 р. до господарського суду Київської області ПАТ Укртрансгаз було подано клопотання № 11008/6 від 27.08.2015 р., в якому відповідач просить суд призначити комплексну економічну та товарознавчу експертизу у справі № 911/1407/15 з метою визначення та встановлення правильної вартості товару, поставленого Товариством з обмеженою відповідальністю Турботрейд за договором про закупівлю товару за державні кошти № т15-143/НОМЕР_1 від 16.11.2012 р., а також наявності факту підтвердження або спростування завищення ціни за договором. Проведення експертизи відповідач просив доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз та при проведенні комплексної економічної і товарознавчої експертизи поставити експерту наступні питання: Чи підтверджується поставка Товариством з обмеженою відповідальністю Турботрейд товару за договором про закупівлю товару за державні кошти № т15-143/НОМЕР_1 від 16.11.2012 р.?; Яка вартість товару, поставленого Товариством з обмеженою відповідальністю Турботрейд за договором про закупівлю товару за державні кошти № т15-143/НОМЕР_1 від 16.11.2012 р., як на території України, так і за її межами?; Чи відповідає якість товару, поставленого Товариством з обмеженою відповідальністю Турботрейд за договором про закупівлю товару за державні кошти № т15-143/НОМЕР_1 від 16.11.2012 р. вимогам стандартів, технічних умов?; Чи є підстави для здійснення Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз розрахунків за договором про закупівлю товару за державні кошти № т15-143/НОМЕР_1 від 16.11.2012 р. на суму в розмірі 59385045,58 грн.?; Чи підтверджується або ж спростовується документально факт завищення вартості товару за договором про закупівлю товару за державні кошти № т15-143/НОМЕР_1 від 16.11.2012 р. і на яку саме суму? Витрати з оплати вартості комплексної економічної та товарознавчої експертизи відповідач просив покласти на нього.

11.09.2015 р. до господарського суду Київської області від прокуратури Київської області було подано клопотання б/н від 09.09.2015 р., відповідно до якого прокурор просить суд викликати у судове засідання для дачі ґрунтовних, розгорнутих пояснень стосовно проведеної документальної позапланової виїзної перевірки філії Виробничого ремонтно-транспортного підприємства Укргазенергосервіс ПАТ Укртрансгаз за період з 01.01.2010 р. до 01.01.2015 р. при здійсненні господарських взаємовідносин із ТОВ Турболінкс, ТОВ Турботрейд, ТОВ Укртурборемонт за період з 01.01.2012 р. до 31.12.2014 р. представника ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області.

11.09.2015 р. до господарського суду Київської області ПАТ Укртрансгаз було подано клопотання № 11007/6 від 27.08.2015 р. про зупинення провадження у даній справі та направлення матеріалів справи до першого слідчого відділу Управління з розслідування особливо важливих справ ОСОБА_4 прокуратури України для встановлення в рамках кримінального провадження № 0000259 наявності чи відсутності факту поставки позивачем відповідачу товару за договором про закупівлю товару за державні кошти № т15-143/НОМЕР_1 від 16.11.2012 р., здійснення розрахунків за цим договором та завищення сторонами договору цін на вказаний товар, яке було залишено судом без задоволення.

11.09.2015 р. до господарського суду Київської області ТОВ Турботрейд було подано заперечення б/н від 08.09.2015 р. щодо проведення експертизи.

У судовому засіданні 11.09.2015 р. представником ТОВ Турботрейд було надано суду клопотання про визначення експертної установи для проведення експертизи, відповідно до якого позивач просив у випадку призначення судової експертизи доручити її проведення державній експертній установі при Міністерстві юстиції України, яка має можливість провести таку експертизу, а саме - Державному підприємству Державний інститут економіко-правових та технічних експертиз Міністерства юстиції України (02660, м. Київ, вул. М. Раскової, 15).

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.09.2015 р. у справі було призначено комплексну судову експертизу, проведення якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі було зупинено, і справу направлено до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.10.2015 р., у звязку з поверненням матеріалів справи з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, у справі було поновлено провадження та призначено колегіальний розгляд даної справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.10.2015 р. справу було прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Бабкіна В.М., судді Лилак Т.Д., Шевчук Н.Г.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.11.2015 р. (головуючий суддя Бабкіна В.М., судді Лилак Т.Д. та Шевчук Н.Г.) у справі № 911/1407/15 було призначено комплексну судову експертизу, і матеріали справи були направлені до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

До господарського суду Київської області 21.12.2015 р. від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання експерта № 09/6178/79/5889 від 11.12.2015 р. про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

Листом господарського суду Київської області від 23.12.2015 р. було здійснено запит справи з Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

У звязку з надходженням 29.01.2016 р. до господарського суду Київської області матеріалів справи № 911/1407/15, з огляду на закінчення терміну повноважень судді Лилака Т.Д., у складі колегії суддів на підставі протоколу автоматичної зміни складу суду було здійснено заміну, а саме замість судді Лилака Т.Д. для розгляду вказаного клопотання експерта було визначено суддю Кошика А.Ю.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.02.2016 р. було поновлено провадження у даній справі, призначено до розгляду клопотання судового експерта на 29.02.2016 р. та зобовязано сторони надати суду витребувані експертом документи, необхідні для проведення експертизи.

У звязку з перебуванням судді Шевчук Н.Г. у відрядженні, розгляд справи 29.02.2016 р. не відбувся, було проведено автоматичну зміну складу колегії суддів, за наслідками якої для розгляду даної справи у складі колегії суддів замість судді Шевчук Н.Г. було визначено суддю Щоткіна О.В.

Ухвалою суду від 29.02.2016 р. справу було прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Бабкіна В.М., судді Кошик А.Ю. та Щоткін О.В. та призначено клопотання експерта до розгляду на 28.03.2016 р.

У звязку з відпусткою судді Кошика А.Ю., було проведено повторний автоматизований розподіл справи для заміни судді, за наслідками якого для розгляду даної справи у складі колегії суддів замість судді Кошика А.Ю. було визначено суддю Ярему В.А.

У судовому засіданні 28.03.2016 р. суд дійшов висновку про направлення матеріалів справи № 911/1407/15 до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судової економічної експертизи, призначеної ухвалою господарського суду Київської області від 12.11.2015 р., у звязку з чим провадження у справі було зупинено.

До господарського суду Київської області з Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України повернулися матеріали № 911/1407/15.

У звязку з перебуванням у відпустці судді Яреми В.А., у складі колегії суддів на підставі протоколу автоматичної зміни складу суду від 01.06.2016 р. було здійснено заміну, а саме замість судді Яреми В.А. для розгляду даної справи було визначено суддю Конюх О.В.

Ухвалою від 02.06.2016 р. провадження у справі було поновлено і справу було призначено до розгляду на 08.07.2016 р.

29.06.2016 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява б/н від 27.06.2016 р. (вх. № 13395/16 від 29.06.2016 р.) про збільшення розміру позовних вимог, за змістом якої позивачем донараховано інфляційні втрати та 3% річних станом на 27.06.2016 р., у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача загалом 92987429,60 грн., у тому числі - 46442482,80 грн. основного боргу, 41947181,95 грн. інфляційних втрат, 4597764,85 грн. відсотків річних.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Згідно з п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011р. № 18 передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

За вказаних обставин суд здійснює розгляд позовних вимог з урахуванням заяви б/н від 27.06.2016 р. (вх. № 13395/16 від 29.06.2016 р.) про збільшення розміру позовних вимог, за змістом якою позивачем донараховано інфляційні втрати та 3% річних станом на 27.06.2016 р., у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача загалом 92987429,60 грн., у тому числі - 46442482,80 грн. основного боргу, 41947181,95 грн. інфляційних втрат, 4597764,85 грн. відсотків річних.

08.07.2016 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява № 9734/6 від 08.07.2016 р. (вх. № 14188/16 від 08.07.2016 р.) про ознайомлення з матеріалами справи.

У судовому засіданні 08.07.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримувала з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог; представники відповідача та прокуратури проти позовних вимог заперечували; представник третьої особи не зявився.

19.07.2016 р. до господарського суду Київської області представником відповідача було подано клопотання № 10181/6 від 18.07.2016 р. (вх. № 14930/16 від 19.07.2016 р.), за змістом якого відповідач просить суд доручити проведення судової експертизи, призначеної ухвалою суду у даній справі від 12.11.2015 р., іншій державній спеціалізованій установі чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу» з врахуванням попередньої можливості її проведення судовими експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_5 Міністерства юстиції України. Також відповідач зазначив про те, що в разі необхідності надання інформації щодо цін продажу досліджуваного обладнання відповідачем будуть здійснені додаткові заходи в частині звернень до відповідних органів та організацій, у т.ч. до ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ».

У судовому засіданні 19.07.2016 р. представники відповідача та прокуратури зазначене клопотання підтримували, представник позивача проти задоволення клопотання заперечувала, зазначивши, що експертиза у справі не була проведена у звязку із недостатністю матеріалів справи для дачі висновку, а не через відсутність відповідних спеціалістів в Дніпропетровському НДІ судових експертиз. Водночас, відповідачем не подано доказів того, що такі спеціалісти є у запропонованій ним експертній установі.

Клопотання відповідача про доручення проведення судової експертизи, призначеної ухвалою суду від 12.11.2015 р., іншій експертній установі залишене судом без задоволення з огляду на неподання відповідачем доказів того, що саме перешкоджало останньому вжити заходів для надання експертам інформації щодо цін продажу досліджуваного обладнання (в частині звернень до відповідних органів та організацій, у т.ч. до ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ»), як і не подано доказів «попередньої можливості її проведення» судовими експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_5 Міністерства юстиції України.

У судовому засіданні 19.07.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримувала з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог. Представник відповідача проти позову заперечувала.

У судовому засіданні 19.07.2016 р. представник прокуратури проти позову заперечувала та висловлювала сумніви щодо наявності повноважень у особи, яка від імені ДК «Укртрансгаз» підписала договір про закупівлю товару за державні кошти № т15-143/НОМЕР_1 від 16.11.2012 р. із позивачем. При цьому представник прокуратури посилалась на відсутність в матеріалах справи доказів того, що договір з боку покупця підписаний уповноваженою особою, а також зазначала про необхідність, на переконання прокуратури, дослідження наявності повноважень особи, що підписала договір від імені відповідача, у звязку з чим просила суд про оголошення перерви у розгляді справи з метою витребування від відповідача відповідних доказів. Представник позивача проти задоволення клопотання про оголошення перерви в розгляді справи заперечувала та просила долучити до матеріалів справ наявну у позивача копію довіреності, якою ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» уповноважило заступника директора з капітального будівництва та матеріально-технічного забезпечення Філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_6 на представництво інтересів ДК «Укртрансгаз».

Клопотання представника прокуратури про оголошення перерви в розгляді справи було залишено судом без задоволення з огляду на те, що обставини укладення договору про закупівлю товару за державні кошти № т15-143/НОМЕР_1 від 16.11.2012 р. не входять до предмету доказування у даній справі, оскільки у даному процесі вказаний правочин не оспорюється.

Представник третьої особи в судове засідання 19.07.2016 р. не зявився.

У судовому засіданні 19.07.2016 р. було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників учасників процесу, суд

ВСТАНОВИВ:

16.11.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Турботрейд (постачальник) та Дочірньою компанією Укртрансгаз НАК «Нафтогаз України» (правонаступником якої згідно п.п. 1.1, 1.2 Статуту є Публічне акціонерне товариство Укртрансгаз) в особі філії Виробниче ремонтно-технічне підприємство Укргазенергосервіс (покупець), був укладений договір про закупівлю товару за державні кошти № т15-143/НОМЕР_1, за умовами якого позивач зобовязався з моменту підписання цього договору до 01.10.2013 р. поставити і передати відповідачу товари (устаткування для керування технологічними процесами, автоматизоване, код згідно ДК 016-97 33.30.1 (системи вентиляції та кондиціювання повітря в укриттях ГПА ГТК-10І, зазначені в специфікації (додаток № 1 до договору), яка є невідємною частиною даного договору, а відповідач прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно до п. 1.2 договору найменування, номенклатура (асортимент) товару, технічні вимоги і якісні характеристики товару, кількість та ціна за одиницю товару обумовлюються у підписаній сторонами специфікації.

Згідно з п. 3.1 договору ціна цього договору становить 48738629,52 грн., а пунктом п. 3.3 договору передбачено, що ціна за одиницю товару зазначена в специфікації.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки проводяться шляхом оплати відповідачем фактично поставленої партії товарів після предявлення позивачем рахунку на оплату товару протягом 45 календарних днів після дати поставки кожної партії товару за видатковою накладною. На вимогу позивача, відповідач може здійснити попередню оплату (авансовий платіж) у розмірі не більше 30 відсотків від суми цього договору. Датою поставки товару (його партії), а також моментом переходу права власності та ризиків на товар є момент передачі товару позивачем уповноваженій особі відповідача за видатковою накладною. Розрахунки здійснюються у безготівковій формі із застосуванням платіжних доручень.

Згідно з п. 4.2 договору до рахунку на кожну партію товару додаються: видаткова та товарно-транспортна (форма № 1ТН) накладні на поставлений товар, виходячи з цін даного договору; податкова накладна відповідно до положень чинного податкового законодавства України; оригінал паспорту (сертифікату якості або іншого документу, який підтверджує якість та відповідність товару) виробника; монтажна та експлуатаційна документація українською або російською мовами.

Пунктом 5.1 договору передбачено термін поставки товарів: партіями в період, зазначений в пункті 1.1 розділу І цього договору, але не пізніше 30 календарних днів після надання відповідачем письмової рознарядки на передачу кожної окремої партії товарів, в якій зазначається: найменування, кількість товару та адреса місця доставки товару.

Відповідно до п. 5.2 договору місце поставки товарів: на базисних умовах DDP (м. Боярка, вул. Маяковського, 49, центральний склад ВРТП Укргазенергосервіс). Правила тлумачення торгівельних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року.

Згідно з пп. 6.1.1 п. 6.1 договору відповідач зобовязався своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари.

Підпунктом 6.4.1 п. 6.4 договору передбачено, що позивач має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлені товари.

Відповідно до п. 7.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законом та цим договором.

Згідно з пп. 7.2.5 п. 7.2 договору у випадку прострочення відповідачем грошового зобовязання за даним договором, відповідач на вимогу позивача зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 01.10.2013 року, а в частині гарантійних зобовязань та розрахунків до повного виконання.

Факт укладення договору учасниками процесу не заперечується.

Специфікацією, що є додатком № 1 до договору про закупівлю товару за державні кошти № т15-143/НОМЕР_1, сторони визначили найменування, одиницю виміру, кількість, ціну та загальну суму товару, яка становить 48738629,52 грн.

24.09.2013 р. сторонами до договору № т15-143/НОМЕР_1 від 16.11.2012 р. було укладено додаткову угоду № 1, за змістом якої сторонами було продовжено строк дії договору до 31 грудня 2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем згідно п. 5.1 договору було надано позивачу рознарядку № 2489/15-02 від 12.12.2012 р., рознарядку № 480/15-02 від 19.03.2013 р. та рознарядку № 510/15-2 від 22.03.2013 р. на поставку товару, а саме: шафа автоматики ША СВК КМЕТ 106120 5 к-т, модуль збору, обробки і архівування інформації МЗОА СВК КМЕТ 106800 5 к-т, монтажний комплект МК СВК КМЕТ 106126.017 5 к-т; шафа автоматики ША СВК КМЕТ 106120 2 к-т, модуль збору, обробки і архівування інформації МЗОА СВК КМЕТ 106800 2 к-т; модуль первинних перетворювачів МПП СВК КМЕТ 106121 7 к-т, модуль управління електроприводами МУЕ СВК КМЕТ 106500.021 6 к-т.

На виконання умов договору позивач згідно з товарно-транспортною накладною № 006177 від 18.12.2012 р. та накладною № 19 від 18.12.2012 р. поставив відповідачу товар, визначений рознарядкою № 2489/15-02 від 12.12.2012 р. на загальну суму 28371526,80 грн., а відповідач на підставі довіреності № 303 від 18.12.2012 р. вказаний товар отримав.

Крім того, на виконання умов договору позивач згідно з товарно-транспортною накладною № 006185 від 20.03.2013 р. та накладною № 2 від 20.03.2013 р. поставив відповідачу товар, визначений рознарядкою № 480/15-02 від 19.03.2013 р., на загальну суму 118679400,00 грн., а відповідач на підставі довіреності № 32 від 20.03.2013 р. вказаний товар отримав.

Також на виконання умов договору позивач згідно з товарно-транспортною накладною № 006188 від 27.03.2013 р. та накладною № 7 від 27.03.2013 р. поставив відповідачу товар, визначений рознарядкою № 510/15-2 від 22.03.2013 р., на загальну суму 6203016,00 грн., а відповідач на підставі довіреності № 36 від 27.03.2013 р. вказаний товар отримав.

Усього позивачем було поставлено, а відповідачем - прийнято товару на загальну суму 46442482,80 грн.

Крім того, позивачем було виставлено відповідачеві рахунки № 26 від 18.12.2012 р. на суму 28371526,80 грн., № 2 від 20.03.2013 р. на суму 11867940,00 грн. та № 7 від 27.03.2013 р. на суму 6203016,00 грн. для оплати поставленого товару.

Проте, відповідач, в порушення п. 4.1 договору, за отриманий на підставі зазначених вище накладних товар не розрахувався, у звязку з чим у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем за договором про закупівлю товару за державні кошти № т15-143/НОМЕР_1 від 16.11.2012 р. в сумі 46442482,80 грн.

З матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами договір за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобовязаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк відповідно до положень ст. 530 цього кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у відповідності з приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Поряд з цим, слід зазначити, що відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, у відзиві посилається на те, що він при здійсненні своєї фінансово-господарської діяльності, в тому числі - при виконанні договору про закупівлю товару за державні кошти № т15-143/НОМЕР_1 від 16.11.2012 р., повинен використовувати кошти в порядку, встановленому чинним законодавством, статутом та у відповідності до затверджених НАК Нафтогаз України фінансових планів. Разом з тим, за твердженням відповідача, його фінансові плани на 2013-2014 роки з незалежних від нього обставин не були затверджені, а тому до моменту погодження його фінансових планів на 2013-2014 роки відповідач був позбавлений можливості здійснення у 2013-2014 роках фінансування оплати товару, отриманого за договором про закупівлю товару за державні кошти № т15-143/НОМЕР_1 від 16.11.2012 р., у звязку з чим його зобовязання з оплати отриманого товару не є простроченим.

Слід зазначити, що пунктом 4 Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансових планів державних підприємств, акціонерних, холдингових компаній та інших суб'єктів господарювання, у статутному фонді яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, та їх дочірніх підприємств, затвердженого наказом Міністерства економіки України № 173 від 21.06.2005 р., на який відповідач посилається у своєму відзиві, передбачено, що проект фінансового плану підприємства з пронумерованими, прошнурованими та скріпленими печаткою сторінками у двох примірниках за формою згідно з додатком 1 у паперовому та електронному вигляді подається органу, уповноваженому управляти державним майном або корпоративними правами держави, до 15 червня року, що передує плановому. До проекту фінансового плану підприємства додається пояснювальна записка, яка включає результати аналізу його фінансово-господарської діяльності за попередній рік, а також показники господарської діяльності та розвитку підприємства в поточному році та на плановий рік. У разі необхідності органи управління державним майном або корпоративними правами держави та органи, відповідальні за забезпечення реалізації державної політики у відповідній сфері, можуть самостійно встановлювати диференційовані строки подання проектів фінансових планів підприємств, але не пізніше 15 червня року, що передує плановому.

Відповідно до п. 5 вказаного Порядку органи, уповноважені управляти державним майном або корпоративними правами держави, у місячний строк здійснюють аналіз проекту фінансового плану підприємства з обов'язковим порівнянням його показників з показниками фінансово-господарської діяльності підприємства за два попередні роки, приймають рішення щодо затвердження/погодження фінансового плану або повернення його на доопрацювання та в письмовій формі повідомляють підприємство про прийняте рішення. Органи, уповноважені управляти державним майном, затверджують фінансовий план підприємства, а органи, уповноважені управляти корпоративними правами держави, або затверджують фінансовий план підприємства, або погоджують проект фінансового плану підприємства до 1 вересня року, що передує плановому, та в паперовому й електронному вигляді подають до Міністерства економіки України і Міністерства фінансів України завізовані та завірені печаткою копії затверджених/погоджених фінансових планів підприємств разом із пояснювальною запискою.

Проте, до матеріалів справи належних та допустимих доказів звернення відповідача до НАК Нафтогаз України із фінансовим планом підприємства, а також вжиття жодних інших дій щодо фінансування оплати товару, отриманого за договором, укладеним з позивачем, не надано.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно з п. 1.3 договору обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені, зокрема, з урахуванням фактичного обсягу видатків відповідача. Про таке зменшення та у разі зміни істотних умов договору у випадках, передбачених чинним законодавством України, зокрема, Законом України Про здійснення державних закупівель, сторони укладають додаткову угоду (додаткові угоди) до цього договору.

Відповідно до п. 3.2 договору ціна договору (сума, визначена в договорі) може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Згідно з пп. 6.2.3 п. 6.2 договору відповідач має право зменшити обсяг закупівлі товарів та загальну вартість цього договору залежно від реального фінансування видатків. У такому разі сторони вносять відповідні зміни до цього договору.

Пунктом 11.4 договору передбачено, що всі зміни і доповнення до цього договору повинні бути зроблені в письмовій формі і підписані уповноваженими представниками позивача і відповідача.

Таким чином, договором про закупівлю товару за державні кошти № т15-1437/НОМЕР_1 від 16.11.2012 р. була передбачена можливість зменшення загальної вартості цього договору залежно від реального фінансування видатків відповідача шляхом укладення додаткової угоди. Проте, як слідує з матеріалів справи, відповідач не звертався до позивача з пропозиціями щодо внесення змін до договору, і жодної угоди про внесення змін до договору в частині зменшення обсягу закупівель, виходячи з реального фінансування видатків відповідача, сторонами не укладалося.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу, а відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Також і згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобовязання. Ці положення кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, де зазначено, що непереборною силою, тобто надзвичайними і невідворотними обставинами не вважаються, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, враховуючи те, що договір про закупівлю товару за державні кошти № т15-143/НОМЕР_1 від 16.11.2012 р. був укладений між позивачем і відповідачем та на наведених вище умовах, посилання відповідача на відсутність погоджених НАК Нафтогаз України фінансових планів не звільняє його від виконання зобовязань щодо оплати вартості поставленого товару.

Крім того, представники прокуратури та відповідача, в усному порядку заперечуючи проти задоволення позову, посилалися на те, що товар за договором про закупівлю товару за державні кошти № т15-143/НОМЕР_1 від 16.11.2012 р. фактично позивачем не поставлявся, а також на те, що відповідач придбав товар за вказаним договором по завищеній ціні.

Судом встановлено, що позивачем згідно зазначених вище рознарядок відповідача, у відповідності до пунктів 1.1, 5.1, 5.2, 6.3 договору, було здійснено за відповідними товарно-транспортними накладними та накладними поставку відповідачу визначеного договором, специфікацією та рознарядками товару, а відповідачем, у відповідності до пп. 6.1.2 договору, на підставі належним чином оформлених довіреностей вказаний товар отримано.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вказані документи відповідають умовам договору про закупівлю товару за державні кошти № т15-143/НОМЕР_1 від 16.11.2012 р. та є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарських операцій у відповідності до норм Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що заперечення представників прокуратури та відповідача спростовуються матеріалами справи та не підтверджуються жодними належними доказами.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач належними та допустимими доказами заявлених до нього вимог про стягнення заборгованості за отриманий товар не спростував.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що строк оплати за отриманий відповідачем товар настав, доказів його оплати останнім не надано, борг перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 46442482,80 грн. основного боргу за договором про закупівлю товару за державні кошти № т15-143/НОМЕР_1 від 16.11.2012 р. є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, і, відповідно, підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобовязання щодо здійснення оплати за отриманий товар, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних та інфляційні втрати з простроченої суми грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також і згідно з пп. 7.2.5 п. 7.2 договору у випадку прострочення відповідачем грошового зобовязання за даним договором, відповідач на вимогу позивача зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно розрахунку позивача (за заявою про збільшення розміру позовних вимог) 3 % річних з прострочених сум складають загалом 4597764,85 грн., а саме за період з 02.02.2013 р. до 27.06.2016 р. на суму 28371526,80 грн. в сумі 2896227,63 грн., за період з 07.05.2013 р. до 27.06.2016 р. на суму 11867940,00 грн. в сумі 1119813,29 грн., за період з 14.05.2013 р. до 27.06.2016 р. на суму 6203016,00 грн. в сумі 581723,93 грн.

Відповідно до пункту 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом перевірено розрахунок 3 % річних, здійснений позивачем, та встановлено, що він є арифметично вірним, відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги в цій частині позову також підлягають задоволенню.

Згідно розрахунку позивача (за заявою про збільшення розміру позовних вимог) інфляційні втрати з прострочених сум складають загалом 414947181,95 грн., а саме за період з 02.02.2013 р. до 27.06.2016 р. на суму 28371526,80 грн. в сумі 25625365,52 грн., за період з 07.05.2013 р. до 27.06.2016 р. на суму 11867940,00 грн. в сумі 10719208,13 грн., за період з 14.05.2013 р. до 27.06.2016 р. на суму 6203016,00 грн. в сумі 5602608,30 грн.

Проте, за здійсненим судом розрахунком, обґрунтованим та арифметично вірним розміром інфляційних втрат у даному випадку є:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляці
02.02.2013 - 27.06.26.801.5..72

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
07.05.2013 - 27.06.401.4..54

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
14.05.2013 - 27.06.61...79
З урахуванням викладеного вище, вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню в сумі 41073098,25 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог у даній справі.

Решта доводів учасників процесу та наявних у матеріалах справи доказів були ретельно досліджені судом і наведених вище висновків суду не спростовують.

Відповідно до приписів ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Печерський р-н, Кловський узвіз, будинок 9/1, код 30019801) в особі філії Виробниче ремонтно-технічне підприємство Укргазенергосервіс Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз (08151, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Маяковського, будинок 49, код 00156127) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Турботрейд (03040, м. Київ, вул. Стельмаха, будинок 6 А, код 351752 (сорок шість мільйонів чотириста сорок дві тисячі чотириста вісімдесят дві) грн. 80 коп. основного боргу, 41073098 (сорок один мільйон сімдесят три тисячі девяносто вісім) грн. 25 коп. інфляційних втрат, 4597764 (чотири мільйони пятсот девяносто сім тисяч сімсот шістдесят чотири) грн. 85 коп. 3 % річних та 72393 (сімдесят дві тисячі триста девяносто три) грн. 05 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 25.07.2016 р.

Головуючий суддя В.М. Бабкіна

Суддя О.В. Конюх

Суддя О.В. Щоткін