ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016 року Справа № 904/6411/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, представник;

представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2016 року у справі № 904/6411/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення плати за охорону та супроводження вантажу,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2016 року у даній справі (суддя Петрова В.І.) повернуто позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" до позовної заяви за №НЮс-01/374 від 25.05.2016 р. додало в якості доказів направлення ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" копії позовної заяви та доданих до неї документів чек від 29.07.2016 р. та опис вкладення від 29.07.2016 р.

Із змісту опису вкладення від 29.07.2016 р. вбачається, що на адресу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" надіслана позовна заява №НЮс-1/374, датована 25.07.2016 р.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до висновку, що чек від 29.07.2016 р. та опис вкладення від 29.07.2016 р. не можуть слугувати належним доказом направлення позовної заяви за №НЮс-01/374 від 25.05.2016 р.

Не погодившись з ухвалою суду, до апеляційної інстанції звернулось Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (позивач) із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на те, що позовну заяву і додані до неї документи було повернуто позивачу на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Як видно з документів, доданих до позовної заяви, позовний матеріал готувався для пред'явлення до суду у липні 2016 р. Копії документів завірені 25.07.2016 р., судовий збір сплачено 27.07.2016 р., копія позовної заяви та доданих до неї документі направлені відповідачу цінним листом 29.07.2016 р.

Також, як видно з витягу з журналу реєстрації позовів, заявлених Придніпровською залізницею, що ведеться в юридичній службі регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», позовна заява № НЮС - 01/374 про стягнення з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 5 765,76 грн. зареєстрована саме 25.07.2016 р.

Всі ці обставини в сукупності свідчать про те, що позивачем при оформленні позовної заяви було допущено описку, яка може бути виправлена під час розгляду справи по суті.

Аналогічним чином у ст. 89 Господарського процесуального кодексу України передбачено можливість виправлення описки у судовому рішенні, не зачіпаючи суті рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення. Однак 6-ти місячний строк позовної давності щодо предмету позову на момент винесення оскаржуваної ухвали закінчився, тому повторне звернення до господарського суду з цією позовною заявою не має сенсу.

У випадку скасування апеляційною інстанцією ухвали про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

27.09.2016 року прийнято вступну та резолютивну частини постанови.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення по справі та навів обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства. Представник відповідача у судове засідання не зявився. Суд вважає, що вжив усі заходи для його повідомлення належним чином про розгляд господарської справи в апеляційній інстанції та реалізації ними права судового захисту своїх інтересів (п.3.9.2 Постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011 року №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Вислухавши позивача, дослідивши докази у справі, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

Позивач як правонаступник звернувся до господарського суду Дніпропетровської області 02.08.2016 року з позовною заявою №НЮс-01/374 від 25.05.2016 р. В якості доказів направлення ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (відповідачу) копії позовної заяви та доданих до неї документів надано чек від 29.07.2016 р. та опис вкладення від 29.07.2016 р.

Із змісту опису вкладення від 29.07.2016 р. вбачається, що на адресу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" надіслана позовна заява №НЮс-1/374, датована 25.07.2016 р. (а.с.6 (копія) та а.с.66 (оригінал)).

Ці обставини вірно встановлені судом першої інстанції і апеляційною скаргою не спростовані.

Отже, дійсно наданий опис вкладення і чек від 29.07.2016 року не можна вважати належним доказом направлення позовної заяви від 25.05.2016 року.

Не можна погодитися зі скаржником щодо можливості застосування тут ст. 89 Господарського процесуального кодексу України, бо вона стосується виправлення описок у судових рішеннях, у той час як суд не наділений компетенцією вносити зміни до поштових відправлень.

Рішення є законним тоді, коли воно прийняте у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі (п.1 абз.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду №6 від 23.03.2012 року).

Керуючись ст.ст., 99, 101, 103-106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2016 року у справі № 904/6411/16 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2016 року у справі № 904/6411/16 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст складений 28.09.2016 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Ю.Б. Парусніков