ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.09.2016 Справа №905/2581/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ», м.Київ, , в особі «Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів», м.Краматорськ Донецької області, філії «Управління магістральних газопроводів «ХАРКІВТРАНСГАЗ», м.Харків, ,

до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства», смт.Новгородське, м.Торецьк (м.Дзержинськ) Донецької області, ,

про стягнення 2 430,27 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: не зявився, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ», м.Київ, в особі «Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів», м.Краматорськ Донецької області, філії «Управління магістральних газопроводів «ХАРКІВТРАНСГАЗ», м.Харків, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №24 04 1654 від 08.08.2016р. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства», смт.Новгородське, м.Торецьк (м.Дзержинськ) Донецької області, про стягнення 2430,27грн., у тому числі заборгованість у розмірі 2255,08 грн., 161,10 грн. пені, та 14,09грн. 3% річних.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2581/16 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 06.09.2016р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/2581/16.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № від 31.03.2016р. із відповідачем, невиконання останнім взятих на себе зобовязань з оплати вартості послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами наданих у квітні 2016р., внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування пені та 3% річних.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано розрахунок основного боргу, пені та 3% річних на 04.08.2016р., а також у копіях: договір договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № від 31.03.2016р, претензія №24-04-1054 від 24.05.2016р. разом із розрахунком пені, 3% річних на 24.05.2016р., фіскальним чеком №б/н від 24.05.2016р.; претензія (повторно) №24-04-1334 від 30.06.2016р. разом із розрахунком пені, 3% річних на 30.06.2016р., фіскальним чеком №б/н від 01.07.2016р.; акт наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами №04-16- від 30.04.2016р., реєстр фактично протранспортованих обсягів природного газу підприємствам комунальної теплоенергетики та котельням промислових підприємств мережами ПАТ «Донецькоблгаз» за квітень 2016р. (на території підконтрольній українській владі), рахунок №04-16- від 30.04.2016р. разом із фіскальним чеком №б/н від 14.05.2016р., акт звірки розрахунків за період з 01.04.2016р. по 30.06.2016р., список №21 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, фіскальний чек №б/н від 15.07.2016р., акт звірки розрахунків за період з 01.04.2016р. по 04.08.2016р., правоустановчі документи головного підприємства позивача та його філії, довіреності представників позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.175, 179, 193, 217, 229-232 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 13, 525, 526, 530, 549-552, 610-612, 624-625 Цивільного кодексу України, ст.ст.2, 10, 54, 56, 57, 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, ч.1 ст.13 Закону України «Про основні засади функціонування ринку природного газу», п.5.4.3 Правил користування природним газом для юридичних осіб, затверджених Постановою НКРЕ №1181 від 13.09.2012р.

21.09.2016р. відповідачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано відзив №б/н б/д, за змістом якого не заперечує проти отримання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами протягом квітня 2016р. на суму 2255,08 грн.; посилається на погашення означеної заборгованості 19.09.2016р., про що свідчить платіжне доручення №765. Разом з цим, відповідач вважає вимоги в частині стягнення пені безпідставними, посилаючись на приписи Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси», звертає увагу на ч.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, просить відмовити у стягненні основної суми заборгованості у розмірі 2255,08грн. за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами та безпідставно нарахованої пені.

До відзиву додано довіреність на представника відповідача, у копіях: документи, що підтверджують правовий статус підприємства, платіжне доручення №765 від 19.09.2016р.

Документи долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 22.09.2016р. зазначив про погашення відповідачем основної суми боргу; в частині нарахованих 3% річних та пені позовні вимоги підтримав у повному обсязі; стверджує, що його підприємство не є енергопостачальною організацією, дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. №1669-VII на спірні правовідносини не розповсюджується.

Представник відповідача в судове засідання 22.09.2016р. не зявився; причин неявки не повідомив.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

Дослідив матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, щодо такого.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

31.03.2016р. між Публічним акціонерним товариством «УКРТРАНСГАЗ» (далі-Газотранспортне підприємство), в особі Краматорського ЛВУМГ філії «Управління магістральних газопроводів «ХАРКІВТРАНСГАЗ» Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» (далі Замовник) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №, згідно з яким Газотранспортне підприємство зобовязалось надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника, отриманого від ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» від пунктів приймання передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а Замовник зобовязався внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами цього договору (п.1.1 договору).

За визначеннями п.1.2 річний плановий обсяг транспортування природного газу Замовника складає 238,0 тис.куб.м, у тому числі по місяцях (тис.куб.м.): січень 50,0, лютий 40,0, березень 33,0, квітень 11,0, жовтень 19,0, листопад 39,0, грудень 46,0.

За приписами п.3.1 договору послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (актами наданих послуг).

Відповідно до п.3.4., п.5.4. договору акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством; вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

За змістом п.5.5 договору оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Газотранспортне підприємство і Замовник у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань за договором несуть відповідальність у межах, передбачених законодавством (п.7.1. договору).

Відповідно до п.7.3. договору у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, з Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Договір набирає чинності з моменту підписання та розповсюджує свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.04.2016р., договір укладається на строк до 31.12.2016р. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.11.1. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах, що ними не заперечується.

Матеріали справи містять акт наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами №04-16- від 30.04.2016р., що підписаний сторонами та скріплений печатками підприємств, згідно якого обсяг транспортовування природного газу магістральними трубопроводами у квітні 2016р. становить 5,578тис.куб.м на суму 2255,08 грн.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 Цивільного кодексу України).

Як встановлено вище, правочином була обумовлена платність послуг, що надаються позивачем. Відповідач зобовязаний здійснити остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Приймаючи до уваги викладені обставини та означені вище умови оплати, розрахунок відповідачем за послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу надані у квітні 2016р. повинно бути вчинено не пізніше 19.05.2016р.

У відзиві №б/н б/д відповідач свідчить про виконання у повному обсязі зобовязання з оплати вартості послуг транспортування магістральними трубопроводами природного газу, отриманих протягом наведеного спірного періоду.

Дане підтверджено представником позивача у судовому засіданні.

Виходячи з матеріалів справи, відповідачем після порушення провадження по даній справі погашено суму боргу за зобовязанням квітня 2016р. у розмірі 2255,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням №765 від 19.09.2016р., призначення платежу за транспортування природного газу магістральними трубопроводами згідно рахунку №04-16- від 30.04.2016р., у т.ч. ПДВ 20% - 375,85 грн., припинивши у такий спосіб існування предмету спору у частині стягнення заборгованості за надані послуги.

Відтак, оскільки погашення заборгованості у розмірі 2255,08 грн. відбулося після звернення із розглядуваним позовом до суду, таке усунення існування предмету спору у звязку із його врегулюванням сторонами зумовлює припинення провадження у справі відповідно до п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України в частині стягнення суми основного боргу.

Дане кореспондується з приписами п.п.4.4 пункту 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом яких господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

При цьому, враховуючи, що на момент звернення позивача із розглядуваним позовом (12.08.2016р. дата відправлення означена на відбитку штампу на поштовому конверті, у якому надійшов позов до господарського суду) оплата вищенаведеного боргу не була здійснена, враховуючи підстави припинення провадження по справі, в порядку, передбаченому ст.80 Господарського процесуального кодексу України, наявність винних дій на день подання позову та порушення права і охоронюваного законом інтересу позивача, судові витрати у цій частині, згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Прострочення відповідачем грошового зобов'язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов'язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов'язку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача загальна сума 3% річних за прострочення основного зобов'язання становить 14,09 грн., фактично нараховані у період з 21.05.2016р. по 04.08.2016р. за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання по оплаті послуг з транспортування магістральними трубопроводами природного газу у квітні 2016р. на суму 2255,08 грн.

Перевіривши арифметичний розрахунок даних позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення 3% річних у розмірі визначеному позивачем в повному обсязі.

Відповідно до п.7.3. договору у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, з Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За розрахунком позивача загальна сума пені за прострочення основного зобов'язання становить 161,10 грн. (фактично нараховані у період з 21.05.2016р. по 04.08.2016р. за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання по оплаті послуг з транспортування магістральними трубопроводами природного газу у квітні 2016р. на суму 2255,08 грн.).

Згідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За змістом п.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Перевіривши розрахунок позовних вимог в частині нарахування пені, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», суд дійшов висновку про дійсний розмір цих вимог у розмірі 160,69 грн.

Одночасно відповідач у відзиві №б/н б/д просить відмовити у стягненні безпідставно нарахованої пені, при вирішенні справи просить врахувати приписи ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси», відповідно до яких встановлено мораторій на стягнення пені та інших штрафних санкцій.

Законом України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» №85-VІІІ від 13.01.2015р. встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону (до 31.12.2015р.), на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції (ст.2 Закону).

Метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція (ст.1 Закону).

Сферою застосування даного нормативного акту є субєктний та обєктний склад, географічне (територіальне) його розповсюдження.

Зі змісту ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» №85-VІІІ від 13.01.2015р., слідує встановлення мораторію на нарахування штрафних санкцій у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси, що надаються у районі проведення антитерористичної операції.

Разом з цим, у межах спірних правовідносин застосована відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надані послуги з транспортування природного газу, що не є споживанням енергетичних ресурсів за своєю суттю.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для застосування приписів означеного закону до правовідносин надання послуг з транспортування магістральними трубопроводами природного газу.

Отже, доводи відповідача у цій частині судом до уваги не прийнято, як і звернення уваги на ч.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не встановлено наявність обставин, за яких може бути вчинено процесуальну дію, передбачену цією нормою господарського процесуального законодавства.

З огляду на таке, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ», м.Київ, в особі «Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів», м.Краматорськ Донецької області, філії «Управління магістральних газопроводів «ХАРКІВТРАНСГАЗ», м.Харків, у частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства», смт.Новгородське, м.Торецьк (м.Дзержинськ) Донецької області, пені підлягають задоволенню частково, у сумі встановленій судом у розмірі 160,69 грн.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, п.1-1 ст.80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ», м.Київ, в особі «Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів», м.Краматорськ Донецької області, філії «Управління магістральних газопроводів «ХАРКІВТРАНСГАЗ», м.Харків, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства», смт.Новгородське, м.Торецьк (м.Дзержинськ) Донецької області, про стягнення 2430,27грн., у тому числі заборгованість у розмірі 2255,08 грн., 161,10 грн. пені, та 14,09грн. 3% річних, задовольнити частково.

2. Припинити провадження по справі №905/2581/16 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ», м.Київ, в особі «Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів», м.Краматорськ Донецької області, філії «Управління магістральних газопроводів «ХАРКІВТРАНСГАЗ», м.Харків, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства», смт.Новгородське, м.Торецьк (м.Дзержинськ) Донецької області, в частині стягнення 2255,08 грн. суми основного боргу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» (85295, Донецька область, м.Торецьк, смт.Новгородське, вул.Квіткова, б.1, , банківські реквізити не зазначено) на користь Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» (01021, м.Київ, Печерський район, Кловський узвіз, б.9/1, ) в особі «Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів» філії «Управління магістральних газопроводів «ХАРКІВТРАНСГАЗ» (61001, м.Харків, Дзержинський район, вул.Культури, б.20-А, поштова адреса: 84323, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Паркова, б.70, , п/р №8121 у відділенні «Харківське» ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346) 174,78 грн., у тому числі 160,69 грн. пені, 14,09 грн. 3% річних, а також відшкодування сплаченого судового збору в сумі 1377,77 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. В судовому засіданні 22.09.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

8. Повний текст рішення складено та підписано 27.09.2016р.

Суддя О.В. Кротінова