УХВАЛА

про повернення позовної заяви

30.09.2016Справа № 910/17913/16

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворд Лімес"

до Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц - Україна"

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

29.09.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворд Лімес" з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Українa" про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку щодо необхідності повернення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Статтею 57 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік документів, що подаються до позовної заяви, зокрема в пункті 3 частині 1 цієї статті вказано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015, № 928-VIII, з 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 378 грн 00 коп.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється в 1 розмірі мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Судом враховано рекомендації, викладені у пунктах 2.10. та 2.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013, стосовно того, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру, крім того, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Предметом поданого позову є зобов'язання відповідача, у відповідності до укладеного з кредитного договору № 012-10-15 від 05.10.2015 з урахуванням договору поруки № 012-10-15/3 від 17.036.2016, виконати подані поручителем платіжні доручення № 1 від 17.03.2016 на суму 117 500 доларів США 00 центів та № 2 від 17.03.2016 на суму 1 103 доларів США 18 центів, внаслідок чого на відкриті в установі банку (відповідача) рахунки позивача будуть перераховані певні (наведені в платіжних дорученнях) суми грошових коштів. Крім того, згідно з Законом України "Про банки і банківську діяльність" та на підставі кредитного договору між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини, які мають майново-грошовий характер, а отже, у такому разі позивач виступає боржником за майновою вимогою з виконання грошових зобов'язань коштами.

Тобто фактично позивачем подано позов на захист його майнового інтересу, що полягає у відновленні порушеного права на вільне володіння та розпорядження належним позивачу майном, яким, в розумінні статей 177, 190 Цивільного кодексу України, є грошові кошти.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду України № 3-223гс15 від 10.06.2015.

Відповідно до частини 1 стаття 111-25 Господарського процесуального кодексу України Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться тільки ті, вимоги по яким не підлягають вартісній оцінці. Аналогічну правову позицію викладено в пункті 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

Відтак, заявлені позовні вимоги направлені на захист майнового інтересу позивача, підлягають вартісній оцінці (по відношенню до сум грошових коштів, які позивач просить перерахувати), та отже є майновими вимогами, і тому судовий збір, відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання даного позову має справлятися у відсотковому співвідношенні до ціни позову, та згідно встановлених законом граничних розмірів.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Нормами статті 55 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про витребування майна - вартістю майна, що витребовується; у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою усіх вимог; у позовах про стягнення іноземної валюти - в іноземній валюті та у карбованцях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову.

В ціну позову включаються також вказані в позовній заяві суми неустойки (штрафу, пені), а якщо вони не вказані, - суми їх, визначені суддею.

Ціну позову вказує позивач. У випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.

З прохальної частини позовної частини вбачається, що позивач просить суд визнати протиправною відмову відповідача у виконанні платіжних доручень та зобов'язати відповідача виконати № 1 від 17.03.2016 на суму 117 500 доларів США 00 центів та № 2 від 17.03.2016 на суму 1 103 доларів США 18 центів. Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що ціна позову становить 118 603 доларів США 18 центів.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахування офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Відповідно до інформації яка знаходиться на офіційному порталі Національного банку України за адресою: http://www.bank.gov.ua/, станом на 12.09.2016 курс 100 USD еквівалентно 2667.4886 грн.

Враховуючи викладене, при зверненні з позовом до суду, позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 48 833 грн 89 коп., а саме: 47 455 грн 89 коп. за вимогу майнового характеру, виходячи з ціни позову 118 603 доларів США 18 центів, що станом на 12.09.2016 (дата сплати судового збору) еквівалентно 3 163 726 грн 31 коп.) та 1378 грн 00 коп. за вимогу немайного характеру. Проте, до позовної заяви позивачем додано платіжне доручення № 394 від 12.09.2016, яке свідчить про сплату останнім судового збору в сумі 2 756 грн 00 коп. Таким чином, позивачем не доплачено судовий збір в розмірі 46 077 грн 89 коп.

З огляду на викладене, позивачем не надано належних доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. 4 ч. 1, ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути без розгляду.

Суддя Н.Б. Плотницька