ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2016 р.Справа № 915/261/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Мишкіної М.А., Таран С.В.,

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 - за довіреністю,

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Крим-Ліспромбуд»

на рішення господарського суду Миколаївської області від 31 травня 2016 року

у справі №915/261/16

за позовом Приватного підприємства «Крим-Ліспромбуд»

до відповідача ОСОБА_2 міської ради

про визнання недійсним рішення ОСОБА_2 міської ради №19/18 від 21.08.2012 в частині п.1.21.,

встановив:

У березні 2016 року приватне підприємство (ПП) «Крим-Ліспромбуд» (далі-позивач) звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами до ОСОБА_2 міської ради (далі-відповідач) про визнання недійсним рішення ОСОБА_2 міської ради №19/18 від 21.08.2012р. в частині п.1.21 про надання згоди на прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва нежитлових будівель стадіону «Колос», що розташовані за адресою: вул. Світанкова, 1-в.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 31.05.2016р. (суддя Мавродієва М.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду про відмову у задоволенні позову мотивовано тим, що до спірних правовідносин про визнання недійсним рішення ОСОБА_2 міської ради №19/18 від 21.08.2012р. застосовується загальний строк позовної давності три роки.

Оскаржене позивачем рішення винесене міською радою 21.08.2012р., а з позовною заявою щодо визнання недійсним одного з пунктів цього рішення позивач звернувся до суду 15.03.2016р. (майже через чотири роки), тобто зі значним пропуском позовної давності.

Клопотань про його відновлення, у звязку з наявністю поважних причин пропуску, позивачем не заявлялось, оскільки останній не вважав, що ним пропущено строк позовної давності з огляду на те, що про рішення ОСОБА_2 міської ради №19/18 від 21.08.2012р. йому стало відомо лише 02.03.2016р. при ознайомленні його представника з матеріалами іншої справи.

Господарський суд не прийняв таких доводів позивача, оскільки чинним законодавством передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обовязковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Спірне рішення ОСОБА_2 міської ради №19/18 від 21.08.2012р. після прийняття було опубліковане на офіційному сайті ОСОБА_2 міської ради та знаходиться у вільному доступі для всіх громадян України.

Таким чином, як зазначено господарським судом, за умови публікації рішення ОСОБА_2 міської ради №19/18 від 21.08.2012р. на її офіційному сайті, позивач міг дізнатись та мав бути обізнаним щодо існування спірного рішення, і в разі, якщо вважав свої права порушеними, мав можливість оскаржити рішення до суду у межах визначених законодавством строків позовної давності.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким визнати недійсним рішення ОСОБА_2 міської ради №19/18 від 21.08.2012р. в частині п.1.21.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Скаржник не погоджується з доводами суду першої інстанції, що спірне рішення міської ради було опубліковано на офіційному сайті ОСОБА_2 міської ради та знаходиться у вільному доступі для всіх громадян, з огляду на таке.

У субєктів господарювання не було і не має обовязку слідкувати за всіма рішеннями міських рад, які ними приймаються, а ОСОБА_2 міська рада не повідомила ПП «Крим-Ліспромбуд» в будь-який спосіб про прийняття оскарженого рішення міської ради №19/18 від 21.08.2012р. або хоча б намір його прийняття.

Як далі зазначає скаржник, судом першої інстанції не перевірено, чи дійсно рішення №19/18 від 21.08.2012р. було опубліковане на офіційному сайті ОСОБА_2 міської ради у встановлений законодавством строк та в належному порядку. Жодних доказів на обґрунтування виконання цього обовязку відповідачем не надано та в матеріалах справи не міститься.

Таким чином, на думку скаржника, висновок суду першої інстанції про те, що строк звернення до суду з позовом пропущено без поважних причин, є необґрунтованим та безпідставним.

В Реєстрі прав власності на нерухоме майно право власності на нежитлові будівлі стадіону «Колос» зі службовими будівлями, спорудами (футбольне поле) та огорожами станом на момент подання позову та на сьогодні закріплено за ПП «Крим-Ліспромбуд». Позивач не знав та не міг знати про прийняття ОСОБА_2 міської радою оскарженого рішення 19/18 від 21.08.2012р.

Відповідач не скористався своїм правом надання відзиву на апеляційну скаргу, але в засіданні суду апеляційної інстанції 21.07.2016р. заперечував проти її задоволення, вважаючи рішення місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову законним.

В судових засіданнях представник скаржника наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги з підстав, викладених в останній.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника позивача, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції визнав наявність порушеного права позивача та відмовив у його захисті за спливом позовної давності.

Судова колегія не погоджується з такими мотивами суду першої інстанції, покладеними в основу оскарженого рішення, та приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Позивач, звертаючись з позовом про визнання недійсним рішення ОСОБА_2 міської ради №19/18 від 21.08.2012р. «Про надання згоди на прийняття до комунальної власності обєктів права іншої власності» в частині п.1.21. вважає, що вказаним рішенням (п.1.21.) порушені його права та законні інтереси, як власника на нежитлові будівлі, споруди (футбольне поле) та огорожі, що знаходяться за адресою: м.Миколаїв, вул.Світанкова, буд. 1-В, які цим рішенням передані в комунальну власність територіальної громади міста Миколаїв.

В якості доказу права власності позивач надав суду Інформаційну довідку станом на 10.03.2016р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна

В матеріалах справи міститься копія договору купівлі-продажу №571 від 07.05.2008р., на підставі якого ПП «Крим-Ліспромбуд» зареєструвало право власності на майно нежитлові будівлі стадіону «Колос», зі службовими будівлями, спорудами (футбольне поле) та огорожами, що знаходяться за адресою: Миколаївська області, м. Миколаїв, вул. Світанкова, буд.1-В. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3

Разом з тим, в подальшому рішенням господарського суду Миколаївської області від 13.01.2011р. у справі №15/410/09-НР, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.03.2011р. та постановою Вищого господарського суду України від 08.06.2011р. задоволено позов прокурора Миколаївського району Миколаївської області в інтересах держави в особі ОСОБА_2 районної ради Миколаївської області до відповідачів: ПП «Крим-Ліспромбуд», ОСОБА_2 районної громадської організації фізкультурно-оздоровчого клубу «Колос» та виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, яким, зокрема, визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна нежитлових будівель стадіону «Колос» зі службовими будівлями, спорудами (футбольне поле), та огорожами, яке знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Світанкова, буд.1-в, укладений 07.05.2008р. між ПП «Крим-ліспромбуд» та ОСОБА_2 районною громадською організацією ФОК «Колос».

Частиною 1 ст.1 ГПК України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Реалізуючи передбачене ст.55 Конституцією України, ст.1 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне субєктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Конституційний Суд України в рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004р. у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) наголосив на тому, що незаконний інтерес «не захищається ні законом, ні правом, не повинен задовольнятися чи забезпечуватися ними, оскільки такий інтерес спрямований на ущемлення прав і свобод інших фізичних і юридичних осіб, обмежує захищені Конституцією та законами України інтереси суспільства, держави чи «всіх співвітчизників» або не відповідає Конституції чи законам України, загальновизнаним принципам права».

Відповідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Позивач ПП «Крим-Ліспромбуд» незаконно набув у свій час право власності на спірне нерухоме майно, а, отже, відсутні правові підстави для захисту цього права шляхом визнання недійсним п.1.21. рішення ОСОБА_2 міської ради №19/18 від 21.08.2012р.

Більш того, при розгляді справи судом апеляційної інстанції представником ОСОБА_2 міської ради була надана Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з якою 10.08.2016р. скасована реєстрація права власності ПП «Крим-Ліспромбуд» на нежитлові приміщення по вул. Світанковій, буд. 1В у м. Миколаєві, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно., та зареєстроване право власності на це майно за ОСОБА_2 міською радою.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову, тому судова колегія залишає рішення суду першої інстанції без змін, але з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 99, 101- 103, 105,

Господарського процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 31 травня 2016 року у справі №915/261/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Будішевська Л.О.

Судді Мишкіна М.А.

ОСОБА_4