ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2016 р. Справа № 925/495/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Потапенко В.В., з секретарем судового засідання Швидкою О.В. та представників сторін:

від позивача - Грищенко О.М. - за довіреністю,

від відповідача 1 - не з'явився,

від відповідача 2 - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у приміщенні суду справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

до Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області та Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області

про стягнення 2698 грн. 95 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов, у якому позивач просить стягнути із відповідача 161 грн. 31 коп. 3% річних та 2 537 грн. 64 коп. інфляційних втрат в рахунок відшкодування шкоди (збитків) у зв'язку з невиконанням рішення господарського суду Київської області від 13.05.2014 року по справі №911/970/14.

Ухвалою суду від 30.05.2016 року до участі в справі в якості другого відповідача залучено Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області.

07.07.2016 року до суду надійшло клопотання від 02.07.2016 року №91/12-ю про заміну неналежного відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області на належного - Державну Казначейську службу України, оскільки у Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області відсутні повноваження на здійснення безспірного списання коштів державного бюджету для задоволення позовних вимог позивача.

В судовому засіданні 20.07.2016 року, суд, заслухавши думку представника позивача та дослідивши матеріали справи, відмовив у задоволенні клопотання від 02.07.2016 року №91/12-ю про заміну неналежного відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Господарського суду Київської області від 13.05.2014 року у справі №911/970/14 позов ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» задоволено повністю. На виконання зазначеного рішенням, яке набрало законної сили, було видано наказ. Відповідно до наказу Господарського суду Київської області підлягає стягненню із Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»» 3 458 грн. 76 коп. пені, 652 гривні 68 коп. 3% річних, 752 грн. 30 коп. інфляційних втрат, 1 827 грн. 00 копійок судового збору та 300 грн. 00 коп. витрат з оплати послуг адвоката, а всього - 6 990 грн. 74 коп. Постановою Смілянського МВ ДВС Смілянського МУЮ Черкаської області 25 липня 2014 року було відкрито виконавче провадження. Виконавчі дії не були проведені вчасно, а тому ухвалою господарського суду Київської області від 17 грудня 2015 року у справі №911/970/14 за скаргою ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» визнано бездіяльність Смілянського МВ ДВС Смілянського МУЮ Черкаської області у виконавчому провадженні №44147811 при примусовому виконанні наказу господарського суду Київської області від 11 червня 2014 року по справі №911/970/14 незаконною та протиправною. Відповідно до постанови Смілянського МВ ДВС Смілянського МУЮ Черкаської області від 05.11.2015 року закінчено виконавче провадження №44147811 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 11 червня 2014 року по справі №911/970/14 та у зв'язку з тим, що боржник працював у м. Києві передано виконавчий документ для подальшого виконання до ВДВС Подільського РУЮ міста Києва. Виконавчі дії повинні були бути проведені до 25 січня 2015 року, а не 05 листопада 2015 року. На сьогоднішній день наказ господарського суду Київської області від 11.06.2014 року по справі 911/970/14 не виконаний. Несвоєчасне виконання Смілянським МВ ДВС Смілянського МУЮ Черкаської області зобов'язань за законом та невиконання рішення суду стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав та примусового стягнення донарахованих грошових сум за порушення грошового зобов'язання.

Відповідачі письмові відзиви на позовну заяву не подали, у судове засідання не з'явилися, не повідомивши про причини, хоча були належним чином повідомлені про день та час судового засідання, ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи направлені на адресу, яка зазначена позивачем у позовній заяві і отримані відповідачами.

Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представників відповідачів, оскільки неявка представників відповідачів у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а направляти свого представника у судове засідання чи заперечувати проти позову є правом сторони, а не обов'язком.

На підставі ст.75 ГПК України справа розглянута за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні представник позивача в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні 20.07.2016 року, проведеному в режимі відеоконференції, оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду на підставі статті 85 ГПК України.

Заслухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі матеріали, суд виходить з наступного:

Рішенням господарського суду Київської області від 13 травня 2014 року у справі №911/970/14 позов ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» задоволено повністю. 11 червня 2014 року, на виконання рішення Господарського суду Київської області від 13 травня 2014 року у справі №911/970/14, яке набрало законної сили 10 червня 2014 року, було видано наказ. Відповідно до наказу господарського суду Київської області від 11 червня 2014 року по справі №911/970/14 підлягає стягненню із Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»» 3 458 гривень 76 коп. пені, 652 гривні 68 копійок 3% річних, 752 гривні 30 копійок інфляційних втрат, 1 827 гривень 00 копійок судового збору та 300 гривень 00 копійок витрат з оплати послуг адвоката, а всього - 6 990 гривень 74 копійки.

Відповідно до постанови Смілянського MB ДВС Смілянського МУЮ Черкаської області від 25 липня 2014 року відкрито виконавче провадження №44147811 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 11 червня 2014 року по справі №911/970/14 про стягнення із Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»» заборгованості на загальну суму стягнення 6 990,74 грн.

Відповідно до змісту ст.115 Господарсько-процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну виконавчу службу'', державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

За статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону.

Згідно приписів статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Стаття 2 Закону України "Про виконавче провадження" прямо передбачає, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу.

Згідно із ч.1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Виконавчі дії - це заходи примусового виконання, перелік яких міститься в ст. 32 названого Закону, а саме: 1) звернення стягнення на майно боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Частиною 2 статті 30 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Шестимісячний термін щодо примусового виконання Смілянським МВ ДВС Смілянського МУЮ Черкаської області наказу господарського суду Київської області від 11 червня 2014 року по справі №911/970/14 сплив 25 січня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17 грудня 2015 року у справі №911/970/14, скаргу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» на бездіяльність Смілянського MB ДВС Смілянського МУЮ Черкаської області у виконавчому провадженні №44147811 при примусовому виконанні наказу господарського суду Київської області від 11 червня 2014 року по справі №911/970/14 задоволено повністю та визнано бездіяльність Смілянського MB ДВС Смілянського МУЮ Черкаської області у виконавчому провадженні №44147811 при примусовому виконанні наказу господарського суду Київської області від 11 червня 2014 року по справі №911/970/14 незаконною та протиправною.

Відповідно до постанови Смілянського MB ДВС Смілянського МУЮ Черкаської області від 05 листопада 2015 року закінчено виконавче провадження №44147811 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 11 червня 2014 року по справі №911/970/14 про стягнення із Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія НІКО-ТАЙС»» заборгованості на загальну суму стягнення 6 990,74 грн. на підставі пункту 10 ч. 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" та у зв'язку із тим, що Боржник працює у ТОВ «АДМ ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА» передано для подальшого виконання до ВДВС Подільського РУЮ міста Києва.

На час розгляду справи наказ господарського суду Київської області від 11 червня 2014 року по справі №911/970/14 не виконаний.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Якщо зобов'язання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимога позивача про стягнення інфляційних збитків та 3% річних з простроченої суми (при наявному грошовому зобов'язанні) грунтується на положеннях цивільного законодавства України, а не на положеннях господарського чи іншого договору.

Відповідно до п.5.4. постанови Пленуму Вищого господарського України №14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань» за приписом частини п'ятої статті 11 ЦК України грошове зобов'язання може виникати з рішення суду. Відтак, якщо певне зобов'язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим (наприклад, у зв'язку з прийняттям судового рішення про стягнення суми попередньої оплати в зв'язку з недопоставкою продукції), відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу.

Відповідач 1, як державний орган по виконанню судових рішень - проявив тривалу бездіяльність, що підтверджено ухвалою господарського суду Київської області від 17 грудня 2015 року у справі №911/970/14 за скаргою Позивача.

Згідно статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач реалізує своє право стягнення з Державного бюджету України втрат від інфляції, трьох процентів річних та судових витрат наявне грошове зобов'язання боржника, що не було виконано уповноваженою особою від імені держави - Смілянський MB ДВС Смілянського МУЮ Черкаської області.

Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого врядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Спеціальний порядок відшкодування збитків, заподіяних державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження відсутній, загальні підстави притягнення до відповідальності за заподіяння шкоди визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України.

Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України).

У відповідності зі статтею 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно статті 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Частиною 2 статті 25 Бюджетного кодексу України передбачено, що відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Суд вважає, що мають місце необхідні умови відповідальності відповідача 1 щодо відшкодування шкоди позивачу:

- дії відповідача 1 суперечать приписам Закону України «Про виконавче провадження»;

- є наявним понесення збитків позивачем, які виразились у неотриманні позивачем грошових коштів у виконавчому провадженні №44147811 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Київської області від 11 червня 2014 року по справі №911/970/14;

- безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між протиправними діями відповідача 1 під час виконання судового рішення та заподіянні зазначених збитків у вигляді неотримання позивачем грошових коштів у визначеному в рішенні розмірі.

Таким чином, беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

У пункті 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зазначено, що у розгляді позовів про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями (бездіяльністю) державного виконавця, відповідачами можуть бути відповідні органи Державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державної казначейської служби України.

Виходячи з положень статті 56 Конституції України, статті 1173 Цивільного кодексу України, частини третьої статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», частини статті 25 Бюджетного кодексу України відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади (у даному випадку органу державної виконавчої служби) при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою за рахунок державного бюджету.

При розгляді позовів про відшкодування шкоди, заподіяної діями (бездіяльністю) органів державної виконавчої служби, співвідповідачами є відповідні органи Державного казначейства України (Державної казначейської служби України), до компетенції яких належить казначейське обслуговування бюджетних коштів. При цьому, не вимагається наявність порушення вказаними органами прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Пунктом 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір не справляється за подання, зокрема, позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Отже, позивач ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір стягується з відповідача в доход державного бюджету України.

На підставі ст. 49 ГПК України з відповідача 1 підлягають стягненню в доход державного бюджету України судовий збір в сумі 1378 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з держави за рахунок державного бюджету через Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області (18000, м. Черкаси, бул. Шевченка, 185, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (03187, м Київ, вулиця Академіка Заболотного, 38, офіс 23, ) 161 грн. 31 коп. трьох процентів річних, 2 537 грн. 64 коп. інфляційних.

3. Стягнути з Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області (20700, Черкаська область, м.Сміла, вул. Щорса, 6, ) - 1378 грн. 00 коп. судового збору в доход Державного бюджету України через державну податкову інспекцію у м.Черкаси Головного управління ДФС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси) для зарахування на реєстраційний рахунок №3002, отримувач - УДКСУ у м. Черкаси, код - 38031150, банк - ГУДКСУ у Черкаській області, МФО - 854018, код бюджетної класифікації - 22030101 за розгляд справи в господарському суді Черкаської області.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

СУДДЯ В.В. Потапенко

Повне судове рішення складено 29 вересня 2016 року.

Суддя В.В. Потапенко