ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.09.16р. Справа № 904/7404/16

За позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м.Київ

до комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА", м.Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором №559/14-ТЕ-3 від 27.11.2013р.

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: представник ОСОБА_1 - довіреність № 00.01.186 від 01.03.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ (далі по тексту - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа", м.Кам'янське, Дніпропетровська область (далі по тексту - відповідач) про стягнення 349841,21грн. пені; 50934,01грн. трьох відсотків річних; 997086,32грн. інфляційних втрат.

Судові витрати по справі позивач просив суд стягнути з відповідача.

За результатами розгляду позовної заяви від 23.08.2016р. за вих.№14/2-1262 ухвалою суду від 29.08.2016р. порушено провадження по справі та призначено слухання на 22.09.2016р.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 13.09.2016р. з відміткою представника позивача про отримання ухвали суду 09.09.2016р.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 13.09.2016р. з відміткою представника відповідача про отримання ухвали суду 09.09.2016р. та явкою представника в судове засідання.

22.09.2016р. стороні, яка бере участь у розгляді справи, роз'яснено її процесуальні права та обов'язки, в тому числі заявляти відводи. Відводи не заявлені.

Інших усних та письмових заяв і клопотань не заявлено.

Господарський суд розпочав розгляд справи по суті.

Повноважний представник позивача в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Повноважний представник відповідача в судовому засіданні проти позову частково заперечує, просить суд зменшити суму пені та інфляційних втрат, про що подав відзив на позов та клопотання про зменшення пені.

Суд заслухав пояснення представника відповідача щодо предмету позову.

В судовому засіданні дослідженні надані сторонами та наявні в матеріалах справи докази.

В судовому засіданні оглянуто всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір.

Суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи вимоги статті 69 Господарського процесуального кодексу України щодо строків розгляду справи у судовому засіданні, яке відбулося 22.09.2016р. в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2013р. між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі по тексту - позивач, продавець) та комунальним підприємством Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" (далі по тексту - відповідач, покупець) укладено договір №559/14-ТЕ-3 купівлі-продажу природного газу (далі по тексту - договір), за умовами п. 1.1 якого позивач зобовязується передати у власність відповідачу у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а відповідач зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору (з урахуванням змін внесених додатковою угодою №2 від 30.04.2014р.) газ, що продається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що позивач передає відповідачеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 31587,768тис. куб. м., в тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м.).

Як зазначено у п. 3.3. Договору, приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

В п. 3.4. Договору зазначено про те, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, відповідач зобов'язується надати позивачеві підписані та скріплені печаткою відповідача та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Позивач не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути відповідачеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

За приписами п. 5.1 Договору ціна (граничний рівень ціни) на газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування встановлюється НКРЕ.

Згідно з п. 5.2 Договору (з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 17.01.2014р.) ціна за 1000 куб. м газу становить 1091,00грн. з урахування збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без врахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 1091,00грн., крім того ПДВ - 20 % - 218,20грн., всього з ПДВ - 1309,20грн.

Відповідно до пункту 6.1 Договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором (п. 7.1. Договору).

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у разі невиконання відповідачем пункту 6.1. умов цього Договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічних можливостей. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Як зазначено у п. 9.3. Договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю 5 років.

Цей Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині поставки газу до 31.12.2014р., а в частині розрахунків до їх повного здійснення (п. 11 Договору).

Як зазначає позивач, на виконання умов вищезазначеного Договору, позивач передав у власність відповідача передбачений Договором газ в період з січня по грудень 2014 року на загальну суму 27876120,05грн., що підтверджують Акти приймання-передачі природного газу (а.с.23-31).

Позивач звертає увагу суду на те, що відповідач за поставлений природний час вчасно не розрахувався чим порушив умови п. 6.1. Договору.

Станом на час звернення позивача до господарського суду з даною позовною заявою відповідач повністю розрахувався з позивачем за отриманий газ, однак з порушенням строків у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою в якій просить суд стягнути з відповідача-2 в примусовому порядку 349841,21грн. пені; 50934,01грн. трьох відсотків річних; 997086,32грн. інфляційних втрат.

Відповідач скористався правом на судовий захист, надав відзив на позов в якому визнав частково необґрунтованим розрахунок інфляційних втрат, який здійснено позивача. Надав власний контррозрахунок та вважає, що обґрунтованою сумою інфляційних втрат є 902942,87грн.

Згідно з частиною другою статті 43 та статтею 33 Господарського кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (стаття 32 цього Кодексу).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами процесуального законодавства, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, яка також передбачає, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору погасив заборгованість за природній газ з порушенням встановленого договором строку.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (ч. 2 ст.193, ч. 1 ст.216 та ч. 1 ст.218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено, зокрема пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено ст.549 Цивільного кодексу України, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Так, пунктом 7.2. Договору передбачено, що у разі невиконання відповідачем пункту 6.1. умов цього Договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічних можливостей. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

На підставі п. 7.2. Договору позивачем була нарахована пеня у розмірі 349841,21грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищезазначеної норми чинного законодавства України позивачем нараховані інфляційні витрати у розмірі 997086,32грн. та 50934,01грн. трьох відсотків річних.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, перевіривши правильність розрахунків як позивача, так і відповідача, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме підлягає задоволенню 902942,87грн. інфляційних втрат та 50934,01грн. три відсотки річних.

Перевіривши розрахунок пені здійснений позивачем господарський суд визнав його вірним.

Відповідач звернувся до суду з клопотанням про зменшення розміру пені, яке обґрунтовано тим, що останній є соціально значущим підприємством в життєдіяльності міста

Кам'янське (Дніпродзержинськ).

Відповідно до п. 2.2. Статуту відповідача, предметом господарської діяльності підприємства є забезпечення безперебійного постачання споживачам теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання.

Отже, відповідач не є кінцевим споживачем теплової енергії, а є підприємством, яке було створено органами місцевого самоврядування саме для забезпечення надання таких важливих послуг.

Здійснення розрахунків перед постачальниками енергоносіїв, зокрема, позивачем за поставку природного газу залежить від розрахунків кінцевих споживачів таких послуг перед відповідачем.

Враховуючи неналежне виконання зобов'язань споживачів теплової енергії перед відповідачем, останній з порушенням встановлених договором строків здійснює сплату заборгованості на користь позивача.

Згідно з довідкою начальника відділу продаж відповідача, заборгованість за послуги теплопостачання станом на 12.09.2016р. становить:

- населення - 231191,00грн.;

- бюджет - 1068,30грн.;

- інші споживачі - 15491,20грн.

Загальний же розмір заборгованості споживачів теплової енергії перед відповідачем станом на 12.09.2016р. складає 247750,50грн.

Окрім того, на даний час, на виконанні у державних виконавчих службах перебуває значна кількість виконавчих документів щодо стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача, виконавче провадження по яким одночасно з вересня 2015 року було поновлено, оскільки сплинув строк процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу згідно положень Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Згідно звіту про фінансові результати за І півріччя 2016 року, підприємство відповідача є збитковим, збиток складає 60181000,00грн.

Отже, враховуючи вказані обставини відповідач просить суд зменшити розмір пені на 50%.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Як передбачено у п. 3 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

Так, відповідно до роз'яснень, наданих у підпункту 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 частина 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Господарський суд прийняв до уваги той факт, що відповідач є соціально значущим підприємством в життєдіяльності міста Кам'янське, суму основного боргу сплатив у повному обсязі, збитків відповідачу не завдано, відповідні докази відсутні. Враховуючи викладене господарський суд використовує надане йому право та зменшує суму пені на 50 відсотків.

Отже, стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 174920,61грн.

В порядку ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 19556,78грн., з урахуванням того, що 93,27% позовних вимог позивача судом задоволено.

Керуючись ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, ст.ст. 11, 202, 509, 525, 526, 530, 536, 549, 610, 612, 625, 629, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 199, 231, 232, 265, 266 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 33, 34, 36, 44, 49, 75, 80, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" (51914, Дніпропетровська область, м.Кам'янське, вул.Тритузна, 168; ідентифікаційний код 03342573) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) 174920,61грн. (сто сімдесят чотири тисячі дев'ятсот двадцять грн. 61 коп.) пені; 50934,01грн. (п'ятдесят тисяч дев'ятсот тридцять чотири грн. 01 коп.) трьох відсотків річних; 902942,87грн. (дев'ятсот дві тисячі дев'ятсот сорок дві грн. 87 коп.) інфляційних втрат; 19556,78грн. (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят шість грн. 78 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

27.09.2016 року

Суддя ОСОБА_2