КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2016 р. Справа№ 910/31608/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Чорної Л.В.

Сухового В.Г.

секретар судового засідання Білак В.Ю.

за участю представників:

від позивача: Чеботарьова І.Г. - за довіреністю оформленою належним чином;

від відповідача: Кравчик С.М. - за довіреністю оформленою належним чином;

розглянувши апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2016р.

у справі №910/31608/15 (суддя Нечай О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат за спожитий природний газ в розмірі 340 292 025,81 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення 340 292 025,81 грн., з яких 173 586 013,56 грн. заборгованості, 60 825 151,22 грн. пені, 3% річних у розмірі 6 684 175,69грн. та 99 196 685,16 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.04.2016р. у справі № 910/31608/15 позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованість в розмірі 173 586 013,56 грн., інфляційні втрати в розмірі 80 277 366,86 грн., 3% річних в розмірі 6 684 175,69 грн. та пеню в розмірі 30 412 575,61 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2016р. у справі №910/31608/15 в частині відмови у стягненні пені в розмірі 30 412 575,61 грн. та прийняти нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що оскаржуване рішення винесено місцевим господарським судом з недотриманням норм матеріального та процесуального права в частині зменшення пені, а саме ст.ст. 551, 617 ЦК України, ст.ст. 218, 233 ГК України, ст.ст. 4,4-2, 83 ГПК України, без дослідження усіх істотних обставин справи.

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" також звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило частково скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2016р. у справі №910/31608/15 та прийняти у цій частині нове про відмову позивачу у стягненні відсотків річних та інфляційних втрат з 14.05.2014р. повністю, а до 14.05.2014р.- з урахуванням контррозрахунку ПАТ "Київенерго" .

Апеляційна скарга вмотивована тим, що ,на думку відповідача, оскаржуване ним рішення винесено судом першої інстанції без урахування норм матеріального права. Зокрема, відповідач вказував, що застосування до правовідносин, які виникли між сторонами Договору, норм ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 7.1 Договору, в частині обов'язку боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, є неправомірним та незаконним, адже жодного прострочення такого зобов'язання не відбулось, зобов'язання відповідачем виконувались в порядку та строки, що передбачені чинним договором .Крім того, з 14.05.2014р. відсутні підстави для стягнення пені на суму заборгованості, передбаченої підпунктом 7.2. договору купівлі-продажу природного газу, та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України на ту ж суму, оскільки з прийняттям Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки", затвердженого постановою КМУ №217 від 18.06.2014р., та відкриттям рахунків з спеціальним режимом використання було змінено порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2016р. апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Публічного акціонерного товариства "Київенерго" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Кропивної Л.В., судді: Дикунська С.Я., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2016р. зазначені апеляційні скарги, прийнято до провадження та призначено до розгляду на 14.06.2016р.

07.06.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу ПАТ "НАК Нафтогаз України", в якому його представник просив залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким зменшити суму нарахованої позивачем пені до 1 грн., відмовити позивачу в стягненні відсотків річних та інфляційних втрат з 14.05.2014р. повністю, а до 14.05.2014р. з врахуванням контррозрахунку.

14.06.2016р. у судовому засіданні колегією суддів оголошено перерву до 29.06.2016р.

29.06.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке задоволено колегією суддів.

29.06.2016р. у судовому засіданні колегією суддів оголошено перерву до 06.07.2016р.

05.07.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копій постанов Вищого господарського суду України та Київського апеляційного господарського суду.

05.07.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.07.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г. у відпустці, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Чорна Л.В., Дикунська С.Я.

06.07.2016р. у судовому засіданні колегією суддів оголошено перерву до 03.08.2016р.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 02.08.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Дикунської С.Я. у відпустці, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Чорна Л.В., Пашкіна С.А.

03.08.2016р. у судовому засіданні від представника відповідача було надано клопотання про долучення документів до матеріалів справи та колегією суддів оголошено перерву до 23.08.2016р.

22.08.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилався на лист №26-5035/1.8-16 від 01.08.2016р. за підписом Заступника Голови правління ПАТ «НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_5 та Головного бухгалтера ОСОБА_6 , за змістом якого відбулося повне припинення зобов'язань НАК «Нафтогаз України» перед ПАТ «Київенерго» по договорам від 25.01.2016р. № 4439/16-БО-41 в сумі 143 976 517,74 грн., № 4440/16-БО-41 в сумі 40 266 323,23 грн., а всього на суму 184 242 840,97 грн., та повне припинення зобов'язання , шляхом часткового зарахування зустрічних зобов'язань ПАТ «Київенерго» перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» по договорам від 09.12.2013р. №1245/14-БО-41 у сумі 10 656 827,23 грн. та №1246/14-БО-41 у сумі 173 586 013,74 грн., а всього на суму 184 242 840,97 грн.

ПАТ «Київенерго» заперечувало зарахування, вважало недійсним відповідний односторонній правочин , у зв'язку з чим звернулося до господарського суду , який відкрив провадження у справі № 910/14909/16 . У зв'язку з відкриття провадження за його позовом відповідач вважав, що до розгляду справи № 910/14909/16 належить зупинити апеляційне провадження у справі, яка переглядається судом .

Судова колегія не вважає можливим задоволення клопотання відповідача і зупинення провадження у справі, яка нею переглядається, з тих мотивів, що проведення зарахування , про що повідомлено листом від 01.08.2016 р. , не впливає на розгляд спору, який закінчився прийнятим рішенням від 06.04.2016р. і законність якого переглядається судом. При цьому припинення зобов'язань, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог , є однім із способів припинення зобов'язань, сформованих на момент зарахування. Правомірність та наявність зобов'язань відповідача перед позивачем , підставою виникнення яких є Договір купівлі-продажу природного газу № 1246/14-БО-41 , у сумі 173 586 013,74 грн складає предмет доказування у справі, яка зараз переглядається судом апеляційної інстанції.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.08.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. на лікарняному, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Чорна Л.В., Суховий В.Г.

У судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення скарги відповідача, підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в стягнення пені та прийняти нове рішення в цій частині, яким стягнути з відповідача пеню у розмірі 30 412 575,61 грн., в іншій частині рішення залишити без змін. В свою чергу представник відповідача не погоджувався з мотивами апеляційної скарги позивача та вказував на незаконне прийняте рішення судом першої інстанції в частині стягнення відсотків річних та інфляційних втрат. Просив суд апеляційної інстанції задовольнити його апеляційну скаргу.

Заслухавши доводи сторін, повторно розглянувши справу, Київський апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягає частковому задоволенню, а рішення першої інстанції частковому скасуванню, тоді як у задоволенні апеляційної скарги відповідача належить відмовити з таких підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими законом суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 09.12.2013р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (відповідач, покупець) було укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 1246/14-БО-41 (Договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язувався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець - прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього Договору.

Пунктом 2.1 Договору продавець передає покупцеві для СВП "Київські теплові мережі" ПАТ "Київенерго" з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. газ обсягом до 197 360,00 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м):

Для ТД ?80 Гкал/год

МісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсяг
Січень28 605Квітень12 520Липень 938Жовтень6 610
Лютий28 635Травень1 545Серпень645Листопад19 425
Березень22 590Червень1 112Вересень980Грудень26 985
І кв. 79830ІІ кв.15177ІІІ кв.2563ІV кв.53020
Для ТД < 80 Гкал/год

МісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсяг
Січень8 845Квітень4 029Липень 349Жовтень2 155
Лютий8 655Травень732Серпень290Листопад5 672
Березень6 857Червень481Вересень484Грудень8 211
І кв. 24367ІІ кв.5242ІІІ кв.1123ІV кв.16038
Зі змісту пунктів 5.1 та 5.2 Договору випливає, що сторони погодилися , що ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ. Ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 3 459,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання газу, збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 17%.

Крім того, сторони встановили , що тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами складає 295,60 грн., ПДВ - 17 % - 50,25 грн., всього з ПДВ - 345,85 грн.

Отже, всього за 1000 куб.м. природного газу має бути сплачено 3 823,78 грн., крім того ПДВ - 17% 650,04 грн., всього з ПДВ 4 473,82 грн.

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

31.01.2014р. сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди викласти п. 1.2 Договору в наступній редакції " газ, що продається за цим Договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями".

З умов зазначеної Додаткової угоди до Договору вбачається, що сторони дійшли також згоди викласти з 01.01.2014р. п. 5.2 Договору в наступній редакції: " Ціна за 1000 куб.м. газу становить 2 448,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою - 20 %.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 287,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 57,40 грн., всього з ПДВ - 344,40 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 2 783,96 грн., крім того ПДВ - 20% - 556,79 грн., всього з ПДВ 3 340,75 грн.".

18.04.2014р. між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди викласти з 01.04.2014р. п. 5.2 Договору в наступній редакції " 5.2 Ціна за 1000 куб.м. газу становить 4 020,00 грн., без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2 %;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральним та розподільними трубопроводами - 287,00 грн., крім того ПДВ -20% - 57,40 грн., всього з ПДВ - 344,40 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 4 387,40 грн., крім того ПДВ - 20% - 877,48 грн., всього з ПДВ - 5 264,88 грн.".

22.05.2014р. сторонами було укладено Додаткову угоду № 3 до Договору, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди викласти з 01.05.2014р. п. 5.2 Договору в наступній редакції: " 5.2 Ціна за 1000 куб.м. газу становить 4 724,00 грн., без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2 %;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральним та розподільними трубопроводами - 355,00 грн., крім того ПДВ -20% - 71,00 грн., всього з ПДВ - 426,00 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 5 173,48 грн., крім того ПДВ - 20% - 1034,70 грн., всього з ПДВ - 6 208,18 грн.".

10.06.2014р. сторонами було укладено Додаткову угоду № 4 до Договору, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди викласти з 01.06.2014р. п. 5.2 Договору в наступній редакції: " 5.2 Ціна за 1000 куб.м. газу становить 4 724,00 грн., без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2 %;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральним та розподільними трубопроводами - 366,70 грн, крім того ПДВ -20% - 73,34 грн, всього з ПДВ - 440,04 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 5 185,18 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 037,04 грн., всього з ПДВ - 6 222,22 грн.".

16.09.2014р. сторонами було укладено Додаткову угоду № 5 до Договору, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди викласти з 01.09.2014р. п. 5.2 Договору в наступній редакції: " 5.2 Ціна за 1000 куб.м. газу становить 4 874,00 грн., без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2 %;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральним та розподільними трубопроводами - 366,70 грн., крім того ПДВ -20% - 73,34 грн., всього з ПДВ - 440,04 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 5 338,18 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 067,64 грн., всього з ПДВ - 6 405,82 грн.".

17.11.2014р. сторонами було укладено Додаткову угоду № 6 до Договору, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди викласти з 01.11.2014р. п. 5.2 Договору в наступній редакції: " 5.2 Ціна за 1000 куб.м. газу становить 5 100,00 грн., без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2 %;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральним та розподільними трубопроводами - 366,70 грн., крім того ПДВ -20% - 73,34 грн., всього з ПДВ - 440,04 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 5 568,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 113,74 грн., всього з ПДВ - 6 682,44 грн.".

16.12.2014р. сторонами було укладено Додаткову угоду № 7 до Договору, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди викласти з 01.09.2014р. п. 5.2 Договору в наступній редакції: " 5.2 Ціна за 1000 куб.м. газу становить 5 900,00 грн., без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2 %;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральним та розподільними трубопроводами - 366,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 73,34 грн., всього з ПДВ - 440,04 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 6 384,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 276,94 грн., всього з ПДВ - 7 661,64 грн.".

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору позивач поставив відповідачу протягом січня-грудня 2014 року природний газ на загальну суму 468 039 285,28 грн., вказана обставина підтверджується актами приймання-передачі природного газу.

За твердження позивача, відповідач систематично порушував встановлені Договором строки по оплаті за спожитий природний газ в період з січня 2014 року по грудень 2014 року, внаслідок чого утворилась заборгованості в розмірі 173 586 013,56 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Покупець, заперечуючи проти позову, зазначав, що в матеріалах справи відсутні сертифікати якості проданого газу, а тому неможливо встановити якість переданого товару та його відповідність вимогам нормативно-правових актів.

Згідно з п. 2.3 та п. 2.4 Договору за розрахункову одиницю газу приймається один кубічний метр, приведений до стандартних умов: (t) = 20 градусів Цельсія, тиск газу (Р) = 760 мм ртутного стовпчика (101,325 кПа). Фізико хімічні показники газу, який передається продавцем покупцеві в пунктах приймання-передачі, указаних у п. 3.1 цього Договору, повинні відповідати вимогам ГОСТу 5542-87 "Газы горючие природные для промышленного и коммунально-бытового назначения. Технические условия".

Відповідно до п. 3.4 Договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріпленні печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмові формі вмотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для статочних розрахунків між сторонами.

Проте, будь-яких доказів на підтвердження надання вмотивованих відмов від підписання актів приймання-передачі у зв'язку із невідповідністю газу вимогам нормативно-правових актів, матеріали справи не містять, і протягом виконання зобов'язань з поставки позивачем газу у спірний період відповідач не висловлював.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З огляду на відсутність доказів на підтвердження обставин , які звільняють відповідача від виконання грошових зобов'язань перед позивачем за поставлений газ в період з січня 2014 року по грудень 2014 року , висновок суду першої інстанції про задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості в оплаті у розмірі 173 586 013,56 грн. є обґрунтованим та не запереченим відповідачем.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 6 684 175,69 грн. та 99 196 685,16 грн. інфляційних втрат за час невиконання боржником грошових зобов'язань .

Згідно ст. 229 Господарського кодексу України та ст.625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Зі змісту пункту 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум, колегія зазначає, що в частині інфляційних втрат розрахунок невірний, заявлена позивачем сума більше ніж встановлена судом. Інша вимога позивача щодо стягнення 3% річних за розрахунком апеляційного суду є арифметично вірною.

Враховуючи вказане, суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним судом першої інстанції розрахунком інфляційних нарахувань у розмірі 80 277 366,86 грн. та 3% річних 6 684 175,69 грн., тож вимоги позову підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 60 825 151,22 грн. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки, передбаченої п. 7.2 Договору, то, врахувавши положення ч. 3 ст. 549, ч. 1 ст. 612 ЦК України, ч. 1 ст. 230, 231, ч. 6 ст. 232 ГК України, ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та пункт 9.3 Договору, здійснивши перерахунок пені і перевіривши розрахунки сторін, колегія зазначає, що заявлена позивачем сума нарахованї ним пені за час обґрунтована та документально доведена, тож з відповідача на користь позивача правомірно стягнені пені в розмірі 60 825 151,22 грн.

Однак, суд першої інстанції дійшов до висновку про можливість зменшення розміру заявленої позивачем пені вдвічі, пославшись на з доведеність відповідачем виняткових обставин для такого зменшення відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України, ст. 233 ГК України.

З таким висновком колегія суддів не може погодитись.

Так, відповідно до статті 233 ГК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

Частина 3 ст. 551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку.

Відповідно до абзацу 1 п. 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як вбачається з письмових пояснень відповідача, і які суд першої інстанції врахував при зменшенні нарахованої позивачем до стягнення пені, представник відповідач зазначав на складний фінансовий стан та збитковість підприємства, представником якого він є.

Утім , тяжкий фінансовий стан товариства не може вважатися безумовною підставою для застосування положень п. 3 ст. 83 ГПК України, адже, враховуючи положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник у випадку порушення грошового зобов'язання не може посилатися на неможливість його виконання через брак коштів.

Разом з цим фінансовий звіт відповідача за 2014р. та 2015р. дійсно підтверджує негативні тенденції фінансового становища підприємства відповідача, проте в даному випадку, як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку пені, загальний розмір нарахованої пені в сумі 60 825 151,22 грн. є значно меншим від розміру основного боргу, який стягується з відповідача і який ним не заперечений.

У свою чергу нарахована позивачем пеня в розмірі 60 825 151,22 грн. базується на умовах договору купівлі-продажу природного газу № 1246/14-БО-41 від 09.12.2013р., які в силу закону є обов'язковими для виконання, у тому числі для відповідача. Укладаючи договір купівлі-продажу природного газу, відповідач усвідомлював всі ризики його невиконання та свідомо, з доброї волі, погодився на умови поставки, і на заходи які забезпечують належне виконання цих зобов'язань. Здійснюючи господарську діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов'язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення.

Як зазначав відповідач, з матеріалів справи вбачається, що з загальної вартості отриманого газу на суму 468 039 285,28 грн. відповідачем було сплачено 294 453 271,54 грн., тобто зобов'язання було виконано майже на 70%, що на думку відповідача є свідченням виконувати свої зобов'язання належним чином. Проте, відповідач систематично порушував строки оплати за отриманий газ з 15.02.2014р. по 28.10.2015р.

Відповідач також звертав увагу господарського суду на ту обставину, що несвоєчасність розрахунків за поставлений природний газ відповідачем зумовлена, зокрема, значною дебіторською заборгованістю за поставлену теплову енергію бюджетним організаціям , для вироблення теплової енергії яким і використовується придбаний відповідачем природний газ за Договором, яка станом на 1 листопада 2015 перевищила 1 млрд 532,4 млн грн., з яких заборгованість бюджетних організацій складає понад 67 %.

Посилання відповідача на обставини, зокрема щодо складного фінансового стану підприємства, наявності непокритого збитку, великої дебіторської заборгованістю споживачів перед ним, можуть слугувати підставою для застосування приписів ст. 121 ГПК України. Однак відповідач на приписи вказаної статті ГПК України не посилався, та не просив ані про відстрочку виконання рішення суду в даній справі, а ні про розстрочку. Крім того відповідно до ч. 1 ст. 96, ч. 1 ст. 625 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями та боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання з огляду на приписи ст. 617 ЦК України та ст. 218 ГК України навіть за наявності поважних причин пропуску строку оплати.

У цьому зв'язку заперечення відповідача розцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що не звільняють відповідача від зобов'язань за договором і від наслідків такого невиконання.

Отже, оцінивши співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром стягуваного основного боргу, врахувавши ту обставину , що природний газ не є газом власного виробітку , а ввезений на митну територію України, апеляційний суд не вбачає підстав для зменшення пені, а тому мотиви, наведені у рішенні суду першої інстанції для такого зменшення, - такими, що відповідають змісту частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України , в силу чого воно підлягає скасуванню у частині висновків про часткового задоволення вимоги про стягнення пені.

За таких обставин справи, на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягає стягненню заборгованість в розмірі 173 586 013,56 грн., інфляційні втрати в розмірі 80 277 366,86 грн., 3% річних в розмірі 6 684 175,69 грн. та пені в розмірі 60 825 151,22 грн.

З огляду на встановлене, судова колегія дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні 30 412 575,61 пені, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2016р. у справі №910/31608/15 підлягає задоволенню. За встановлених обставин , апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2016р. у справі №910/31608/15 задоволенню не підлягає.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2016р. у справі №910/31608/15 - задовольнити.

2. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2016р. у справі №910/31608/15- залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2016р. у справі №910/31608/15- скасувати частково і прийняти нове рішення.

4. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5; ідентифікаційний код 00131305) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6; ідентифікаційний код: 20077720) заборгованість в розмірі 173 586 013 (сто сімдесят три мільйони п'ятсот вісімдесят шість тисяч тринадцять) грн. 56 коп., інфляційні втрати в розмірі 80 277 366 (вісімдесят мільйонів двісті сімдесят сім тисяч триста шістдесят шість) грн. 86 коп., 3% річних в розмірі 6 684 175 (шість мільйонів шістсот вісімдесят чотири тисячі сто сімдесят п'ять) грн. 69 коп. та пеню в розмірі 60 825 151 (шістдесят мільйонів вісімдесят двадцять п'ять тисяч сто п'ятдесят одна) грн. 22 коп. та 172 541 (сто сімдесят дві тисячі п'ятсот сорок одна) грн. 88 коп. судового збору за подання позову. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5; ідентифікаційний код 00131305) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6; ідентифікаційний код: 20077720) судового збору у розмірі 200 970 (двісті тисяч дев'ятсот сімдесят) грн. 00 коп. за подання апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

7. Матеріали справи №910/21282/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.В. Чорна

В.Г. Суховий