ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2016 р.Справа № 922/3044/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гончарові В.В.

розглянувши справу

за позовом Харківського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України (м. Харків)
до ФОП ОСОБА_1 (м. Харків)
про стягнення 68000,00 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Александрова В.А. (дов.№23 від 28.07.2016 року), Галік В.В. (дов.№19 від 26.05.2016 року);

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, звернувся з позовом до Господарського суду Харківської області про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 68000,00 грн., з яких 34000,00 грн. штрафу та 34000,00 грн. пені.

Позовні вимоги вмотивовано передбаченим ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" правом позивача на нарахування пені на суму несплаченого відповідачем штрафу, нарахованого останньому у зв'язку з порушенням ним законодавства про захист від недобросовісної конкуренції.

Ухвалою суду від 12 вересня 2016 р. було прийнято позовну до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до слухання у судовому засіданні на 26 вересня 2016 р. об 11:30 год.

В призначене судове засідання 26 вересня 2016 р. з'явилися представники позивача. Позовні вимоги підтримали повністю, позов просили задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 26 вересня 2016 р. не з'явився, витребуваних судом документів не надав, про причину неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, яке долучене судом до матеріалів справи.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи й відсутність представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за позовною заявою позивача за наявними у справі і додатково наданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

За результатами розгляду справи № 2/01-230-13 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (надалі - Відділення) прийнято рішення від 28.11.2013 № 280-к (надалі - Рішення).

Пунктом 1 резолютивної частини Рішення визнано, що ФІЗИЧНА ОСОБА - ПІДПРИЄМЕЦЬ ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) та ФІЗИЧНА ОСОБА-ПІДПРИЄМЕЦЬ ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2), погодивши під час проведення торгів на закупівлю масла (з коров'ячого молока), які відбулись в грудні 2011 року, свої пропозиції конкурсних торгів з метою забезпечення перемоги ФОП ОСОБА_1, вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів.

За вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції згідно з пунктом 3 резолютивної частини Рішення на ФОП ОСОБА_1 накладений штраф у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Відповідно до частини третьої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за Рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання Рішення про накладення штрафу.

Копія рішення надіслана Відділенням ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом № 139 разом із супровідним листом від 28.11.2013 № 02-26/2-5226 та вручено особисто адресату 03.12.2013 для виконання.

Статтею 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

Відповідно до частини другої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення органів Антимонопольного комітету України є обов'язковими до виконання.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання Рішення. Цей строк не може бути відновлено.

ФОП ОСОБА_1 до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про визнання Рішення недійсним не зверталась.

Натомість, листом від 31.01.2014 ФОП ОСОБА_1 звернулась до Відділення з проханням розстрочити сплату штрафу згідно з Рішенням у сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень рівними частинами на дванадцять місяців.

Відповідно до розпорядження адміністративні колегії Харківського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України по справі №2/01-230-13 від 03.02.2014 №27-рп/к Про розстрочення сплати штрафу за рішенням від 28.11.2013 №280-к, адміністративна колегія Відділення постановила розстрочити сплату штрафу у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, рівними частинами до 05.01.2015, а саме:

до 03.03.2014 у розмірі 3 100 грн.;

до 03.04.2014 у розмірі 3 100 грн.;

до 05.05.2014 у розмірі 3 100 грн.;

до 03.06.2014 у розмірі 3 100 грн.;

до 03.07.2014 у розмірі 3 100 грн.;

до 04.08.2014 у розмірі 3 100 грн.;

до 03.09.2014 у розмірі 3 100 грн.;

до 03.10.2014 у розмірі 3 100 грн.;

до 03.11.2014 у розмірі 3 100 грн.;

до 03.12.2014 у розмірі 3 100 грн.;

до 05.01.2015 у розмірі 3 000 грн.

Частиною восьмою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що суб'єкт господарювання зобов'язаний протягом п'яти днів з дня сплати штрафу надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Як стверджує позивач, станом на 07.07.2016 жодних документів на підтвердження оплати штрафу ФОП ОСОБА_1 до відділення не надходило.

Таким чином, позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушено права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

У відповідності до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині:

1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;

2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб'єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій;

3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції;

4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції;

5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

Відповідно до частини сьомої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі несплати штрафу у строки, передбачені Рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Статтею 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має, зокрема, такі повноваження: звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв'язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також представляти територіальне відділення Антимонопольного комітету України без спеціальної довіреності в суді.

Згідно статті 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені та стосовно зобов'язання виконати Рішення органів Антимонопольного комітету України.

З огляду на вказану вище норму Постанови Пленуму Вищого господарського суду України вбачається, що початок перебігу строку нарахування пені повинен обчислюватися з 04.03.2014.

Згідно з частиною п'ятою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Отже, у зв'язку з простроченням сплати штрафу Харківським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України на ФОП ОСОБА_1 була нарахована пеня у розмірі 34 000,00 грн., починаючи з 04.03.2014 р. по 07.07.2016 р. включно.

Відповідно до частин сьомої і дев'ятої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню у судовому порядку. Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких підстав, з огляду на прострочення відповідачем оплати штрафу, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення 34 000,00 грн. штрафу та 34 000,00 грн. пені такими, що підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн., оскільки з його вини спір було доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 56-60 ЗУ "Про захист економічної конкуренції", ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ-ПІДПРИЄМЦЯ ОСОБА_1 штраф у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень та пеню у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень на загальну суму 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень із зарахуванням зазначеної суми до Державного бюджету України на рахунок 0010 управління Державної казначейської служби України у Фрунзенському районі м. Харкова, код УДКСУ 37999669, код бюджетної класифікації 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», символ звітності 106.

Стягнути з ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ-ПІДПРИЄМЦЯ ОСОБА_1 на користь Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України судовий збір у розмірі 1378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.10.2016 р.

Суддя Г.І. Сальнікова