Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Р І Ш Е Н Н Я

"27" вересня 2016 р. Справа № 927/707/16

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім" "Украгропром", вул. Щусєва, 36, м. Київ, 04060

Адреса для листування: вул. Борисоглібська, 6Б, м. Київ, 04070

Відповідач: Державне підприємство "Дослідне господарство "Іванівка" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України", вул. Перемоги, 5, с. Іванівка, Борзнянський район, Чернігівська область, 16433

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Національна академія аграрних наук України, вул. Суворова, 9, м. Київ, 01010

Предмет спору: про стягнення 3 231 535 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 29/06/16 від 29.06.2016

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 124 від 02.09.2016 р.;

ОСОБА_3 довіреність № 125 від 02.09.2016 р. , ОСОБА_4

довіреність 145 від 02.09.2016 р. (в судове засідання 27.09.2016 р не

зявились)

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: не з'явився

Рішення приймається після оголошених в судовому засіданні 20.09.2016 р та 26.09.2016 р. перерв відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача попередньої оплати 3 231 535,00 грн.

В судове засідання 08.09.2016 р. зявились представники позивача та відповідача. Представник третьої особи не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Так, судова кореспонденція, направлена на адресу третьої особи була нею отримана 04.08.2016 р.

Представник позивача до судового засідання надіслав на адресу суду клопотання про повернення надмірно сплаченої суми судового збору. Клопотання судом прийнято до розгляду.

Представник відповідача відзив на позов не надав; до судового засідання надіслав на адресу суду пояснення по справі та клопотання про відстрочення виконання рішення суду в разі задоволення позову. Суд прийняв клопотання до розгляду.

Представник відповідача усно визнав суму боргу та заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для вирішення спору з позивачем шляхом укладення мирової угоди. Усне клопотання судом задоволено та розгляд справи було відкладено.

В судове засідання 20.09.2016 року зявились представники позивача та відповідача, представник третьої особи не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представником позивача в судове засідання подано клопотання про призначення судової експертизи та додано до матеріалів справи, на виконання ухвали суду від 08.09.2016 року, документи. Суд долучив документи до справи.

Представник відповідача також надав суду відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позову у звязку із спливом строку позовної давності.

В судове засідання 26.09.2016 року зявились представники позивача та відповідача, представник третьої особи не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

До початку судового засідання представник позивача подав заперечення на клопотання відповідача про призначення експертизи, а представник відповідача уточнення клопотання про призначення експертизи. В судовому засіданні представник відповідача надав суду витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по експертній установі. Суд долучив документи до матеріалів справи.

До початку судового засідання 27.09.2016 року представник відповідача подав письмові пояснення та клопотання про приєднання до матеріалів справи документів. Суд задовольнив клопотання та долучив документи до матеріалів справи.

Представник відповідача також подав заяву про продовження строків розгляду справи.

В судове засідання 27.09.2016 року представник позивача подав заперечення на клопотання про призначення судової експертизи, яке було долучене до матеріалів справи.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд встановив:

Предметом заявленого позову є стягнення суми попередньої оплати по форвардному контракту № ФК 19/01-11-01 та додаткових угод до нього.

Позивачем позиція по заявленому позову не змінювалась, заяв та клопотань про зміну предмету або підстав позову не подавалось.

Відповідачем первісно визнано позовні вимоги, в подальшому позиція змінилась на невизнання позовних вимог з підстав пропуску позивачем та закінчення строку позовної давності, сумнівів щодо підписання додаткових угод №№3, 4 до форвардного контракту пізніше по періоду часу ніж фактично проставлені на них дати укладення таких додаткових угод.

19 січня 2011 року сторони уклали форвардний контракт № ФК 19/01-11-01, згідно п. 1.1. якого в порядку на умовах цього контракту продавець (відповідач) зобовязується передати покупцю (позивачу) у власність базовий актив, а покупець зобовязується прийняти та оплатити його у кількості, строки та за ціною передбаченою контрактом.

Згідно п. 2.1 контракту базовим активом (товаром) виступає (п. 2.1.1 2.1.8 контракту):

- ячмінь фуражний 3-й клас (товар 1) у кількості 750 тон; - жито групи «А» (товар-2) у кількості 489 тон; - овес фуражний (товар-3) у кількості 450 тон; - горох фуражний (товар 4) у кількості 25 тон; - яра віка фуражна (товар 5) у кількості 100 тон; - люпин (товар 6) у кількості 90 тон; - соняшник (товар 7) у кількості 330 тон; - гречка (товар 8 ) у кількості 120 тон.

Відповідно до п. 3.2. контракту строк поставки товару встановлюється наступний: для товарів 1,2,3,4,5 до 01.09.2011 року; для товарів 6,7,8 до 30.10.2011 року.

Поставка вважається здійсненою в момент підписання акта приймання передавання товару ( п. 3.3. контракту).

Ціна однієї тони товару в заліковій вазі встановлена сторонами контракту в сумі: для товару 1 1 750,00 грн.; для товару 2 2 500,00 грн.; для товару 3 3 500,00 грн.; для товару 4 4 800,00 грн.; для товару 5 1 500,00 грн.; для товару 6 - 2000,00 грн. ; для товару 7 2 500,00 грн.; для товару 8 1 800,00 грн. До ціни входять вартість доставки товару на елеватор, приймання та зберігання товару , відповідно до умов договору, укладеного між продавцем та елеватором, до моменту передачі товару покупцеві відповідно до умов п. 3.3. контракту, а також вартості послуг елеватору по переоформленню товару на покупця. Загальна вартість контракту складає 2 423 000,00 грн., є кінцевою і зміні не підлягає ( п. 4.1 4.4. контракту).

Відповідно до п. 5.1. контракту оплата вартості товару проводиться покупцем на умовах 100% попередньої оплати траншами за наступним графіком: перший транш в розмірі 60% вартості товару у строк до 01 червня 2011 року, другий транш в розмірі 30% вартості товару у строк до 01 серпня 2011 року та третій транш в розмірі 10 % вартості товару у строк до 15 вересня 2011 року.

Оплата проводиться у гривнях в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця. Зобовязання продавця вважаються виконаними з моменту списання останнього траншу з розрахункового рахунку покупця ( п. 5.2 5.3 контракту).

Умовами п.9.9. контракту сторонами досягнута домовленість , якщо продавець який одержав від покупця суму попередньої оплати, передав у власність покупцеві товар на суму меншу, ніж сума одержаної попередньої оплати, продавець зобовязаний за вибором покупця або повернути покупцеві залишок суми попередньої оплати, або передати кількість товару не до поставлену на залишок суми попередньої оплати.

14.07.2011 року сторони уклади додаткову угоду № 1 до контракту, якою пункти 2.1.1 та 4.1.1 виклали в новій редакції, відповідно до якої ячмінь (товар 1) значиться у кількості 750 тон та загальна вартість якого склала 1 200, грн. Також в додатковій угоді 1 в новій редакції викладено п. 4.4 контракту, згідно якого загальна вартість контракту складає 2 760 500,00 грн., є кінцевою та зміні не підлягає; у звязку із зміною ціни базового активу та загальної вартості контракту, оплату різниці загальної вартості , що виникла в результаті такої зміни покупець здійснює до 15 вересня 2011 р.

01 вересня 2011 року сторони підписали та скріпили печатками додаткову угоду № 2, згідно якої в новій редакції були викладені п. 2.1.2, 2.1.4 2.1.9, щодо найменування та кількості товару.; п. 3.3.2 визначає наступний строк поставки для товарів № 6,7,8,9 до 30.10.2011 року. Так, в новій редакції викладено розділ 4 контракту щодо ціни за одну тону товарі 1 9; загальна вартість контракту складає 3 846 100,00 грн., є кінцевою та зміні не підлягає. Додатковою угодою № 2 передбачено, що у звязку із зміною ціни базового активу та загальної вартості контракту, оплату різниці загальної вартості , що виникла в результаті такої зміни покупець здійснює оплату траншами в розмірах, погоджених сторонами в строк до 31.12.2011 р.

02 вересня 2011 року сторони уклали додаткову угоду № 3 до контракту якою змінили кінцевий строк поставки товару до 30.11.2013 року та строк дії контракту взагалі - до 31.12.2013 року.

03 жовтня 2011 року сторонами укладено додаткову угоду № 4 якою змінено п. 2.1.1 - 2.1.3 контракту щодо найменування та кількості товару; п. 2.1.4 2.1.9 - щодо ціни на товар 4 9.

На виконання умов договору позивачем було здійснено попередню оплату товару, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями:

- № 430204 від 20.04.2011 р. на суму 17 900,00 грн.; - № 430328 від 21.04.2011 р. на суму 65 400,00 грн.; - № 430396 від 22.04.2011 р. на суму 211 000,00 грн.; - № 430465 від 28.04.2011 р. на суму 37 500,00 грн.; - № 449682 від 06.05.2011 р. на суму 31 000,00 грн.; - № 449698 від 06.05.2011 р. на суму 53 680,00 грн.; - № 449843 від 19.05.2011 р. на суму 493 000,00 грн.; - № 449925 від 24.05.2011 р. на суму 6 871,98 грн.; - № 470153 від 09.06.2011 р. на суму 130 300,00 грн.; - № 470275 від 17.06.2011 р. на суму 509 500,00 грн.; - № 470847 від 22.07.2011 р. на суму 30 000,00 грн.; - № 470968 від 27.07.2011 р. на суму 5 285,00 грн.; - № 540844 від 11.08.2011 р. на суму396 000,00 грн.; - № 540958 від 17.08.2011 р. на суму 711 700,00 грн.; - № 585069 від 13.09.2011 р. на суму 61 363,02 грн.; - № 585218 від 19.09.2011 р на суму 10 000,00 грн.; - № 585252 від 20.09.2011 р. на суму 267 000,00 грн.; - № 585320 від 22.09.2011 р. на суму 500 000,00 грн.; - № 585338 від 23.09.2011 р. на суму 20 000,00 грн.; - № 585480 від 05.10.2011 р. на суму 85 000,00 грн.; - № 585488 від 05.10.2011 р. на суму 23 600,00 грн.; - № 585515 від 07.10.2011 р. на суму 21 208,32 грн.; - № 585568 від 12.10.2011 р. на суму 20 000,00 грн.; - № 585619 від 14.10.2011 р. на суму 250 874,24 грн.; - № 585771 від 20.10.2011 р. на суму 199 028,00 грн.; - № 585928 від 27.10.2011 р. на суму 69 800,00 грн.; - № 585979 від 28.10.2011 р. на суму 185 000,00 грн.; - № 586220 від 10.11.2011 р. на суму 20 000,00 гр.; - № 586242 від 11.11.2011 р. на суму 40 000,00 грн.; - № 586283 від 15.11.2011 р. на суму 413 191,00 грн.; - № 586435 від 22.11.2011 р. на суму 221 000,00 грн.

Загальна сума попередньої оплати позивача відповідачу за поставку товару становить 5 106 201,56 грн., що підтверджується платіжними дорученнями в матеріалах справи й сторонами не оспорюється.

11.01.2012 року, згідно матеріалів позовної заяви, відповідач повернув позивачу грошові кошти в сумі 1 260 101,56 грн. у звязку з чим сума попередньої оплати позивача відповідачу склала 3 846 100,00 грн.

Факт повернення 1 260 101,56 грн. представником відповідача підтверджено в судовому засіданні 27.09.2016 року та визнається сторонами.

В матеріалах справи містяться докази здійсненої відповідачем часткової поставки товару. Так, згідно видаткової накладної № 125/2 від 30 грудня 2011 року відповідач поставив позивачу товар: соняшник 3 клас 166.79 т., пшениця 5 клас 140 т. та гречка 50.85 т на загальну суму 586 110,00 грн. з ПДВ.

25 січня 2012 року відповідач , згідно накладної № 30 поставив позивачу 40 тон жита 4 класу на загальну суму 30 000,00 грн. з ПДВ. 10 жовтня 2012 року, відповідач поставив позивачу 13 т. люпину на загальну суму 26 000,00 грн. з ПДВ, що підтверджується накладною № 242 від 10.10.2012 р.

При цьому, 26 червня 2012 року позивач здійснив повернення товару постачальнику (відповідачу), а саме 2,06 т жита 4 класу на загальну суму 1 545,00 грн. з ПДВ. Товар отримано представником відповідача за довіреністю від 26.06.2012 р. ОСОБА_5

10 жовтня 2012 року позивач здійснив повернення постачальнику (відповідачу) 13 т люпину на загальну суму 26 000,00 грн. з ПДВ.

Факт повернення позивачем 26.06.2012 року та 10.10.2012 року товару представником відповідача підтверджено в судовому засіданні 27.09.2016 року та визнається сторонами.

Таким чином, позивач, на виконання умов контракту здійснив передоплату поставки товару (з врахування повернення відповідачем на суму 1 260 101,56 грн.) в розмірі 3 846 100,00 грн., відповідач, в свою чергу, здійснив часткову поставку товару на суму 642 110, 00 грн., але при цьому, позивач повернув товар відповідачу на суму 27 545,00 грн. у звязку з чим сума на яку позивач попередньо оплатив товар, а позивач не здійснених належної поставки становить 3 231 535,00 грн.

29.11.2013 року сторони склали, підписали та завірили печатками акт звірки взаємних розрахунків станом на 29.11.2013 року, згідно якого кінцеве сальдо по контракту становить 3 392 534,44 грн., що є заборгованістю відповідача перед позивачем.

Факт підписання акту представником відповідача підтверджено в судовому засіданні 27.09.2016 року та визнається сторонами.

19 травня 2014 року позивач склав вимогу № 19/05/14-02 в якій просив відповідача добровільно повернути суму заборгованості в розмірі 3 392 534,44 грн. на рахунок позивача протягом трьох календарних днів з моменту отримання вимоги.

Вимога направлялась позивачем відповідачу цінним листом з рекомендованим повідомленням 19.05.2014 року про що свідчать наявні в матеріалах справи копія фіскального чеку відділення поштового звязку та копія рекомендованого повідомлення в кому зазначено про отримання документів відповідачем 22.05.2014 року.

19 грудня 2014 року сторони підписали акт звірки взаємних розрахунків станом на 19.12.2014 року згідно якого заборгованістю відповідача перед позивачем становить 3 392 534,44 грн. Факт наявності тотожної заборгованості встановлено і в акті звірки взаємних розрахунків між сторонами станом на 20.04.2015 р. Факт підписання акту станом на 19.12.2014 року та на 20.04.2015 року представником відповідача підтверджено в судовому засіданні 27.09.2016 року та визнається сторонами

12 червня 2015 року відповідач надав позивачу гарантійний лист, згідно якого він повністю визнає заборгованість по форвардному контракту № ФК 19/01-11-01 від 19.01.2011 р. в сумі 3 392 534,44 грн. та гарантує сплату заборгованості відповідно визначеному в листі графіку.

Відповідач в поданих суду письмових поясненнях від 13.08.2016 року повністю визнав наявний борг перед позивачем. При цьому, в судовому засіданні 20.09.2016 року відповідач усно відмовився від визнання позову та заявив клопотання про проведення судової експертизу у звязку з тим, що у відповідача відсутні оригінали додаткової угоди № 3 та № 4 до контракту, а при вивченні їх копій, доданих позивачем до позовної заяви, відповідач припустив, що на них стоять не оригінали підпису колишнього виконуючого обовязку директора підприємства ОСОБА_6 Так, відповідач вважає, що вказані додаткові угоди могли бути виготовлені значно пізніше, коли вже сплив строк позовної давності за зобовязаннями по контракту. У звязку з цим відповідач просив призначити комплексну судову експертизу: почеркознавчу та технічну експертизу документів.

Усно в судовому засіданні 20.09.2016 року представник відповідача зазначив, що про існування вказаних додаткових угод відповідачу нічого не відомо та вони ніде ним не використовувались.

Відповідач також подав суду відзив на позов в якому просить відмовити в його задоволенні у звязку із спливом строків позовної давності.

Позивач, в свою чергу, надав суду заперечення на клопотання відповідача про призначення експертизи в якому зазначив, що відповідачу не могло бути не відомо про існування додаткових угод до контракту № 3 та № 4 оскільки в постанові Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.07.2013 року (яка залишена в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2013 р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.09.2015 р.) по справ № 825/2721/13-а за позовом ДП «ДГ «Іванівка» до Бахмацької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення рішення, значиться: «… позивачем укладено додаткові угоди до форвардних контрактів № ФК 09/09-10-06 від 09.09.2010 та № ФК 19/01-11-01 від 19.01.2011 р (том № 1 а.с. 55-60,64), відповідно яких продовжено строк поставки продукції до 31.12.2013 та змінено базовий актив контракту, відповідно до яких поставляються власновирощена сільськогосподарська продукція 2011-2013 року…».

Таким чином, позивач в запереченні на клопотання відповідача про призначення експертизи стверджує, що відповідачем в 2013 році до Чернігівського окружного адміністративного суду подано додаткові угоди до контракту № 3 та № 4 та використано їх в судовому процесі по справі № 825/2721/13-а.

Позивачем також зазначено, про недоцільність призначення судової експертизи, оскільки її результати не матимуть жодного значення для прийняття рішення по справі, оскільки якщо навіть буде доведено, що додаткові угоди № 3 та № 4 до контракту були виготовлені пізніше строк позовної давності не закінчиться 01.09.2014 року, оскільки його перебіг переривається через підписання відповідачем в межах строків позовної давності актів звірки взаєморозрахунків по контракту та визнанням встановлених в них розмірів заборгованості перед позивачем.

В судове засідання 26.09.2016 року представник позивача подав уточнене клопотання про призначення судової експертизи з визначеною експертною установою та переліком питань для експерта, а саме просить призначити експертизу з метою визначення давності виготовлення додаткових угод №№3,4.

Відповідач мотивує необхідність призначення експертизи щодо визначення давності додаткових угод тим, що це вплине на строк позовної давності по справі.

До початку судового засідання 27.09.2016 р. відповідач подав клопотання про долучення до справи документів, письмові пояснення керівника та заяву з проханням продовжити розгляд справи на 15 днів.

Представник позивача надав суду заперечення на клопотання про призначення експертизи в якому він зазначає, що невідповідність дати підписання (укладання) додаткових угод не є підставою для визнання їх не дійсними, а може лише свідчити про дату набрання ними законної сили, повторно зауважив, що результати експертизи н вплинуть на обставини справи в тому числі не зменшать зобовязань відповідача перед позивачем та не вплинуть на строк позовної давності , у звязку з чим позивач просив суд відмовити в задоволенні клопотання позивача про призначення експертизи.

Суд вважає доводи позивача обґрунтованими та відмовляє відповідачу в призначені судової експертизи виходячи з наступного:

Відповідно до приписів статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України). Статтею 264 вказаного Кодексу унормовано, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пунктом 4.4.1. постанови Пленуму вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», визначено, що у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати:

визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Так, підписання відповідачем в особі головного бухгалтера та директора підприємства, актів звірки взаємних розрахунків з позивачем 29.11.2013 року, 19.12.2014 року та 20.04.2015 року є дією, яка, у розумінні приписів наведених норм, свідчить про визнання відповідачем свого боргу та перериває строк позовної давності.

Згідно із частиною 4 статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно обирає форми його організації, однією з яких є введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером. Частиною 7 цієї ж статті встановлено, що головний бухгалтер, зокрема, організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій.

Зі змісту вказаних законодавчих положень вбачається наявність повноваження у головного бухгалтера на підпис акта звірки взаєморозрахунків. Як встановлено судом, акти підписані головним бухгалтером (29.11.2013 року, 19.12.2014 р.) та директором (20.04.2015 року ) і скріплені печаткою підприємства - відповідача.

Кінцевий строк поставки за контрактом встановлено1.09.2011 року та 30.10.2011 року, повернення товару позивачем та прийняття його відповідачем відбулось 10.10.2012 року , що є фактичною дією вчиненою в межах контракту. А тому , підписання 29.11.2013 року першого акту звірки здійснено в межах строку позовної давності та перериває його строк, а тому всі інші акти та гарантійний лист від 12.06.2015 року слід вважати діями вчиненими в межах строків позовної давності та його переривання. В межах строків позовної давності заявлена 19.05.2014 року позивачем вимога № 19/05/14-02 та направлена відповідачу.

Відповідачем не заперечені та не надано докази в спростування обставин підписання актів звірки, складання керівником гарантійного листа, таким чином суд встановив, що акти звірки та гарантійний лист були підписані уповноваженими представниками сторін, складені станом на 29.11.2013 року, 19.12.2014 року та 20.04.2015 року, 12.06.2015 року тобто в межах строку позовної давності, і визначають фактично відповідачем заборгованість за контрактом та переривають строк позовної давності.

Позиція відповідача щодо необізнаності про укладення додаткових угод №№3,4 припущення щодо укладення та підписання додаткових угод №№3,4 в пізніший період ніж вказано дати їх підписання не підтверджена належними та допустимими доказами, в той час як позивачем спростовується поданими доказами щодо обізнаності відповідача про наявність додаткових угод №№3,4 та їх використання відповідачем в якості доказів в процесі розгляду адміністративної справи.

Окрім того, слід зауважити, що відповідачем до клопотання про призначення експертизи надано оригінали додаткових угод №№2,3,4.

Суд вважає обґрунтованою позицію позивача щодо обізнаності відповідача про наявність додаткових угод №№3,4, в тому числі на дату винесення Чернігівським окружним адміністративним судом Постанови від 30.07.2013 року ( в межах строків позовної давності за контрактом ), а тому вважає, що встановлена в додатковій угоді №3 дата кінцевого строку поставки 30.11.2013 року є підтвердженням відсутності пропуску строку позовної давності позивачем при предявленні 01.08.2016 року позову до господарського суду Чернігівської області.

Описані вище позиції відповідача суд вважає намаганням відповідачем зловживати як процесуальними правами шляхом затягнути розгляд справи на тривалий час так й ухилитись від виконання обов'язку повернути позивачу попередню оплату.

Таким чином, з огляду на описане вище, суд приходить до висновку, що на момент звернення з даною позовною заявою до суду 01.08.2016 року строк позовної давності позивачем не був пропущеним.

А тому , сформоване відповідачем клопотання про призначення експертизи, обґрунтоване на припущеннях та відсутності обізнаності, не впливає на можливість встановити судом фактів зобов'язання сторін за умовами контракту в межах строків позовної давності й в його задоволенні має бути відмовлено.

В судовому засіданні 27.09.2016 року судом було зясовано необхідність продовження розгляду справи на 15 днів з обґрунтуванням відповідачем поданням доказів. Представником відповідача надано пояснення суду, що йому потрібен час для зібрання доказів для проведення судової експертизи та складністю справи.

З огляду на те, що судом відмовлено в задоволенні клопотання про проведення експертизи, про що ухвалено в судовому засіданні 27.09.2016 року, суд вважає відсутніми підстави для продовження строку розгляду справи з мотивів недостатності часу для зібрання доказів для проведення експертизи, про що також було ухвалено в судовому засіданні 27.09.2016 року.

Згідно з приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. ст. 655, 692 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до приписів ст. 11 ЦК України зобовязання виникають з , в тому числі з договорів.

Умовами п.9.9. контракту сторонами досягнута домовленість , якщо продавець який одержав від покупця суму попередньої оплати, передав у власність покупцеві товар на суму меншу, ніж сума одержаної попередньої оплати, продавець зобовязаний за вибором покупця або повернути покупцеві залишок суми попередньої оплати, або передати кількість товару не до поставлену на залишок суми попередньої оплати.

Наведена умова контракту, предявлена позивачем вимога про повернення коштів , свідчить про обовязок відповідача повернути позивачу суму 3213535 грн., на яку відповідачем не поставлено товару за умовами контракту.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач, на виконання умов контракту, вчинив передоплату поставки товару, а відповідач не виконавши всій обовязок поставивши товар лише частково порушив умови договору, а тому зобовязаний повернути попередню оплату.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Суд погоджується з кінцевим розрахунком суми попередньої оплати позивача, перерахованої відповідачу, на яку відповідачем не здійснено поставку товару, вважає її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів повернення попередньої оплати суду не надав.

Відповідно до вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, зобовязання повинні виконуватись належним чином в установлений строк.

Оскільки відповідач, в порушення ст. 525,526,530 Цивільного кодексу України, взяті на себе зобовязання по поставці товару відповідач не виконав, кошти, а саме попередню оплату, на вимогу позивача не повернув, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю в сумі 3 231 535,00 грн.

Розмір судового збору, який має бути покладений на відповідача і становить 48 473,03 грн.

При цьому, позивач при поданні позову надав платіжне доручення №1014 від 26.07.2016 року про сплату судового збору в розмірі 86651,98 грн. й такий розмір є більшим ніж мав бути сплачений позивачем , виходячи з ціни позову (3231535 грн. х 1,5% = 48473,03 грн.) . А тому, відповідно до приписів Закону України «Про судовий збір» та враховуючи клопотання позивача, надмірно сплачений розмір судового збору 38178,95 грн. має бути повернутий з бюджету платнику, про що має бути зазначено в резолютивній частині цього рішення.

Таким чином, клопотання позивача про повернення судового збору підлягає задоволенню.

Заявлене відповідачем клопотання про відстрочку виконання рішення суду, обґрунтоване скрутним фінансовим становищем, складними цьогорічними погодними умовами, суд визнає недостатньо обґрунтованим з огляду на невиконання відповідачем обов'язку перед позивачем протягом тривалого часу й відсутністю доказів неможливості виконання поставок товару протягом 2011-2016 років, наявністю доходів за даними балансу та звіту про фінансові результати.

Керуючись ст.ст. 11, 256,264,261,525,526,530,615,611,629,655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 33, 35, 38, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

1. Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України (16433, Борзнянський район, Чернігівська область, с. Іванівка, вул. Перемоги, 5, , р/р 260058365 в ЧОД ВАТ Райффайзен Банк «Аваль», МФО 353348) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Украграпром» (04060, м. Київ, вул. Щусєва, 36, , п/р 6500 в філії ВАТ ОСОБА_7 у м. Києві, МФО 300744) суму попередньої оплати в розмірі 3 231 535,00 грн. та 48 473,03 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

2. Повернути з державного бюджету Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Украграпром» (04060, м. Київ, вул. Щусєва, 36, , п/р 6500 в філії ВАТ ОСОБА_7 у м. Києві, МФО 300744) суму 38178,95 грн. надлишково сплаченого судового збору платіжним дорученням №1014 від 26.07.2016 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи №927/707/16 .

Повне рішення складено 30.09.2016 року

Суддя І.А.Фетисова