ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2016 р.Справа № 922/2576/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в особі Харківського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (м. Харків)
до Харківського регіонального центру з гідрометрології (м. Харків)
про стягнення 18 878,85 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (дов. №1-22-1588 від 18.08.2016 року);

відповідача - ОСОБА_2 (дов. №36/01-28/825 від 31.08.16 року)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України в особі Харківського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Харківський РСП Украероруху), звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Харківського регіонального центру з гідрометрології на свою користь заборгованість, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань відповідно п. 5.11 договору оренди №4135-Н від 05.08.2009 та рахунків та актів здачі-прийому на відшкодування витрат по забезпеченню електроенергією. Відповідно вимог позовної заяви, заявлена до стягнення сума заборгованості без договору за спожиту електроенергію за період з квітня по грудень 2014 року становить 18878,85 грн. Судові витрати просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04 серпня 2016 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 15 серпня 2016 р. об 11:00 год.

Ухвалою суду від 15 серпня 2016 р. розгляд справи відкладено на 12 вересня 2016 р. о 10:30 год.

05.09.2016 року до канцелярії суду (вх. №28940/16) від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти позовних вимог та просив суд відмовити позивачу в позові повністю посилаючись на те, що згідно п.5.11 договору оренди №4135-Н від 05.08.2009 був укладений договір №40 від 26.06.2012 про відшкодування витрат "Балансоутримувачу" за забезпечення електроенергією "Орендаря". Додатковими угодами №1 від 26.03.2013 та №2 від 31.10.2013 дія договору №40 подовжувалась на наступні періоди і закінчилась 31 грудня 2013 року. Додатковою угодою №4 до договору оренди №40 від 26.06.2012 останній був розірваний за ініціативою позивача з 01.04.2014, тому всі посилання позивача на відповідні пункти цього договору безпідставні. Актів виконаних робіт та рахунків відповідач від позивача не отримував.

12.09.2016 року до канцелярії суду (вх.№29872/16 ) від представника позивача надійшов супровідний лист, в якому він просив суд долучити до матеріалів справи документи згідно додатку.

Суд, розглянувши клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи документів згідно додатку, вирішив за можливе задовольнити його.

В судовому засіданні 12 вересня 2016 р. було оголошено перерву до 20 вересня 2016 року о 11:00 год.

Представник позивача в судовому засіданні 20 вересня 2016 року просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні 20 вересня 2016 року проти позову заперечив.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

05.08.2009 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (орендодавець) та бюджетною установою Харківським обласним центром з гідрометеорології державної гідрометеорологічної служби Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи (орендар, відповідач) був укладений договір оренди №4135-Н (надалі договір оренди), за яким орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно частина нежитлових приміщень командно-диспетчерського пункту (інв.№9), площею 113,80 кв.м., частина аеродромно-диспетчерської вишки (інв.№31.31), площею 31,30 кв.м. та частина допоміжної диспетчерської вишки (інв.№31.32), площею 22,50 кв.м., загальною площею 167,60 кв.м., розміщене за адресою: м. Харків, вул. Стартова, 15 (далі майно), що перебуває на балансі Харківського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (балансоутримувач, позивач).

Відповідно до п. 5.11 договору оренди орендар зобовязується здійснювати витрати, повязані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна у тому числі на компенсацію плати за землю або договори з відповідними комунальними службами на надання комунальних послуг орендарю, з наданням орендодавцю копій цих договорів.

05.08.2009 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (орендодавцем), бюджетною установою Харківським обласним центром з гідрометеорології державної гідрометеорологічної служби Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи (орендарем) та Харківським регіональним структурним підрозділом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (балансоутримувачем) був підписаний акт приймання-передачі орендованого майна, за яким орендар прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, що вказане в договорі, яке згідно висновків балансоутримувача №23-1.10-672 від 31.07.2009 р. не потребує капітального ремонту, розміщене за адресою: м. Харків, вул. Стартова, 15, що перебуває на балансі Харківського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

В додатковій угоді №1 від 10.09.2012 р. до договору оренди сторони визначили в преамбулі договору оренди №4135-Н від 05.07.2009 р. і в додатку 1 "Акт приймання-передачі орендованого майна", що бюджетна установа - Харківський регіональний центр з гідрометеорології є правонаступником Харківського обласного центру з гідрометеорології державної гідрометеорологічної служби (орендар, відповідач).

20.11.2012 р. відповідач повернув Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області (орендодавцю) орендоване майно, а саме нежитлові приміщення будівлі аеродромно-диспетчерської вишки (інв.№31.31), площею 31,30 кв.м. та допоміжної диспетчерської вишки (інв.№31.32), площею 22,50 кв.м., розміщене за адресою: м. Харків, вул. Стартова, 15, що підтверджується актами приймання-передачі орендованого майна від 20.11.2012 р. по договору оренди №4135-Н від 05.08.2009 р., які підписані орендодавцем, орендарем та балансоутримувачем.

Додатковою угодою №1 від 12.12.2012 р. до договору оренди сторони продовжили строк дії договору оренди до 05.06.2015 р.

В додатковій угоді №2 від 12.12.2012 р. до договору оренди, в звязку з поверненням майна, що було в оренді, сторони виклали розділ 1 "Предмет договору" в абзаці першому п. 1.1 після слів "індивідуально визначене майно: (надалі майно)…" в новій редакції з 01.01.2012 р., а саме: "частина нежитлових приміщень командно-диспетчерського пункту (інв.№9), загальною площею 113,8 кв.м.", і далі за текстом".

В додатковій угоді №3 від 18.03.2013 р. до договору оренди сторони визначили, що балансова вартість майна станом на 01.01.2012 р. становить 109532,83 грн.

Додатковою угодою №4 від 12.12.2012 р. до договору оренди сторони продовжили строк дії договору оренди до 05.06.2018 р.

У відповідності до умов договору оренди №4135-Н від 05.08.2009 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір №40 про відшкодування витрат "Балансоутримувачу" за забезпечення електроенергією "Орендаря" від 26.06.2012 р. (надалі договір), за яким орендар (відповідач) відшкодовує витрати по забезпеченню електроенергією балансоутримувачу (позивач) на підставі договору оренди №4135-Н від 05.08.2009 р., яка використовується службою АМСЦ для надання послуг з метеорологічного забезпечення Харківського регіонального структурного підрозділу.

Згідно з п. 2.2 договору оплата за поставлену електроенергію орендарю здійснюється за тарифами АК "Харківобленерго", згідно розрахунку кількості електроенергії, якою забезпечується обладнання служби АМСЦ (додаток №2, який є невідємною частиною договору) та згідно місячним даним лічильника №015189.

Пунктом 2.5 договору сторони визначили, що орендар сплачує балансоутримувачу на підставі підписаного акту про відшкодування витрат та рахунку шляхом перерахування грошових коштів банківським переказом на рахунок балансоутримувачу протягом 10 банківських днів з моменту підписання.

Відповідно до п. 3.2.3 договору орендар зобовязується своєчасно вносити плату з 10 числа наступного місяця, вносити плату на рахунок балансоутримувача, згідно виставлених рахунків та актів відшкодування.

Згідно з п. 6.1 договору цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2012 р. Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України сторони встановили, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання, а саме з 01 січня 2012 р.

Пунктом 6.4 договору визначено, що чинність його припиняється внаслідок: закінчення строку дії договору на оренду приміщень; закінчення строку, на який його було укладено; загибелі орендованого майна; дострокового за взаємною згодою сторін або за рішення господарського суду; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

В додатку №2 до договору сторони узгодили розрахунок кількості електроенергії, якою забезпечується обладнання служби АМСЦ по місяцях та разом за рік, в додатку №2.1 до договору (прикладений розрахунок) найменування приміщення, технологічне обладнання, побутове обладнання та освітлення, а в додатку №3 однолінійну схему передачі електричної енергії Харківському регіональному ЦГМ у будинку КДП.

Також, сторони склали акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, який обумовлює взаємовідносини сторін з балансової належності та технічної експлуатації засобів електрозабезпечення користувача, і є додатком №4 до договору.

В додатку №5 до договору сторони узгодили взірець акту на відшкодування витрат по забезпеченню електроенергією.

Додатковими угодами №1 від 26.03.2013 р. та №2 від 31.10.2013 р. сторони внесли зміни в п. 2.1 розділу 2 "сума відшкодування, порядок розрахунків та оплати" і в п. 6.1 розділу 6 "строк чинності, умови зміни та припинення договору".

Так, в додатковій угоді №2 від 31.10.2013 р. сторони змінили п. 6.1. розділу 6 "строк чинності, умови зміни та припинення договору", виклавши перше речення у наступній редакції: "цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2013 р.".

Відповідач у листі №37-01-19/113 від 16.01.2014 р. просив позивача пролонгувати на перший квартал 2014 р. дію договорів, в тому числі й про відшкодування витрат "Балансоутримувачу" за забезпечення електроенергією "Орендаря".

Суд зазначає, що 11.04.2014 р. між позивачем та відповідачем була підписана додаткова угода №4 щодо розірвання договору №40 від 26.06.2012 р. про відшкодування витрат "Балансоутримувачу" за забезпечення електроенергією "Орендаря", в якій сторони дійшли до взаємної згоди розірвати вказаний договір з 01.04.2014 р., на виконання ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" №575/97-ВР від 16.10.1997 р. (із змінами та доповненнями).

В ч. 2 додаткової угоди №4 від 11.04.2014 р. сторони узгодили, що з моменту набрання чинності цієї додаткової угоди, зобовязання сторін, що виникли з договору, припиняються і сторони не вважають себе повязаними будь-якими правами та обовязками, що виникли із договору.

Суд зазначає, що норма цього договору передбачає припинення зобовязань на майбутнє, стосовно подачі електроенергії, але не звільняє від обовязку сплати за використану відповідачем електроенергію.

Позивачем були надані докази сплати АК Харківобленерго за використану електроенергію з квітня по грудень 2014 року, про що свідчать матеріали справи, в тому числі платіжні доручення, рапорти з вимогою здійснення передплати за оспорюваний період.

Як свідчать матеріали справи позивач неодноразово направляв листи, претензії про стягнення заборгованості.

Відповідачем у відповідях на листи не заперечується факт отримання та використання електроенергії, доказів про відсутність електропостачання у спірний період відповідачем надано не було.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

У відповідності до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язання виникають з договору або інших підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України та у ст. 174 ГК України.

Згідно з ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, до моменту розірвання договору, з січня по березень 2014р. відповідач використовував електроенергію для власних потреб, котра поставлялась орендодавцю. Відповідачем не надано ніяких заперечень стосовно нарахування сум за поставлену електроенергію позивачем за умов дії договору №40. За таких підстав колегія суддів приходить до висновку, що позивач надавав електроенергію відповідачу з квітня по грудень 2014 року. Отже фактично договір №40 виконувався сторонами, і сторони не приймали рішення щодо його розірвання.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вказані обставини та приймаючи до уваги вимоги ст. 526 Цивільного Кодексу України, а саме те, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача про стягнення заборгованості за отриману електричну енергію в період з квітня по грудень 2014 року в сумі 18878,85 грн. правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн., оскільки з його вини спір було доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Харківського регіонального центру з гідрометеорології (, МФО 851011, 61002 м. Харків, вул. Чернишевського, 48) на користь Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, в особі Харківського регіонального структурного підрозділу Украероруху (, 61031 м. Харків, вул. Стартова, 15, р/р 7405 в філії АТ Укрексімбанк у м. Харків, код банку 351618) заборгованість за спожиту електроенергію за період з квітня по грудень 2014 року в розмірі 18878,85 грн. та судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.09.2016 р.

Суддя ОСОБА_3