ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" вересня 2016 р. Справа № 926/2379/16

За позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ

до міського комунального підприємства Чернівцітеплокомуненерго, м.Чернівці

про стягнення 728368,63 грн.

суддя Дутка В.В.

представники

від позивача ОСОБА_1, довіреність від 11.06.2014р.

від відповідача ОСОБА_2, довіреність від 30.12.2015р.

СУТЬ СПОРУ: публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося з позовом до міського комунального підприємства Чернівцітеплокомуненерго про стягнення трьох процентів річних в сумі 34058,86 грн., інфляційних втрат у сумі 694309,77 грн.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем зобовязань по оплаті вартості одержаного природного газу за договором купівлі-продажу природного газу від 25.01.2013р. №13/3049-БО-38.

Ухвалою від 16.08.2016р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 31.08.2016р.

Ухвалою від 31.08.2016р. розгляд справи відкладено на 27.09.2016р.

Відповідач у відзиві від 26.09.2016р. позов визнав частково, не погоджуючись із розрахунком позивача стосовно трьох процентів річних та інфляційних нарахувань, просив стягнути на користь відповідача інфляційні в сумі 508278,16 грн. та три процента річних в сумі 33077,89 грн.

У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги, представник відповідача просив взяти до уваги розрахунок відповідача інфляційних втрат, трьох процентів річних, та задовольнити позов частково.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив таке.

25 січня 2013 року між ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та міським комунальним підприємством Чернівцітеплокомуненерго укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/3049-БО-38.

Відповідно до п. 1.1. Договору Продавець зобов'язався поставити Покупцю природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах Договору.

На виконання Договору Продавець з січня по грудень 2013 рік передав, а Покупець отримав природний газ разом на суму 55 017 122,01 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу (а.с.23-34).

Відповідно до п.4.1. Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяці поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Позивач зазанчає, що протягом періоду поставки Покупцем несвоєчасно проводились розрахунки за поставлений природний газ, чим останній порушив п.4.1 Договору.

Крім того, рішенням господарського суду Чернівецької області у справі № 926/1315/14 від 09.10.2014 з Відповідача на користь Позивача було стягнуто суму основного боргу 1 079 122,01 грн., 3% річних - 115 625,62 грн., пеню - 572 050,75 грн., інфляційні витрати - 136 544,99 грн. за прострочення оплати за природний газ поставлений у січні - грудні 2013р., які нараховані за період прострочення виконання зобовязання з 14.02.2013р. по 17.07.2014р.

Заборгованість в сумі 1 079 122,01 грн. за поставлений природний газ у грудні 2013р. не погашена на час розгляду цього спору.

З урахуванням наведених обставин, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача суму трьох процентів річних за поставлений природний газ у грудні 2013 року нарахованих за період прострочення виконання зобовязання з 18.07.2014р. по 05.08.2015р. у сумі 34058,86 грн. та інфляційних втрат за поставлений природний газ у грудні 2013р. нарахованих за період прострочення виконання зобовязання з 07.2014р. по 06.2015р. у сумі 694 309,77 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Чернівецької області від 09.10.2014 у справі № 926/1315/14 з відповідача на користь позивача стягнуто суму основного боргу 1 079 122,01 грн., 3% річних - 115 625,62 грн., пеню - 572 050,75 грн., інфляційні витрати - 136 544,99 грн. за прострочення оплати за природний газ поставлений у січні - грудні 2013р., які нараховані за період прострочення виконання зобовязання з 14.02.2013р. по 17.07.2014р. за договором купівлі-продажу природного газу № 13/3049-БО-38.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за договором купівлі-продажу природного газу № 13/3049-БО-38 становила 1 079 122,01 грн.

Зазначена обставина не підлягає доказуванню у відповідності до норм ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, оскільки встановлена, як зазначено вище судовим рішенням.

Заборгованість в сумі 1 079 122,01 грн. за поставлений природний газ у грудні 2013р. не погашена на час розгляду цього спору, що і не заперечує відповідач у відзиві на позов.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п. 7.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором.

Частиною 2 статті 625 ЦК України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункт 5.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2012 р. зазначено, що кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї. У п. 7.1 цієї Постанови вказано, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Розмір трьох процентів річних, визначений позивачем за період з 18.07.2014р. по 05.08.2015р. становить 34058,86 грн. є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв'язку з чим три процента річних підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», з урахуванням норм чинного законодавства та умов договору, встановив, що розрахунок інфляційних втрат у період з липня 2014р. по червень 2015р. в сумі 694 309,77 грн. розрахований на борг із урахуванням індексу інфляції за попередній період є невірним.

За приписами ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та три процента річних нараховуються з простроченої суми (основного боргу). Нарахування позивачем інфляційних втрат за прострочення сплати відповідачем основного боргу з урахуванням індексу інфляції є помилковим.

Як встановлено судом, заборгованість відповідача за договором становить 1 079 122,01 грн. Відтак, інфляційні втрати за період з липня 2014р. по червень 2015р. складають 620325,65 грн.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо прострочення відповідачем оплати отриманого природного газу, вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляційних втрат з урахуванням встановлених судом арифметично вірних розрахунків правомірні та обґрунтовані.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог, витрати по сплаті судового збору згідно част. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з міського комунального підприємства Чернівцітеплокомуненерго, (м.Чернівці, вул.Максимовича, 19-а, ) на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6 ) три процента річних 34058,86 грн., інфляційні втрати 620325,65 грн., судовий збір 9815,77 грн.

3. Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 73984,12 грн. інфляційних втрат.

4. Після набрання судовим рішенням законної сили видати наказ.

Повне рішення складено 27.09.2016р.

Суддя В.В.Дутка