ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27 вересня 2016 р. Справа № 903/458/16

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Освіта Плюс"

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету"

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Проінвестком"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1

про визнання недійсним договору

Головуючий суддя С.В. Бондарєв

Судді В.А. Пахолюк

ОСОБА_2

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3-директор; ОСОБА_4-договір від 21.06.2016р.

від відповідача 1: ОСОБА_5-дов. від 17.11.2015р.

від відповідача 2: н/з

від третьої особи: н/з

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представникам сторін розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учасникам судового процесу згідно ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки.

В судовому засіданні 27.09.2016 року відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: 24.06.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Освіта Плюс" звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Проінвестком" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, загальною площею 2542,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Сагайдачного Гетьмана, 6 від 24.05.2016р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Проінвестком", та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (який слугував підставою внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності за номером 14644469, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 297369654 від 24.05.2016р.).

В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що оскаржуваний договір купівлі-продажу від 24.05.2016р. не був спрямований на реальне настання правових наслідків, які ним обумовлені (ч. 5 ст. 203 ЦК України), а лише на те, щоб вивести з-під власності відповідача 1 належне йому нерухоме майно для уникнення виконання боргових зобов'язань перед позивачем та іншими особами.

Також представником позивача подано заяву про забезпечення позову від 24.06.2016р. (вх.№01-67/24/16), в якій він просив суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення, загальною площею 2542,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Сагайдачного Гетьмана, 6, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_6 "Проінвестком" (ідентифікаційний код: 35482021, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, буд.3, офіс 1).

Ухвалою суду від 29.06.2016р. порушено провадження по справі та призначено її до розгляду на 14.07.2016р. на 16:00год. У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову (вх.№01-67/24/16 від 24.06.2016р.) відмовлено.

Крім того, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1.

24.06.2016р. через відділ документального забезпечення та контролю суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1-надійшли письмові пояснення по суті позовних вимог вих.№17/01-16 від 07.07.2016р. (вх.№01-54/6200/16 від 11.07.2016р.) з додатками. Також зазначено, що вона ще не отримала примірника позовної заяви з додатками та просила суд надати можливість подати заперечення після отримання вказаних документів.

12.07.2016р. через відділ документального забезпечення та контролю суду від представника позивача надійшов супровідний лист від 11.07.2016р. (вх.№01-54/6233/16 від 12.07.2016р.), в якому повідомив про надіслання на адресу Приватного нотаріуса ОСОБА_1 копії позовної заяви та долучив до матеріалів справи опис вкладення до цінного листа від 08.07.2016р. з фіскальним чеком від 08.07.2016р., копії заяви від 11.07.2016р., листа №03-26/17571 від 11.07.2016р., листа №224 від 29.06.2016р., відповіді № від 29.06.2016р.

14.07.2016р. через відділ документального забезпечення та контролю суду від представника відповідача 1-Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету"-надійшло клопотання б/н від 13.07.2016р. (вх.№01-54/6354/16 від 14.07.2016р.), в якому він просить суд витребувати у Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області матеріали виконавчого провадження ВП №50739235, вказавши, що відсутні будь-які докази вчинення державним виконавцем дій стосовно повідомлення боржника (ОСОБА_6 "ЛБІ МНТУ") та уповноважених органів про вчинення 23.05.2016р. відповідного арешту та заборони відчуження майна. Вважає, що для з'ясування цих обставин (стосовно обізнаності ОСОБА_6 "ЛБІ МНТУ" та можливості обізнаності нотаріуса про існування заборони на відчуження спірного майна на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу) слід витребувати зазначені документи.

14.07.2016р. через відділ документального забезпечення та контролю суду від представника відповідача 1-Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету"-надійшло клопотання б/н від 13.07.2016р. (вх.№01-66/122/16 від 14.07.2016р.), в якому він просить відкласти розгляд спору на іншу дату, але не раніше 10.08.2016р., оскільки директор ОСОБА_6 "ЛБІ МНТУ" станом на 17.07.2016р. та по 07.08.2016. включно перебуває на лікуванні поза межами України, разом з тим просить продовжити строк розгляду спору в порядку ч.3 ст.69 ГПК України.

В судовому засіданні 14.07.2016р. та в додаткових поясненнях б/н від 14.07.2016р. (вх.№01-54/6369/16) представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задоволити останні в повному обсязі, додатково вказавши на невідповідність істотних умов оспорюваного договору фактичним обставинам. Зазначив, що відчужене приміщення фактично повністю не відповідає тому, що значиться як таке, що продається за спірним договором, оскільки з останнього вбачається, що продавець передає, а покупець приймає у власність належне продавцю на праві приватної власності нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Сагайдачного гетьмана, 6. Нежитлове приміщення що відчужується має загальну площу 2 542,7 кв. м., проте відчужений за оскаржуваним договором обєкт нерухомості являє собою єдине чотирьохповерхове адміністративно-господарське приміщення площею 4 293,5 кв.м., обєднане спільним фундаментом, дахом та внутрішніми комунікаціями, та є фактично іншим обєктом, ніж той, що значиться в оскаржуваному договорі.

Зауважив, що ціна відчуженого приміщення не відповідає його дійсній вартості, навіть балансовій, про яку йдеться в довідці відповідача 1 від 20.05.2016 р. за №223, у вказаній довідці відповідача 1 йдеться про те, що у ОСОБА_6 Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету станом на 01.05.2016р. перебуває на балансі нежитлове приміщення, загальною площею 2 485,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Сагайдачного гетьмана, 6, і має балансову вартість 837 405,47грн. В той же час, в оскаржуваному договорі відчужено приміщення загальною площею 2 542,7 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Сагайдачного гетьмана, 6, не зрозуміло яким чином логічно оцінено 57,6 кв.м. і куди ділась їх вартість.

Крім того, звернувся до суду з клопотанням б/н від 14.07.2016р. (вх.№01-68/60/16), в якому просив суд залучити в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Луцьку обєднану державну податкову інспекції ГУ ДФС у Волинській області, вказавши, що рішення в даній справі може вплинути на забезпечення реального стягнення з ОСОБА_6 Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету невиконаних зобовязань перед державою в особі Луцької ОДПІ зі сплати земельного податку та штрафних (фінансових) санкцій, всього на загальну суму 981390,44 грн., які підтверджені судовими рішеннями в адміністративних справах №803/248/14 та №803/1797/15, які набрали законної сили.

Водночас, звернувся до суду з клопотанням б/н від 14.07.2016р. (вх.№01-54/6370/16) про витребування у Головного управління статистики у Волинській області копій балансів ОСОБА_6 Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету, які подавались підприємством у 2012-2016 роках, вказавши, що в межах даної справи третьою особою без самостійних вимог щодо предмету спору на виконання ухвали суду від 29.06.2016р. надано копії запитуваних документів, в яких, серед іншого, міститься довідка відповідача 1 від 20.05.2016р. за №223 про те, що у ОСОБА_6 Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету станом на 01.05.2016р. перебуває на балансі нежитлове приміщення, загальною площею 2 542,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Сагайдачного гетьмана, 6, і має балансову вартість 837 405,47 грн.. Позивач вважає, що зміст вказаної довідки є сумнівним, а балансову вартість слід порівняти із даними про баланс відповідача 1, які подавались ним до органу статистики.

Крім того, звернувся до суду з усним клопотанням про накладення штрафу на відповідачів за ненадання доказів по справі.

Проти задоволення судом клопотання відповідача 1 про відкладення розгляду справи не заперечив.

Для зясування всіх істотних обставин справи та з метою її обєктивного, повного і всебічного розгляду, суд проходить висновку про задоволення клопотання представника відповідача 1 та витребовує у Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області копії матеріалів виконавчого провадження ВП №50739235.

Щодо клопотання представника позивача про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Луцької обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області, суд зазначає таке.

Згідно ст.27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду.

Згідно абз.5 п.1.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Суд дійшов висновку, що позивачем не обґрунтовано та судом не встановлено, яким чином у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи Луцьку обєднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Волинській області буде наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому щодо однієї з сторін по справі, а відтак відсутня необхідність залучення останніх до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Щодо клопотання представника позивача про витребування у Головного управління статистики у Волинській області (43000, Волинська область, м. Луцьк, вул. Шопена, 12) копій балансів ТОВ Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету, котрі подавались підприємством у 2012-2016 роках, суд зазначає таке.

Згідно ст.38 ГПК України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується, обставини, що перешкоджають його наданню, підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація, обставини, які може підтвердити цей доказ. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Суд приходить висновку, про часткове задоволення вказаного клопотання та витребовує у Головного управління статистики у Волинській області копії балансів ТОВ Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету, які подавались підприємством у 2016р.

Щодо клопотання представника позивача про накладення штрафу на відповідачів, то суд відхилив його як необгрунтоване.

Ухвалою суду від 14.07.2016р. з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, зважаючи на неявку відповідачів та третьої особи в судове засідання, неподання ними витребуваних судом доказів та необхідність витребування додаткових доказів по справі, клопотання представника відповідача 1, як винятковий випадок та у зв'язку з відпусткою судді, продовжено строк розгляду справи, та відкладено розгляд спору.

Зобовязано Перший відділ державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області в строк до 22.08.2016р. надати суду: копії матеріалів виконавчого провадження ВП №50739235.

Зобовязано Головне управління статистики у Волинській області в строк до 22.08.2016р. надати суду: копії балансів ОСОБА_6 Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету, які подавались підприємством у 2016р.

Позивачу направити копії додаткових пояснень сторонам по справі (надати суду докази).

01.08.2016р. через відділ документального забезпечення та контролю суду від третьої особи- Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 Володимирівни- надійшов до суду відзив на позовну заяву б/н (вх.№01-54/6717/16), в якому вона вказала, що вважає доводи щодо порушень, допущених під час посвідчення договорів купівлі-продажу від 24.05.2016р. необгрунтованими, а даний позов таким, що не підлягає до задоволення.

Зазначила, що під час нотаріальних дій нею відповідно до вимог ЗУ "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, здійснено усі необхідні заходи, а згідно з відомостями реєстрів спірне майно, а також будь-яке інше майно ОСОБА_6 Луцький біотехнічний інститут Міжнароного науково-технічного університету під заставою, арештом чи будь-якою іншою забороною не перебувало.

Зауважила, що доводи позивача стосуються не самого змісту по суті правочинів, а лише їх форми і впливають лише на права та обов'язки сторін цих договорів, а не на права позивача.

22.08.2016р. через відділ документального забезпечення та контролю суду від позивача надійшли до суду додаткові пояснення б/н (вх.№01-54/7523/16) на відзив третьої особи, в яких він позовні вимоги підтримав та просив суд задоволити останні в повному обсязі, вказавши, що сторона позивача визнає помилковість посилання но норми законодавства щодо обов'язковості існування висновку оцінки відчуженого об'єкту нерухомості, або визначення ціни у спосіб, передбачений п.39.2 ст. 39 ПК України. Зазначені в позовній заяві норми податкового законодавства дійсно на момент подачі позову втратили свою чинність. І іншої прямої імперативної норми на сьогоднішній день щодо цього стороні позивача не відомо.

Зазначив, що інші аргументи відзиву третьої особи щодо предмету спору не спростовують доводів про недійсність оскаржуваного договору, викладених в позові та в раніше поданих додаткових поясненнях.

Зауважив, що зміст оспорюваного правочину в частині відчуження об'єктів нерухомості за явно заниженою ціною, в період перебування сторони продавця в явно скрутному матеріальному становищі та за відсутності в нього будь-якого іншого майна, суперечить таким загальним засадам цивільного законодавства як добросовісність, розумність та справедливість, на яких має грунтуватися зобовязання, згідно п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України, а також суперечить меті діяльності відповідача 1, яка передбачена його статутними документами, а саме-отримання прибутку від своєї діяльності.

Вказав, що на його переконання, до відносин, які є предметом даного позову, не дивлячись на те, що розгляд справи відбувається не в процедурі банкрутства відповідача 1, слід на підставі аналогії закону застосувати норми ст. 20 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Крім того, клопотанням б/н (вх.№01-54/7522/16 від 22.08.2016р.), поданим через відділ документального забезпечення та контролю суду, долучив до матеріалів справи копію технічного паспорту на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Луцьк, вул. Сагайдачного гетьмана, 6.

29.08.2016р. через відділ документального забезпечення та контролю суду від відповідача 2- Товариства з обмеженою відповідальністю "Проінвестком" надійшов до суду відзив на позов б/н (вх.№01-54/7684/16), в якому він позов заперечив, посилаючись на те, що права позивача ніяким чином не стосуються факту правомірності укладення між ОСОБА_6 "Проінвестком" та ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" оскаржуваного у даній справі договору купівлі-продажу. Оскаржуваний договір не стосується і не порушує права та інтереси позивача. Позивач не є стороною договору купівлі-продажу, який укладено між відповідачами, даний договір не містить положень, що стосуються права та обов'язків позивача. Даний договір також не стосується майна позивача або його майнових чи немайнових права та обов'язків, а тому даний позов є безпідставним та необгрунтованим.

Зауважив, що оспорюваний договір відповідає вимогам чинного законодавства та відсутні підстави для визнання його недійсним. Наведений договір було спрямовано саме на купівлю-продаж нерухомого майна і за результатами його реалізації відповідне майно за оплату перейшло від продавця до покупця. За своїм змістом і наслідками, договір купівлі-продажу нежитлового приміщення посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 24 травня 2016 року, спрямований саме на настання обумовлених ним наслідків, а доводи позивача з приводу не спрямування такого договору на реальне настання обумовлених ним наслідків є лише необґрунтованими та ні чим не підтвердженими припущеннями.

Стосовно посилань позивача на факт накладення арешту на спірне майно постановою державного виконавця від 23.05.2016 зазначив, що станом на 24.05.2016р. тобто на дату укладення оскаржуваного договору купівлі-продажу ОСОБА_6 "Проінвестком", не було відомо про факт накладення арешту на відповідне майно на підставі постанови державного виконавця від 23.05.2016р.

Навпаки, ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" у відповідності до умов оскаржуваного договору (п. 5 договору) гарантувало, що відсутні будь-які права третіх осіб та обтяження стосовно відчужуваного приміщення. Наведені обставини було підтверджено і нотаріусом, який посвідчував договір, за результатами перевірки відомостей наявних в державних реєстрах стосовно об'єкту, що продається.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" отримувало від державної виконавчої служби копію постанови про арешт майна від 23.05.2016р. у визначений ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" спосіб та строки. Тобто, відсутні докази обізнаності відповідача-1 про факт існування відповідного арешту. Такий арешт не було відображено і у відповідних державних реєстрах, а отже і нотаріус при вчиненні нотаріальної дії з посвідчення оскаржуваного договору купівлі-продажу та перевіряючи наявність обтяжень (обмежень) на об'єкт продажу не міг знати про факт існування постанови державного виконавця про арешт майна ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" від 23.05.2016р. Як вбачається з п. 2 постанови державного виконавця про арешт майна ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" від 23.05.2016р. арешт на виконання такої постанови накладається з моменту її надходження.

Проте, така постанова на адресу ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" не направлялась та імовірно не направлялась і до установ, які посвідчують перереєстрацію права власності на майно, а отже факт виникнення арешту на підставі такої постанови не мав місця.

Стосовно оцінки відчужуваного об'єкту зауважив, що позивачем нормативно не обгрунтовано правомірність своїх доводів з цього приводу.

Так, в даному випадку позивач обґрунтовує свої посилання приписами п. 146.14 ст. 146 Податкового кодексу України.

Проте, дана норма виключена з податкового кодексу на підставі закону України №71-VIII від 28.12.2014р.

Посилання позивача на приписи п. 1.11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, також не є підставними, оскільки наведений пункт Порядку стосується угод між фізичними особами та не стосується правовідносин по спірному договору.

Долучив до матеріалів справи копії договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 24.05.2016р., акту прийому-передачі майна від 24.05.2016р. та рішення господарського суду Волинської області у справі №5004/725/12 від 03.08.2012р.

Представник позивача в судовому засіданні 30.08.2016р. позовні вимоги підтримав та просив суд задоволити останні в повному об'ємі.

Крім того, звернувся до суду з заявою б/н від 30.08.2016р. (вх.№01-54/7748/16), в якій просив суд стягнути з відповідачів солідарно понесені позивачем судові витати, в т.ч. витрати на правову допомогу в розмірі 5 500,00грн.

Долучив до матеріалів справи копії додаткової угоди №1 до договору б/н про надання правової допомоги від 21.06.2016р., акту №2 виконаних робіт від 29.08.2016р. та квитанцій до прибуткових касових ордерів.

Клопотанням б/н (вх.№01-54/7709/16 від 30.08.2016р.) долучив до матеріалів справи Звіт про оцінку вартості приміщень частини нежитлових приміщень будівлі /літер А-4/, саме підвалу та двох поверхів (1-й та 2-й) нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Луцьк, вул. Сагайдачного гетьмана, будинок 6 літер А4, загальною площею 2560,3кв.м.

В судовому засіданні 30.08.2016р. та у відзиві на позовну заяву б/н (вх.№01-54/7723/16 від 30.08.2016р.) представник відповідача 1- ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" позов заперечив, вказавши, що права позивача ніяким чином не стосуються факту правомірності укладення між ОСОБА_6 "Проінвестком" та ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" оскаржуваного у даній справі договору купівлі-продажу. Оскаржуваний договір не стосується і не порушує права та інтереси позивача. Позивач не є стороною договору купівлі-продажу, який укладено між відповідачами, даний договір не містить положень, що стосуються права та обов'язків позивача. Даний договір також не стосується майна позивача або його майнових чи немайнових права та обов'язків, а тому даний позов є безпідставним та необгрунтованим.

Зауважив, що оспорюваний договір відповідає вимогам чинного законодавства та відсутні підстави для визнання його недійсним. Наведений договір було спрямовано саме на купівлю-продаж нерухомого майна і за результатами його реалізації відповідне майно за оплату перейшло від продавця до покупця. За своїм змістом і наслідками, договір купівлі-продажу нежитлового приміщення посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 24 травня 2016 року, спрямований саме на настання обумовлених ним наслідків.

Позивач обґрунтовує свої посилання приписами п. 146.14 ст. 146 Податкового кодексу України.

Проте, дана норма виключена з податкового кодексу на підставі закону України №71-VIII від 28.12.2014р.

Посилання позивача на приписи п. 1.11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, також не є підставними, оскільки наведений пункт Порядку стосується угод між фізичними особами та не стосується правовідносин по спірному договору.

Отже, оскаржуваний договір купівлі-продажу укладений з дотриманням приписів ст. 203 ЦК України, а тому і відсутні законодавчо визначені підстави для визнання недійсним такого правочину в порядку приписів ст. 215 ЦК України.

Долучив до матеріалів справи копії статуту ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" (нова редакція), затвердженого протоколом №2 засідання загальних зборів ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" директором ОСОБА_7, договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 24.05.2016р., акту прийому-передачі майна від 24.05.2016р., рішення господарського суду Волинської області у справі №5004/725/12 від 03.08.2012р., наказів №25-А від 04.04.2002р., №1 від 23.05.2016р., №2 від 24.05.2016р., акту на списання основних засобів та фінансових звітів на 31.03.2016р. та на 30.06.2016р.

В судовому засіданні 30.08.2016р. представник відповідача 2- ОСОБА_6 "Проінвестком" позов заперечив з підстав, викладених ним у відзиві на позовну заяву.

Водночас, супровідним листом б/н (вх.№01-54/7724/16 від 30.08.2016р.) долучив до матеріалів справи копії статуту ОСОБА_6 "Проінвестком" (нова редакція), затвердженого загальними зборами учасників ОСОБА_6 "Проінвестком" протоколом №12 від 27.01.2015р., зареєстрованого 02.02.2015р. за №1030285, свідоцтва про державну реєстрацію ОСОБА_6 "Проінвестком", протоколу зборів №1 від 19.05.2016р., довіреності від 20.05.2016р., договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 24.05.2016р., акту прийому-передачі майна від 24.05.2016р., наказу ОСОБА_6 "Проінвестком" №04 від 24.05.2016р., акту приймання-передачі (переміщення) основних засобів.

В судовому засіданні 30.08.2016р. представник позивача звернувся до суду з клопотанням б/н (вх. №01-54/7747/16), в якому з метою ознайомлення з відзивами відповідачів просив суд відкласти розгляд справи.

Ухвалою суду від 30.08.2016р. з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, зважаючи на необхідність витребування додаткових доказів по справі, на підставі п. 3 ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладався.

Зобовязано Перший відділ державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області в строк до 05.09.2016р. виконати вимоги ухвали суду від 14.07.2016р. та надати суду: копії матеріалів виконавчого провадження ВП №50739235. Зобовязано Головне управління статистики у Волинській області в строк до 05.09.2016р. виконати вимоги ухвали суду від 14.07.2016р. та надати суду: копії балансів ТОВ Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету, які подавались підприємством у 2016р.

05.09.2016р. через відділ документального забезпечення та контролю суду від відповідача 1- Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету"-надійшли до суду додаткові пояснення б/н (вх.№01-54/7929/16), в якому він вказав, що права позивача, які виникли та виникнуть у нього на підставі, наведених ним у позові обгрунтувань ніяким чином не стосуються факту правомірності укладення між ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" та ОСОБА_6 "Проінвестком" оскаржуваного у даній справі договору купівлі-продажу.

У відповідності до п.2 оскаржуваного договору купівлі-продажу визначено, що за погодженням сторін продаж об'єкту вчинено за 837 405,47грн., а тому посилання позивача на ту обставину, що відповідний договір є недійсним через неправильність визначення його ціни є безпідставним, а будь-які посилання позивача на звіт про оцінку вартості частини нежитлових приміщень будівлі літери А-4 загальною площею 4239,5 м.кв., що розміщені в підвальному поверсі та першому і другому поверхах чотириповерхової будівлі (а саме приміщення з №1 по №32 у підвалі, з №1-1 по 1-52 на першому поверсі та з №2-1 по 2-49 на другому поверсі площею 2 560,3 м.кв.) за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Сагайдачного Гетьмана, є безпідставним, оскільки відповідний звіт про оцінку вартості майна замовлено не його власником, яким на той час був ОСОБА_6 "Проінвестком" та не на підставі договору, а в порушення приписів ст.ст. 10, 11 ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" здійснено на підставі адвокатського запиту адвоката ОСОБА_4, який до власника майна не має відношення та цей звіт за наповненістю документів на підставі яких він був зроблений, ні за предметом самого дослідження не стосується предмету розгляду у даній справі.

Стосовно посилань позивача на ту обставину, що оскаржуваний у даній справі договір є недійсним через те, що відчужуване за таким договором приміщення не відповідає тому, що продається за договором, зауважив, що предметом оскаржуваного договору є нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Сагайдачного, 6. Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 01.

Право власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Луцьк, вул. Гетьмана Сагайдачного, 6, загальною площею 2 542,7 кв. м. виникло у Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" на підставі судового рішення, яке вступило в законну силу і саме це приміщення було відчужено ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" на користь ОСОБА_6 "Проінвестком" на підставі оскаржуваного у даній справі договору купівлі-продажу.

Тобто, у ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" наявний правовстановлюючий документ (судове рішення №5004/725/12 від 03.08.2012р.), яким чітко визначено об'єкт нерухомого майна та його площу і саме на підставі такого правовстановлюючого документу відбулось відповідне відчуження.

Таким чином, будь-які посилання позивача на ту обставину, що відчужуване за оскаржуваним договором приміщення не відповідає тому, що продається є безпідставним і таким, що не заслуговує на увагу.

Стосовно посилань позивача на невідповідність спірного договору вимогам чинного законодавства зазначив наступне.

У відповідності до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 24 травня 2016 року, ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" передає, а ОСОБА_6 "Проінвестком" приймає у власність належне ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" на праві власності нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Сагайдачного, 6. Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 01. Нежитлове приміщення, що відчужується, має загальну площу 2 542,7 кв.м та розташоване на земельній ділянці площею 0,9931 га, кадастровий номер :34:065:0004, яка належить на праві комунальної власності Територіальній громаді міста Луцька в особі Луцької міської ради, цільове призначення - для будівництва та обслуговування адміністративно-навчального комплексу.

У відповідності до п. 1 договору нежитлове приміщення, що продається, належить ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" на підставі рішення господарського суду Волинської області у справі № 5004/725/12 від 03.08.2012р. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 травня 2016 року номер запису про право власності 14625788, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 59697338, видана приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 23 травня 2016 року.

У відповідності до п. 2 договору сторони погодили його вартість та визначили, що ОСОБА_6 "Проінвестком" зобов'язується оплатити наведену вище суму до 24 травня 2017 року.

Тобто строк оплати по зазначеному договору наразі не настав.

Згідно із п. 3 договору відповідно до ст. 334 ЦК України право власності ОСОБА_6 "Проінвестком" на вказане нежитлове приміщення підлягає державній реєстрації та виникає з дня такої реєстрації.

ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" надає згоду на реєстрацію за ОСОБА_6 "Проінвестком" права власності на нежитлове приміщення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з моменту підписання цього договору .

Передача нежилого приміщення, що відчужується, здійснюється шляхом підписання сторонами акту прийому-передачі в день підписання цього договору.

Вказав, що 24.05.2016р. між ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" та ОСОБА_6 "Проінвестком" було підписано акт приймання-передачі, яким засвідчено, що на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 24 травня 2016 року, продавець передав, а покупець прийняв нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Сагайдачного, 6. Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 01. Нежитлове приміщення, що відчужується, має загальну площу 2 542,7 кв.м та розташоване на земельній ділянці площею 0,9931 га, кадастровий номер :34:065:0004, яка належить на праві комунальної власності Територіальній громаді міста Луцька в особі Луцької міської ради, цільове призначення - для будівництва та обслуговування адміністративно-навчального комплексу.

Отже, виконанням наведених вище положень договору, а також самим фактом його укладання ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" засвідчило та реалізувало намір здійснити відчуження відповідного майна та отримати за це кошти, а ОСОБА_6 "Проінвестком" засвідчило та реалізувало намір придбати у власність відповідне майно.

Наведений договір було спрямовано саме на купівлю-продаж нерухомого майна і за результатами його реалізації відповідне майно за оплату перейшло від продавця до покупця.

Тобто, за своїм змістом і наслідками, договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 24 травня 2016 року, спрямований саме на настання обумовлених ним наслідків.

За таких обставин, оскаржуваний договір купівлі- продажу не суперечить законодавству, а доводи позивача з цього приводу є надуманими і безпідставними.

Зауважив, що позивач не є стороною договору купівлі-продажу, який укладено між ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" та ОСОБА_6 "Проінвестком", даний договір не містить суджень про права та обов'язки позивача. Відповідний договір також не стосується майна позивача або його майнових чи немайнових прав і обов'язків.

Таким чином, оскільки позивач не має прав та обов'язків по оспорюваному договору купівлі-продажу, а відтак, такий договір не стосуються прав та обов'язків позивача, та не входить до сфери його охоронюваних законом інтересів, то відповідно і задоволення позову про визнання такого договору недійсним не може бути спрямованим та не спрямовано на захист прав та інтересів позивача.

Стосовно посилань позивача на факт накладення арешту на спірне майно постановою державного виконавця від 23.05.2016р., вказав, що враховуючи ту обставину, що виникнення арешту на підставі постанови від 23.05.2016р., як визначено самим її змістом, має місце саме з моменту надходження такої постанови, беручи до уваги, що факту надходження такої постанови до боржника та відповідних уповноважених органів не було, то є всі підстави стверджувати, що не настала подія, з якою пов'язано виникнення арешту, тобто арешт на підставі такої постанови не виник, а тому не може мати юридичного значення для боржника чи інших осіб.

Зауважив, що дана постанова була внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не одразу, а лише 16.06.2016р.

Долучив до матеріалів справи відомості з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень по виконавчому провадженню №50739235 станом на 02.09.2016р. та інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.08.2016р. по ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету".

06.09.2016р. через відділ документального забезпечення та контролю суду від Головного управління статистики у Волинській області, на виконання вимог суду, надійшов супровідний лист №08-12/152 від 06.09.2016р. (вх.№01-54/7948/16 від 06.09.2016р.), яким до матеріалів справи долучено копії фінансової звітності ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" за 2015, І квартал, І півріччя 2016 року.

06.09.2016р. через відділ документального забезпечення та контролю суду від Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області, на виконання вимог суду, надійшов супровідний лист №22354 від 05.09.2016р. (вх.№01-54/7944/16 від 06.09.2016р.), яким до матеріалів справи долучено копії матеріалів по виконавчому провадженню №50739235 та повідомлено, що у добровільному порядку рішення суду боржником не виконано.

Представник позивача в судовому засіданні 06.09.2016р. та в додаткових поясненнях б/н від 05.09.2016р. (вх.№01-54/7942/16 від 06.09.2016р.) позовні вимоги підтримав та просив суд задоволити останні в повному обсязі, вказавши, що на його думку, відповідачем невірно тлумачиться зміст рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004р. №1-10/2004, яким надано роз'яснення поняття охоронюваний законом інтерес, в контексті, що укладенням оскаржуваного договору ніяким чином не порушуються інтереси позивача. Це є власним тлумаченням відповідачами змісту законодавства.

Зауважив, що саме приміщення, яке "відчужене" за оскаржуваним договором, реконструйоване, і внаслідок таких змін, навіть якщо врахувати факт того, що самовільне переобладнання стосувалось здійснення добудови третього та четвертого мансардного поверхів, і допустити що їх не "відчужено" за оскаржуваним договором, все одно за квадратурою воно не відповідає тим технічним розмірам фактично існуючих приміщень підвалу та двох поверхів (1-й та 2-й) будівлі, розташоване за адресою: м. Луцьк, вул. Сагайдачного гетьмана, будинок 6 літер А4. Оскільки за даними технічного паспорту, зробленого ВО БТІ 25.12.2006 року, та судових рішень у господарській справі № 6/51-75, площа підвалу становить 803,6 кв.м., 1-го поверху-941,4 кв.м., 2-го поверху-815,3 кв.м., всього площею 2560,3 кв.м. Таким чином, "відчуженого" приміщення в тих параметрах, які вказані в оскаржуваному договорі (2542,7 кв.м.) об'єктивно не існує в дійсності. А це, в свою чергу, є невідповідністю складової істотної умови договору купівлі-продажу, а саме- невідповідності предмету.

Зазначив, що при укладенні оскаржуваного договору відповідачем 1 надано нотаріусу довідку від 20.05.2016р. за № 223, про те, що у ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" станом на 01.05.2016 р. перебуває на балансі нежитлове приміщення, загальною площею 2485,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Сагайдачного гетьмана, будинок 6, і має балансову вартість 837 405,47 грн. В той же час, в оскаржуваному договорі "відчужено" приміщення загальною площею 2542,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Сагайдачного гетьмана, будинок 6. Не зрозуміло яким чином логічно оцінено 57,6 кв.м. і куди ділась їх вартість.

Вказана довідка прийнята до уваги нотаріусом при посвідченні оскаржуваного договору, і на підставі неї визначено ціну.

Тому, посилання відповідача на те, що у вказаній довідці допущена лише технічна помилка, і що у ній повинно йтись про перебування на балансі відповідача 1 приміщення загальною площею 2542,7 кв. м. (в розмірах яке "відчужено" за оскаржуваним договором) не заслуговують на увагу і не спростовують доводів позивача, підтверджених доказами, про те, що при укладенні оскаржуваного договору з самого початку не відповідали і не могли відповідати дійсності фактичному стану його істотні умови, прописані в договорі- саме предмет та ціна.

Зазначив, що в балансах відповідача 1, що подавались в орган статистики, жодним чином не відображені обставини постановки на облік та відчуження об'єкту нерухомості, який є предметом оскаржуваного договору. Також, не дивлячись на відсутність законодавчих вимог, логічно, що передача об'єкту нерухомості, яке реально відчужується однією особою іншій, має відбуватись за місцем знаходження такого об'єкту, а не в іншому місці. Не зрозуміло, яким чином може бути фактично передане в м. Києві нежитлове приміщення, яке розташоване в м. Луцьку (згідно акту прийому-передачі, складеного в м. Києві).

В судовому засіданні 06.09.2016р. представник відповідача 1- ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету"-позов заперечив.

Водночас, звернувся до суду з клопотанням б/н від 05.09.2016р. (вх.№01-81/97/16 від 06.09.2016р.), в якому просив суд зупинити провадження у справі №903/458/16 до вирішення Львівським апеляційним адміністративним судом спору у справі №903/1083/16 за позовом ОСОБА_6 "Проінвестком" до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, вказавши, що за результатами розгляду Волинським окружним адміністративним судом справи №803/1083/16 за позовом ОСОБА_6 "Проінвестком" до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, постановою зазначеного суду від 23.08.2016р., яка не вступила в законну силу, у звязку із її апеляційним оскарженням ОСОБА_6 "Проінвестком" 26.08.2016р. визначено, що "Як встановлено при розгляді справи судом арешт на майно, яке належить ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 23.05.2016 року, що повністю відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Саме з цієї дати все майно товариства в межах суми звернення стягнення 987692,52 грн. перебувало під арештом. Укладення після 23.05.2016 року товариством "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" договорів на відчуження майна, яке перебувало під арештом, свідчить про вчинення ним дій, спрямованих на ухилення від виконання рішення господарського суду".

Таким чином, для визначення правомірності здійснення відчуження відповідачем-1 на користь відповідача-2 майна на підставі оскаржуваного договору купівлі-продажу важливим є встановлення факту чи перебувало відповідне майно на час його відчуження під арештом на підставі постанови державного виконавця від 23.05.2016р., та чи було обізнано або могло бути обізнано ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" про факт наявності такого арешту на час укладення спірного договору.

Проте, встановлення цих обставин є неможливим до вирішення спору у справі № 803/1083/16 за позовом ОСОБА_6 "Проінвестком" до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Зауважив, що наразі постанова Волинського окружного адміністративного суду від 23.08.2016р. у справі № 803/1083/16 не набула законної сили, у зв'язку із оскарженням її ОСОБА_6 "Проінвестком" 26.08.2016р. до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Долучив до матеріалів справи копії постанови Волинського окружного адміністративного суду від 23.08.2016р. у справі №803/1083/16 та апеляційної скарги ОСОБА_6 "Проінвестком" на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23.08.2016р. у справі № 803/1083/16.

Водночас, звернувся до суду із клопотанням б/н (вх.№01-54/7994/16 від 06.09.2016р.) про призначення розгляду справи в колегіальному складі суду, в якому, у звязку з складністю справи та з метою об'єктивного, неупередженого її вирішення, просив суд призначити колегіальний розгляд справи.

Представник відповідача 2-ТзОВ "Проінвестком"-в судовому засіданні 06.09.2016р. позов заперечив.

Водночас, проти задоволенням судом клопотань відповідача 1 про зупинення провадження у справі та призначення розгляду даної справи в колегіальному складі суду не заперечив.

Представник позивача в судовому засіданні 06.09.2016р. проти задоволенням судом клопотань відповідача 1 про зупинення провадження у справі та призначення розгляду даної справи в колегіальному складі суду заперечив.

Розглянувши клопотання представника відповідача 1-"Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" - про призначення розгляду даної справи в колегіальному складі суду, суд ухвалив його задоволити та призначити розгляд справи №903/458/16 у колегіальному складі суду.

Ухвалою суду від 06.09.2016р. розгляд справи відкладався на підставі ст. 77 ГПК України з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, призначення розгляду справи в колегіальному складі суду та зважаючи на необхідність витребування додаткових доказів по справі.

Крім того, зобов'язано сторін представити суду: позивача-додаткові пояснення по справі; відповідача 1-додаткові письмові пояснення по справі; докази відображення господарських операцій щодо продажу спірного нерухомого майна в бухгалтерському та податковому обліку; відповідача 2-додаткові письмові пояснення по справі; докази відображення господарських операцій щодо продажу спірного нерухомого майна в бухгалтерському та податковому обліку; третю особу-додаткові письмові пояснення по справі.

Ухвалою суду від 06.09.2016р. розгляд справи призначено в колегіальному складі суду.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів господарського суду Волинської області від 06.09.2016р. справу №903/458/16 розподілено розглядати у складі головуючого судді Бондарєва С.В. та суддів Пахолюк В.А., Слободян О.Г.

26.09.2016р. через відділ документального забезпечення та контролю суду від позивача надійшли до суду додаткові пояснення б/н від 26.09.2016р. (вх.№01-54/8668/16), в яких він позовні вимоги підтримав та просив суд задоволити останні в повному обсязі, вказавши на порушення оскаржуваним договором його прав та інтересів.

Зауважив, що права позивача на отримання 35% статутного капіталу відповідача 1 існують на цілком законних підставах, і право вимоги, що виникне в майбутньому також може бути предметом уступки, оскільки в законі з цього приводу будь-які обмеження відсутні.

Зазначив, що безпідставним є твердження відповідача про те, що звіт про оцінку вартості приміщень частини нежитлових приміщень будівлі /літер А-4/, саме підвалу та двох поверхів нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Луцьк, вул. Сагайдачного гетьмана, буд. 6 літер А4, загальною площею 2560,3кв.м., який зроблений суб'єктом оціночної діяльності, за наповненістю документів на підставі яких він був зроблений, та за змістом не стосується предмету розгляду справи.

Крім того, в задоволенні клопотання відповідача 1 про зупинення провадження у справі просив суд відмовити, у зв'язку з його необгрунтованістю, оскільки на його думку, розгляд адміністративним судом справи №803/1083/16 про визнання незаконними дій державного виконавця Першого відділу ДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_9 щодо накладення арешту та оголошення заборони на відчуження майна не перешкоджає розгляду даного господарського спору.

До матеріалів справи долучив копії листа №22426 від 07.09.2016р. та роздруківку Print Screen із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень ВП №50739235.

27.09.2016р. через відділ документального забезпечення та контролю суду від відповідача 2-ТзОВ "Проінвестком"-надійшли до суду додаткові заперечення б/н (вх.№01-54/8743/16), в яких він позов заперечив.

Долучив до матеріалів справи копії довіреності від 11.08.2016р. та оборотно-сальдової відомості ОСОБА_6 "Проінвестком" по рахунку 631 по контрагенту ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету".

Представник позивача в судовому засіданні 27.09.2016р. звернувся до суду з заявою б/н від 27.09.2016р. про уточнення підстав позову (вх.№01-69/30/16), в якій вказав, що правовою підставою недійсності договору купівлі-продажу від 24.05.2016р. є: по-перше, що його зміст суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства (ч. 1 ст. 203 ЦК України), та по - друге те, що оскаржуваний договір не був спрямований на реальне настання правових наслідки, які ним обумовлені (ч. 5 ст. 203 ЦК України).

Щодо першої правової підстави вказав, що зміст оспорюваного правочину в частині відчуження об'єкту нерухомості за явно заниженою ціною, в період перебування сторони продавця в явно скрутному матеріальному становищі та за відсутності в нього будь-якого іншого майна суперечить таким загальним засадам цивільною законодавства як добросовісність, розумність та справедливість, на яких має грунтуватися зобов'язання, згідно п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України, а також, суперечить меті діяльності відповідача 1, яка передбачена його статутними документами, а саме - отримання прибутку від своєї діяльності. (А у відповідності до ч. 1 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону).

Зауважив, що при укладенні оскаржуваного договору не відповідали дійсності фактичному стану його істотні умови, прописані в ньому, а саме-предмет та ціна.

В судовому засіданні 27.09.2016р. та в письмових поясненнях б/н (вх.№01-54/8724/16 від 27.09.2016р.) представник відповідача 1- ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету"-позов заперечив.

Водночас, подане ним клопотання про зупинення провадження у справі підтримав та просив суд його задоволити.

Представник позивача проти задоволення судом клопотання відповідача 1 про зупинення провадження у справі заперечив.

Відповідач 2-ТзОВ "Проінвестком"- в судове засідання 29.09.2016р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, ухвала суду від 06.09.2016р., направлена на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Проінвестком", зазначену у позовній заяві та ОСОБА_4 з ЄДР, а саме: місто Київ, вул. Ковпака, буд. 3, офіс 1, повернулась до суду органами поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

У відповідності до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

ОСОБА_10 особа в судове засідання 27.09.2016р. не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду спору, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №230 від 15.09.2016р.

Згідно із ч. 3 ст. 22 ГПК сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. №01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальним правами у господарському судочинстві").

Неподання або несвоєчасне подання доказів з неповажних причин, спрямоване на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Щодо клопотання відповідача 1- Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" про зупинення провадження у справі, суд зазначає наступне.

Статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Таким чином, підставою для зупинення провадження по даній справі має бути доведений факт розгляду справи №803/1083/16 в іншому суді.

Як вже було зазначено, в обґрунтування наявності підстав для зупинення провадження у даній справі, позивач посилається на подання ним до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23.08.2016р. по справі №803/1083/16.

Втім, суд зазначає, що належним доказом провадження у справі №803/1083/16 в суді апеляційної інстанції може бути лише ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду про прийняття апеляційної скарги до розгляду, оскільки лише подання апеляційної скарги не гарантує її прийняття та розгляд в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, позивачем належних доказів порушення провадження по апеляційній скарзі у справі №803/1083/16 не надано.

Згідно з ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень та подати відповідні докази.

Враховуючи ненадання відповідачем 1 доказів прийняття його апеляційної скарги до провадження Львівського апеляційного адміністративного суду, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання відповідача 1 про зупинення провадження слід відмовити.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Примірник повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернутий органами звязку з позначкою "за закінченням терміну зберігання" з урахуванням конкретних обставин даної справи є належним доказом виконання господарським судом обовязку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій, а тому, беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, враховуючи те, що відповідач 2 належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, явку відповідача 2 не було визнано обов'язковою, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, визнавши зібрані по справі матеріали достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами згідно зі ст.75 ГПК України, господарський суд, -

встановив:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 24 травня 2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету", в особі директора ОСОБА_7 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Проінвестком", в особі представника ОСОБА_11, що діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 20.05.2016р. за р.№121, був укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та зареєстрований в реєстрі за №131, згідно якого продавець передає, а покупець приймає у власність належне продавцю на праві приватної власності нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Сагайдачного гетьмана, буд. 6. Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 01. Нежитлове приміщення, що відчужується, має загальну площу 2 542,7 кв.м. та розташована на земельній ділянці площею 0,9931 га, кадастровий номер :34:065:0004, яка належить на праві комунальної власності Територіальній громаді міста Луцька в особі Луцької міської ради, цільове призначення-для будівництва та обслуговування адміністративно-навчального комплексу.

Згідно п. 1 даного договору нежитлове приміщення, що продається, належить продавцю на підставі рішення господарського суду у справі №5004/725/12 від 03.08.2012р. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.05.2016р., номер запису про право власності 14625788, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №59697338, видана приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 23.05.2016р.

За погодженням сторін продаж об'єкту вчинено за 837 405,47грн. без ПДВ. Покупець зобов'язується оплатити наведену вище суму до 24.05.2017р. Покупець здійснює розрахунок за даним договором шляхом та в спосіб, що не суперечить діючому законодавству, зокрема і шляхом видачі (передачі) продавцю векселів.Покупець має право здійснити розрахунок за даним договором достроково. (п. 2 договору).

У відповідності до п. 3 цього договору відповідно до ст. 334 ЦК України право власності покупця на вказане нежитлове приміщення підлягає державній реєстрації та виникає з дня такої реєстрації. Продавець надає згоду на реєстрацію за покупцем права власності на нежитлове приміщення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з моменту підписання цього договору. Передача нежитлового приміщення, що відчужується, здійснюється шляхом підписання сторонами акту прийому-передачі в день підписання цього договору.

Відповідно до довідки складеної Товариством з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" 20.05.2016р. за №223, балансова вартість нежитлового приміщення, що відчужується за цим договором, становить 837 405,47грн. без врахування ПДВ (п. 4 договору).

Згідно п.п 5-6 цього договору продавець стверджує, що нежитлове приміщення, яке є обєктом договору, нікому інше не продане, не подароване, не відчужене іншим особам, не заставлене, не здано в оренду, в спорі і під забороною (арештом) не перебуває, прав щодо нього у третіх осіб як в Україні так і за її межами немає, заборгованості по оплаті комунальних та інших платежів немає. В разі виникнення прав третіх осіб на нерухоме майно, продавець зобовязується компенсувати вартість вищевказаного майна третім особам на частину майна, на яку вони б мали право. Податкова застава щодо покупця та продавця відсутня. Відчужуване нежитлове приміщення візуально оглянуте представником покупця, до оформлення цього договору. Недоліки або дефекти, які перешкоджали б його використанню за призначенням на момент огляду, виявлені не були. Продавець стверджує, що провідомив про всі відомі йому явні та приховані дефекти.

Пунктом 13 даного договору сторони передбачили, що всі доповнення та зміни до цього договору повинні бути укладені сторонами у письмовій формі та нотраріально посвідчені.

Даний договір підписано сторонами, підписи скріплені відтиском їх печатки. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та зареєстрований в реєстрі за №131 (том 1 а.с. 80-81).

24.05.2016р. між ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" (продавець) та ОСОБА_6 "Проінвестком" (покупець) було підписано акт прийому-передачі нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Сагайдачного гетьмана, буд. 6 (т.2 а.с.7).

Спірний договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 24 травня 2016р. за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Розглянувши матеріали справи та додатково представлені сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, оцінюючи подані останніми докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку про безпідставність предявленого позивачем до відповідачів позову та необхідність відмови Товариству з обмеженою відповідальністю "Освіта Плюс" у задоволенні його позовних вимог.

Викладена позиція суду повязана з наступними обставинами:

Відповідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права може бути зокрема, визнання правочину недійсним.

В силу статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України. Недійсним також є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом (п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 "Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними".

Важливим елементом угоди є воля та її зовнішній вияв волевиявлення. Наявність угоди свідчить про те, що обидва учасника бажали укласти угоду і що їхній зовнішній вияв волі (волевиявлення) відповідає внутрішній волі. Єдність внутрішньої волі і волевиявлення характерна для угоди, оскільки не відповідність внутрішній волі і волевиявлення означає, що справжньої волі, справжнього бажання укласти угоду немає.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Волинської області від 03.08.2012р. у справі 5004/725/12 (залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.10.2012р. та постановою Вищого господарського суду України від 18.12.2012р.), визнано недійсним договір купівлі-продажу від 11.04.2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Освіта-Плюс", посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №1173. Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" право власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Луцьк, вул. Гетьмана Сагайдачного, б.6, загальною площею 2542,7кв.м. Зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю "Освіта-Плюс" звільнити та повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Луцьк, вул. Гетьмана Сагайдачного, б.6, загальною площею 2542,7кв.м. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Освіта-Плюс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" 28068грн.50коп. витрат по судовому збору (т. 1 а.с. 17-23).

Рішенням господарського суду Волинської області від 16.11.2015р. (залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.03.2016р.) у справі №903/914/15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Освіта-Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" про стягнення 1799045,42 грн. задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково - технічного університету" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Освіта Плюс" 968 326,00грн., 19366,52грн. витрат по сплаті судового збору. Всього: 987 692,52грн. У позові про стягнення 87149,34грн. річних, 743570,08грн. інфляційних втрат, 359,81грн. інших витрат відмовлено.

04.04.2016р. на виконання вказаного рішення суду було видано наказ за №903/914/15-1 (т.1 а.с. 24).

Згідно постанови держаного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ від 08.04.2016р. ВП№50739235, відкрито виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Волинської області від 04.04.2016р. №903/914/15-1 (т.1 а.с. 25).

23.05.2016р. держаним виконавцем будо винесено постанову про арешт коштів боржника (ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету") (т.1 а.с.27).

Також 23.05.2016р. держаним виконавцем будо винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (т.1 а.с.28).

Згідно даної постанови від 23.05.2016р., накладено арешт на все майно, що належить боржнику -ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" у межах суми звернення стягнення: 987 692,52грн. Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику -ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" лише в межах суми боргу. Арешт накладено з моменту надходження постанови. Постановлено копії постанови направити на виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника, та сторонам.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, вказаний арешт на нерухоме майно в межах суми боргу 987 692,52 грн. зареєстровано 16.06.2016р. (т.2 а.с. 185).

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, вказаний арешт на рухоме майно в межах суми боргу 987 692,52 грн. зареєстровано також 16.06.2016р. (т.2 а.с. 182).

Разом з тим, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 23.05.2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, на підставі рішення суду від 03.08.2012р. у справі 5004/725/12, було зареєстровано за ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" право власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Луцьк, вул. Сагайдачного гетьмана, 6 (т. 1 а.с. 34).

Як вже зазначалось, 24 травня 2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету", в особі директора ОСОБА_7 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Проінвестком", в особі представника ОСОБА_11, що діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 20.05.2016р. за р.№121, був укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та зареєстрований в реєстрі за №131, згідно якого продавець передає, а покупець приймає у власність належне продавцю на праві приватної власності нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Сагайдачного гетьмана, буд. 6. Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 01. Нежитлове приміщення, що відчужується, має загальну площу 2 542,7 кв.м. та розташована на земельній ділянці площею 0,9931 га, кадастровий номер :34:065:0004, яка належить на праві комунальної власності Територіальній громаді міста Луцька в особі Луцької міської ради, цільове призначення-для будівництва та обслуговування адміністративно-навчального комплексу.

24.05.2016р. між ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" (продавець) та ОСОБА_6 "Проінвестком" (покупець) було підписано акт прийому-передачі нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Сагайдачного гетьмана, буд. 6. (т.2 а.с.7).

Загальні умови виконання господарських зобов'язань визначені ст.193 Господарського кодексу України(далі ГК України), згідно з якою суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначена стаття узгоджується з приписами ст.526 ЦК України, якою встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.599, 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Крім того, в силу ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частина 1 ст.626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України та ч.2 ст.180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Нормами ст.184 ЦК України передбачено, що річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її.

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи та пояснень представників відповідачів спірний договір купівлі-продажу від 24.05.2016р. між ними виконувався, з чого випливає, що сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, які необхідні для укладення та виконання договорів даного виду. Останніми вчинялись дії на реальне виконання договору купівлі-продажу від 24.05.2016р. про що свідчить підписаний ними акт прийому-передачі нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Сагайдачного гетьмана, 6.

Згідно копії наказів ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" про взяття на баланс (від 23.05.216р.) та зняття з балансу (від 24.05.216р.) основних засобів (т.2 а.с.104-105), а також з актів на списання таких основних засобів приміщення, за адресою: Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Сагайдачного гетьмана, 6, спочатку поставлене на баланс, а потім зняте з балансу ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету". Згідно оборотно-сальдової відомості ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" за рахунком 631 по контрагенту ОСОБА_6 "Проінвестком" визначено дебет по зазначеному підприємству в загальній сумі 1 126 475,42 грн. на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 24.05.2016. Також, згідно оборотно-сальдової відомості ОСОБА_6 Проінвестком за рахунком 631 по контрагенту ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" визначено кредит по зазначеному підприємству в загальній сумі 1 126 475,42 грн. на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 24.05.2016р.

Окрім того, слід зазначити, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Сагайдачного гетьмана, 6 заставлено в іпотеку на підставі договору іпотеки №166 від 02.06.2016р.

24.06.2016р. держаним виконавцем будо винесено ще одну постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (т. 2 а.с.203).

Згідно даної постанови, накладено арешт на майно, що належить боржнику (ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету"), зокрема два поверхи (1-й та 2-й) адміністративно-господарського приміщення, загальною площею 2542,7кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вулиця Сагайдачного гетьмана, 6, заборонено останньому здійснювати відчуження будь-якого майна, арешт накладено з моменту надходження постанови.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень, вказаний арешт на нерухоме майно зареєстровано 24.06.2016р.

Згідно ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вже зазначалося, згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені ст.203 ЦК України, ними зокрема є наступні: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Пунктом 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними від 29.05.2013р. №11 передбачено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Позивач вимагає визнання правочину недійсним, однак не доводить, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення цього правочину 24.05.2016р., порушуючи такими діями права та законні інтереси позивача. Порушення прав чи законних інтересів ОСОБА_6 "Освіта Плюс" на час укладення оспорюваної угоди жодним чином не доведено.

Суд зауважує, що позивач не є стороною договору купівлі-продажу, який укладено між ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" та ОСОБА_6 "Проінвестком", даний договір не містить суджень про права та обов'язки позивача. Відповідний договір також не стосується майна позивача або його майнових чи немайнових прав і обов'язків.

Наявність наміру у сторони/сторін(відповідачів) означає, що вони, виходячи із обставин справи, усвідомлювали протиправність правочину на час вчинення або свідомо допускали настання протиправних наслідків. Умисел юридичної особи визначається як умисел тієї посадової особи або іншої фізичної особи, яка підписала договір від імені юридичної особи, маючи на це належні повноваження. Обставини справи не дозволяють суду дійти висновку про наявність такої субєктивної складової.

Крім того, пунктом 2.10. постанови пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" встановлено, що у силу припису 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обовязок доведення наявності обставин, з якими закон повязує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача (прокурора-в разі подання ним відповідного позову).

Посилання позивача на те, що відчужене приміщення фактично повністю не відповідає тому, що значиться як таке, що продається за спірним договором і при укладенні останнього з самого початку не відповідали і не могли відповідати дійсності фактичному стану його істотні умови, які прописані в договорі, а саме - предмет та ціна, не приймаються судом, оскільки предметом спірного договору є нежитлове приміщення загальною площею 2 542,7кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Сагайдачного гетьмана, 6, саме на це приміщення (загальною площею 2 542,7кв.м.) рішенням господарського суду Волинської області від 03.08.2012р. у справі 5004/725/12 визнано право власності за ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету", та саме на це приміщення (загальною площею 2 542,7кв.м.) зареєстровано право власності за останніми в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.05.2016р. Ціна продажу (837 405,47 грн.), яка визначена у спірному договорі узгоджується з положеннями ст.627 ЦК України (свобода договору), оцінка предмету договору (при його укладанні) не є обовязковою для юридичних осіб (даний факт не заперечено адвокатом позивача в судовому засіданні).

Крім того, як вбачається з п. 2 спірного договору, покупець зобов'язується оплатити наведену вище суму до 24.05.2017р. Покупець здійснює розрахунок за даним договором шляхом та в спосіб, що не суперечить діючому законодавству, зокрема і шляхом видачі (передачі) продавцю векселів. Покупець має право здійснити розрахунок за даним договором достроково, а тому посилання позивача на відсутність оплати за договором як на підставу тверджень щодо неспрямовування договору на настання реальних правових наслідків не може взятись судом до уваги, оскільки момент оплати за договором ще не настав.

Тобто, за своїм змістом і наслідками, спірний договір спрямований саме на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, а саме на купівлю-продаж нерухомого майна (за результатами його реалізації відповідне майно за оплату перейшло від продавця до покупця) і не може бути визнаний недійсним з підстав невідповідності вимогам, викладеним у частинах 1 та 5 ст. 203 ЦК України.

Посилання позивача на те, що спірний договір було укладено під час дії заборони на відчуження (постанова ДВС від 23.05.2016р.), не приймається судом з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

У відповідності до ч.1 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.4 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Згідно п.3.20 Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012р.(далі - Інструкція), копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами за адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Пунктом 3.1. положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, що затверджено наказом Міністерства юстиції України №43/5 від 20.05.2003р.(далі - Положення) визначено, що до Єдиного реєстру обов'язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій.

Згідно п.3.3. Положення, відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія.

Проте, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №50739235 від 23.05.2016р., що видана головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_9, на адресу сторін, в т.ч. ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" не надсилалась поштою, не вручалась, в т.ч. відповідачу 1 будь-яким іншим чином (докази її надсилання відсутні в матеріалах справи), вказана постанова не внесена до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень одночасно з її виготовленням. Так, згідно відомостей Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, наданих відповідачем 1 до пояснень від 20.09.2016р., станом на 02.09.2016р. була відсутня відповідна постанова від 23.05.2016р. (т. 3 а.с. 24-25).

Слід зауважити, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно така постанова не була внесена одразу, а лише 16.06.2016р. за номером запису 15001198 було внесено інформацію про обтяження на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №50739235 від 23.05.2016р.

Також, із змісту п.2 вказаної постанови державного виконавця про арешт майна ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" від 23.05.2016р., вбачається що арешт на виконання такої постанови накладається з моменту її надходження.

Отже, відповідачам та нотаріусу (на час укладання спірного договору р.№131 від 24.05.2016р.) не було відомо про постанову ВП №50739235 від 23.05.2016р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, доказів протилежного позивачем суду не надано.

Навпаки, ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" у відповідності до умов оскаржуваного договору (п. 5 договору) гарантувало, що відсутні будь-які права третіх осіб та обтяження стосовно відчужуваного приміщення. Наведені обставини було підтверджено і нотаріусом, який посвідчував договір, за результатами перевірки відомостей наявних в державних реєстрах стосовно об'єкту, що продається.

Згідно пояснень нотаріуса (подані до суду 11.07.216р.) (т.1 а.с.78-79), останньою під час нотаріальних дій відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 (далі - Порядок), здійснено всі необхідні заходи. Нотаріусом встановлено, що за відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно(далі - Реєстр), наданими правоустановлючими документами станом на 24.05.2016р. ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" було власником предмету спірного договору. За даних Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речевих прав на нерухоме майно перевірено, чи не перебувало майно ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" під арештом, податковою заставою, а також чи не перебували під арештом, податковою заставою чи будь-якою іншою забороною конкретні два об'єкти нерухомості, що відчужувалися, зокрема нежитлове приміщення загальною площею 2 542,7кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Сагайдачного гетьмана, 6. Згідно з відомостями цих реєстрів зазначене майно, а також будь-яке інше майно ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" під заставою, арештом чи будь-якою іншою забороною не перебувало.

Тому, доводи позивача щодо недодержання відповідачами вимог закону при укладенні договору, а саме, що спірний договір було укладено під час дії заборони на відчуження є безпідставними, оскільки на момент вчинення оспорюваного правочину в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному державному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна відповідні записи були відсутні, а під час укладення оспорюваного договору було дотримано всі вимоги законодавства, погоджено усі істотні умови, договір було укладено в належній формі та нотаріально завірено.

А тому позивач не довів належним чином порушення його прав.

Посилання позивача на те, що оскаржуваний договір порушує його права та інтереси, як особи у якої виникнуть кредиторські вимоги на отримання 35% статутного капіталу ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" за наявності договору про відступлення права вимоги від 15.06.2016р. укладеного між ОСОБА_3 як первісним кредитором і ОСОБА_6 "Освіта-Плюс", як новим кредитором (т.1 а.с.43), не приймається судом з огляду на таке.

Згідно п.1.1 зазначеного договору, первісний кредитор передає, а повий кредитор приймає право вимоги, що належить Первісному кредитору і стає кредитором ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" щодо права вимоги на 35% статутного капіталу вказаного товариства які належать Первісному кредитору у відповідності до ч.2 ст.148 ЦК України, ст.54 Закону України «Про господарські товариства», як такому якого в березні 2016 року рішенням загальних зборів виключено зі складу учасників ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" і не проведено розрахунок щодо виплати відсоткової дійсної вартості майна товариства, яке має бути здійснено після затвердження звіту за 2016 рік і в строк до 12 місяців з дня виключення.

Отже, із зазначеного договору вбачається, що здійснено переуступку права на отримання виплати 35 % дійсної вартості майна ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" після затвердження звіту за 2016 рік і в строк до 12 місяців з дня виключення (відбулось в березні 2016 року).

Фактично відбулось відступлення вимоги на невизначену суму коштів, яка, як зазначено в самому договорі, на думку його сторін, може бути визначена в майбутньому, оскільки подія (затвердження звіту ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" за 2016 рік), з якою повязано імовірну можливість визначення в майбутньому дійсної вартості 35% майна ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету". Отже, у визначених правовідносинах фактично здійснено переуступку на те, чого ще чого фактично немає.

Тобто, на час укладення спірного договору та на теперішній час у ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" відсутні будь-які правові підстави та обовязок для виплати 35% дійсної вартості свого майна у звязку із виключенням ОСОБА_3 зі складу учасників ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету", а отже і сам факт укладення спірного у даній справі договору купівлі-продажу від 24.05.2016р. будь-яким чином не пов'язаний та не стосується імовірного права позивача (яке виникло на підставі договору про відступлення права вимоги від 15.06.2016р.) на отримання в майбутньому виплати 35% дійсної вартості майна ОСОБА_6 "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету".

Посилання позивача на застосування до спірних правовідносин норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», зокрема абз.5 ч.1 ст.20 вказаного Закону, згідно якої правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобовязання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів, не приймаються судом, оскільки Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є спеціальним законом, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів. Норми вказаного спеціального закону слід застосовувати в межах справ про банкрутство, а не загального позовного провадження. Дане твердження кореспондується з абз.2 п.1 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №15 «Про судову практику в справах про банкрутство», згідно якого, Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» містить спеціальні норми, які мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Посилання позивача на те, що укладання спірного правочину суперечить меті діяльності відповідача 1, яка передбачена його статутними документами, а саме отримання прибутку від своєї діяльності, не приймається судом, оскільки згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Також позивачем не доведено належними та допустимими доказами, в чому саме суперечить меті діяльності відповідача 1 укладання спірного правочину. Зазначаючи вказану обставину позивач посилається на припущення.

Посилання позивача на обставини встановлені в постанові Волинського окружного адміністративного суду від 23.08.2016р. у справі №803/1083/16, не приймаються судом, оскільки остання не набрала законної сили, у звязку із поданням ОСОБА_6 "Проінвестком" апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду. Доказів протилежного (набрання вказаною постановою законної сили) сторонами не подано.

Таким чином, позивачем не доведено, а судом не встановлено, що оскаржуваний позивачем договір купівлі-продажу від 24.05.2016р. порушує його законні права та інтереси.

З урахуванням викладеного вище суд дійшов висновку щодо відсутності передбачених законодавством підстав для задоволення вимог позивача- Товариства з обмеженою відповідальністю "Освіта Плюс" -про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 24 травня 2016р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Проінвестком".

Підстави віднесення судових витрат на відповідачів відповідно до ст.49 ГПК України відсутні.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

В позові відмовити.

Повний текст рішення складено

03.10.2016

Головуючий суддя С. В. Бондарєв

Судді В.А. Пахолюк

ОСОБА_2